Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2007 р.                                                           Справа № АС-27/842-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В.Я., судді Горбачова Л.П. , Істоміна О.А.

при секретарі Андросовій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Удянської Т.В. ( дов. № 6/10/10-025 від 09.01.2007р. )

відповідача -  Літвінцевої О.О. ( дов. № б/н від 01.01.2007р. ), Єрьоменко А.В. ( дов. № б/н від 01.01.2007р. )

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 674Х/2) на постанову господарського суду Харківської області від 25.01.07 р. по справі № АС-27/842-06

за позовом ДПІ у Ленінському районі м. Харкова

до ПФ "Апія", м. Харків

про зобов"язання надати документи, -

встановила:

Позивач, ДПІ у Ленінську районі м. Харкова, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив зобов’язати відповідача, ПФ “Апія” надати до ДПІ у Ленінському районі м. Харкова документи, які підтверджують факт надмірної  сплати  ПДВ  по  деклараціям  за   жовтень та грудень 2005 року ( а.с. 4 - а.с. 6 ).

У ході розгляду справи судом першої інстанції позивачем було заявлено клопотання, в якому він просив замінити його ( первісного позивача ) на СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові. В обгрунтування посилався на те, що з 01.01.2007р. відповідач перебуває на обліку в СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові ( а.с. 43 - а.с. 44 ).

Постановою господарського суду Харківської області від 25.01.2007р. по справі № АС-27/842-06 (суддя Мамалуй О.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, ДПІ у Ленінському районі м. Харкова, з постановою господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В обгрунтування посилається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові ототожнює різні поняття  - "податковий кредит" та "бюджетне відшкодування", що на думку позивача є порушенням норм матеріального права. На думку позивача, посилання суду першої інстанції на те, що позивачем в запиті не зазначено, які саме документи витребовуються та де вони знаходяться є надуманими, оскільки позивач як автор запиту не може обмежувати адресата певним переліком документів - доказів сплати в бюджет ПДВ. Також посилається на інші обставини, викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просить апеляційний господарський суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким зобов*язати відповідача надати позивачу документи, які підтверджують факт надмірної сплати ПДВ по декларації за жовтень та грудень 2005 року.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Посилається на те, що при перевірки відповідача  фахівцями позивача  не було висловлено будь - яких зауважень та заперечень по наданню документів, що підтверджується актом перевірки складеним позивачем. На думку відповідача він виконав всі визначені у Законі України "Про податок на додану вартість" приписи та належним чином сплатив ПДВ відповідно до норм цього Закону і тому вимоги позивача про надання відповідачем документів не передбачених Законом України "Про податок на додану вартість" є неправомірними.

Представник відповідача у судовому засіданні просить апеляційний господарський суд постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні",   державні податкові інспекції в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції виконують зокрема такі функції:

1) здійснюють   контроль  за  своєчасністю,  достовірністю, повнотою  нарахування  та  сплати податків та зборів

2) забезпечують  облік  платників  податків,  інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження  цих  податків, платежів,  а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб –платників податків та інших обов'язкових платежів;

3) контролюють   своєчасність   подання  платниками  податків бухгалтерських   звітів   і   балансів,   податкових   декларацій,  розрахунків   та   інших   документів,  пов'язаних  з  обчисленням податків,  інших платежів,  а також перевіряють достовірність  цих документів щодо  правильності  визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів;

11)   подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна;

14.03.2006р. працівниками позивача було проведено виїзну позапланову документальну перевірку ПФ "Апія" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за деклараціями з ПДВ за жовтень, грудень 2005 року.

За результатами перевірки позивачем було складено акт № 66/23-503/4, в якому зазначено, що перевіркою відповідача встановлено, що причиною виникнення від*ємного значення по податку на додану вартість є перевищення сум витрат над обсягом реалізації.  За результатами перевірки встановлено порушення відповідачем п.п. 7.2.1 п. 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого за грудень 2005 року відповідачем безпідставно віднесено ПДВ по податковій накладній, що не має законодавчо встановлених реквізитів  на суму 50000 грн.  Також в акті перевірки зазначено, що остаточні висновки щодо правомірності відшкодування ПДВ з бюджету, буде здійснено згідно чинного законодавства, після отримання результатів зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника ( а.с. 7 - а.с. 17 ).

Як вбачається з матеріалів перевірки при її проведенні позивачем були досліджені первинні документи бухгалтерського обліку, а також документи податкового обліку, які свідчать про правомірність включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

У відповідності до п. 1.3 частини 1 "Порядку  оформлення результатів невиїзних документальних,  виїзних планових та позапланових перевірок  з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України  від 10.08.2005  N 327, за  результатами  проведення  невиїзних  документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень  податкового,   валютного  та  іншого законодавства - довідка.

Також, в акті № 66/23-503/4 від 14.03.2006р. зазначено, що при отриманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку підприємства керівником державного податкового органу будуть вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної перевірки на підставі п. 1 ч. 6 статті 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Пункт 1 частини 6 статті 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" передбачає, що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка,  яка не передбачена  в  планах роботи органу державної податкової служби і проводиться на підставі того, що за наслідками перевірок інших платників податків  виявлено факти,  які  свідчать  про  порушення  платником  податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу  державної  податкової  служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ним не було застосовано заходів передбачених п. 1 ч. 6 статті 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні".

Згідно з частиною 7 статті 11-1 Закону України  "Про державну податкову службу в Україні", на яку в позовній заяві посилається позивач, позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень  податкових   органів,   визначених  законами  України "Про застосування  реєстраторів  розрахункових  операцій  у  сфері торгівлі,  громадського   харчування   та   послуг",  "Про державне  регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів",  а  в інших випадках - за рішенням суду.

У відповідності до п.п. 7.7.1. п. 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між  сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.7.2. п. 7.7  статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації,  накопичення,  узагальнення,  зберігання  та  передачі інформації  про  діяльність  підприємства  зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Фінансова звітність це  бухгалтерська  звітність,  що містить інформацію про фінансове становище,  результати діяльності та  рух грошових коштів підприємства за звітний період. Метою   ведення   бухгалтерського   обліку   і   складання фінансової  звітності  є надання користувачам для прийняття рішень повної,  правдивої  та  неупередженої  інформації  про   фінансове становище,   результати   діяльності   та   рух   грошових  коштів підприємства. Бухгалтерський облік є  обов'язковим  видом  обліку,  який ведеться підприємством.  Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності,  що використовують грошовий вимірник,  ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.  Для контролю та  впорядкування оброблення   даних   на   підставі   первинних  документів  можуть складатися зведені облікові документи.

Як  вбачається з матеріалів справи, а саме з акту перевірки № 66/23-503/4 від 14.03.2006р., позивачем при перевірці відповідача не було встановлено порушення правил ведення податкового  обліку, крім  безпідставно віднесеного ПДВ по податковій накладній за грудень 2005 роу, що не має законодавчо встановлених реквізитів  на суму 50000 грн., відповідно і відсутність зауваження щодо повноти, достовірності інформації, яка відображена в даних бухгалтерського обліку.

В той же час, вказаним вище Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також Законами України про оподаткування не передбачено обов*язок платника податків щодо складання документів, які  підтверджують факт надмірної сплати ПДВ контрагентами платника податків , так само, як на платника податків не може бути покладена і відповідальність за несплату його контрагентами ПДВ до бюджету.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів, дійшла до висновку, що  у органів державної податкової служби відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про зобов*язання суб*єкта господарювання надати документи, які підтверджують факт надмірної сплати ПДВ контрагентами платника податку в разі коли при проведені перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість платником податку надані всі необхідні для проведення перевірки документи, а прийняття рішення про проведення  позапланової виїзної перевірки залежить від отримання відомостей, що не підтверджують дані обліку підприємства, від його контрагентів. У разі невиконання котрагентами платника податків зобов*язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки настають лише для нього.

Тобто, позивач намагається перекласти на відповідача обов*язок щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, як самим відповідачем, так і його контрагентами.

Крім того згідно ч 2 статті 19 Контитуції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що платник податків згідно з п. 1  статтею 9 Закону України   "Про систему оподаткування"   зобов'язаний:

1) вести   бухгалтерський   облік,   складати  звітність  про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання  у терміни, встановлені законами;

2) подавати  до  державних  податкових   органів   та   інших державних органів відповідно до законів декларації,  бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів);

3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни;

4) допускати посадових осіб державних податкових  органів  до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов'язані  з  утриманням  об'єктів  оподаткування,  а  також   для перевірок   з   питань  обчислення  і  сплати  податків  і  зборів (обов'язкових платежів).

Однак, в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не обгрунтував:

по -перше, що відповідачем порушені ці норми Закону;

по-друге, не зазначив норми матеріального чи процесуального права, які б надавали йому право на звернення до компетентного суду з відповідним позовом;

по - третє не зазначив, які саме документи повинен надати відповідач, та чи має відповідач відповідну можливість надати ці документи, і чи їх наявність у відповідача передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо клопотання позивача про проведення заміни первинного позивача, ДПІ у Ленінському районі м. Харкова, на СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові на підставі того, що відповідач з 01.01.2007р. перебуває на обліку в СДПІ  по роботі з великими платниками податків у м. Харкові, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано та законно відмовлено у його задоволенні.

Оскільки, як вбачається зі свідоцтва № 100015008 про реєстрацію платника податку на додану вартість відповідач його отримав від СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові лише 26.01.2007р., а оскаржувана постанова у даній справі винесена судом 25.01.2007р., тобто на момент розгляду справи по суті відповідач ще не перебував на обліку в СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові.

За   таких   обставин,   колегія   суддів   дійшла   висновку,   що   постанова   від 25.01.2007р. господарського суду Харківської області по справі АС-27/842-06 підлягає залишенню  без  змін,  а  апеляційна  скарга  позивача   підлягає  залишенню  без задоволення.

Керуючись статтею 196, п. 1 статті 198, статтею 200, п. 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ  у Ленінському  районі   м.  Харкова  залишити  без задоволення.

Постанову від 25.01.2006р. господарського суду   Харківської області по справі АС-27/842-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу № АС-27/842-06 направити до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя                                                                    Погребняк В.Я.

Судді                                                                    Горбачова Л.П.

Істоміна О.А.