СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.02.07                                                                                 Справа № 8/22н-ад.

Суддя  господарського суду Луганської області  Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглепромислова фірма «Логрус-Кемікл», місто Рубіжне Луганської області,

до Рубіжанської об’єднаної державної податкової інспекції, міст Рубіжне,

за участю Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, -

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Жидких О.В., - довіреність №б/н від 07.06.06 року;

від відповідача – Кошаков Д.В. –старший державний податковий інспектор, - довіреність №28/10 від 10.01.07 року;

від третьої особи –Котляр О.С. –начальник відділу земельних відносин та землевпорядкування, - довіреність №177 від 03.11.06 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0, прийнятого  19.12.06 року Рубіжанською об’єднаною державною податковою інспекцією (далі ОДПІ, - відповідач), –про визначення позивачу податкового зобов’язання у сумі 63612,18 грн., у тому числі основного платежу - у сумі 43371,96 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 20240,22 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду, оскільки вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення  є незаконним та необґрунтованим.

Попереднє судове засідання по справі  відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) призначене та фактично відбулося 26.01.07 року;  представник позивача до цього засідання не прибув.

На підставі ст. 150  КАСУ у судовому засіданні, призначеному на 09.02.07 року, оголошено перерву до 27.02.07 року, - з метою надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази, а також у зв’язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –виконавчого комітету Рубіжанської міської ради.

У судовому засіданні представниками сторін та третьої особи заявлено клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому судом його задоволено.

Представник позивача  у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав; про це також зазначено у  відзиві відповідача на позов (вих. №277-10-09 від 20.01.07 року), при цьому він  стверджує, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення Рубіжанська ОДПІ діяла у повній відповідності до чинного законодавства та з урахуванням порушень у діяльності позивача, виявлених під час перевірки.

Представник Третьої особи також позов не визнав; про що зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №85 від 26.02.07 року), вважаючи, що позивач при сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою припустився невиконання умов пункту 10 договору оренди земельної ділянки №-2 від 24.10.05 року, яким прямо передбачено  здійснення  індексації розміру орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції; крім того, ним припущено порушення ст.14 та 19 Закону України від 03.07.1992 року №2535-ХІІ «Про плату за землю»(далі –ЗУ №2535-ХІІ)  та низки інших нормативних актів.

Заслухавши представників сторін та третьої особи,  дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.Фахівцями Рубіжанської ОДПІ в період з 02 по  29 листопада 2006 року здійснено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Логрус-Кемікл», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.05 року по 30.09.06 року, - за результатами якої 06.12.06 року складено одноіменний акт №981-2301-31767680, - при цьому встановлено, що підприємством занижено  суму орендної плати за 9 місяців 2006 року у розмірі 43371,96 грн. шляхом неналежного виконання умов договору оренди земельної ділянки, укладеної між Рубіжанською міською радою та ТОВ «Логрус-Кемікл», оскільки не враховувало при визначенні суми орендної плати індекс інфляції (розділ 3.1.8 вищезгаданого акту перевірки; пункт 1 розділу 4 «Висновок»).

Як видно з примірника акту, доданого до матеріалів справи, з ним ознайомлені директор та головний бухгалтер підприємства, які підписали його без заяв та  застережень.

2. 19.12.06 року ОДПІ на підставі вищезгаданого акту перевірки винесла податкове рішення №/0, згідно якому:

на підставі

підпункту «б»підпункту 4.2.2. п. 4.2 ст. 4  Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі –ЗУ №2181-ІІІ),

за порушення

ст. 19 Закону України №2535-ХІІ та ст.21 Закону України  від 06.10.98 року №161-ХІУ «Про оренду землі»; частини 2 ст. 72 Закону України від 20.12.05 року №3225-ІУ «Про Державний бюджет  на 2006 рік»,

керуючись підпунктом 17.1.3 п. 17.1 ст. 17  ЗУ №2181-ІІІ, -

ТОВ «Логрус-Кемікл»визначено (донараховано) зобов’язання з орендної плати за користування землею юридичними особами у сумі 63612,18 грн., у тому числі  основний платіж у сумі 43371,96 грн. та  штрафні (фінансові) санкції у сумі 20240,22 грн.,  - які підлягають сплаті до бюджету відповідно до підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у 10-денний термін.

Факт отримання спірного податкового повідомлення-рішення позивачем не оспорюється та не заперечується.

3.Як вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2005 року між Рубіжанською міською радою, - з одного боку, - та ТОВ «Логрус-Кемікл», - з іншого боку, - укладено договір оренди землі за №85, згідно якому у оренду передається земельна ділянка загальною площею 159,7075 га для розміщення промислових об’єктів промислового сектору (пункт 2 договору); нормативна грошова оцінка цієї ділянки складає 137.688.755,62 грн.(п. 5).

Загальна щомісячна орендна плата становить 137.688,76 грн. (п. 9).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 10).

Договір зареєстровано у Рубіжанському міському відділі Луганської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.10.05 року за №92.

4.  31.01.06 року позивачем до ОДПІ надано податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2006 рік, згідно якій сума річної орендної плати ним визначена у розмірі 1.652.265,12 грн., - тобто 137688,76 грн. щомісячно, - без урахування вимог пункту 10 вищезгаданого договору.

Позивач стверджує, що він розцінює суму податкового зобов’язання, визначеного йому ОДПІ на підставі спірного податкового повідомлення-рішення, як фактичне збільшення суми щомісячної орендної плати, а для цього треба було, на його думку, або укласти новий договір, або додаткову угоду до договору №85 від 10.10.05 року.

ІІ.Заслухавши представників сторін та третьої особи, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов НЕ підлягає задоволенню з таких підстав.

1.Право  Державної податкової служби України в особі Рубіжанської ОДПІ на:

здійснення перевірок стану додержання суб'єктами підприємницької діяльності вимог валютного, податкового та іншого законодавства передбачено пунктом 1 ст. 11 Закону України від 04.12.90 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (далі –ЗУ №509-ХІІ);

застосування штрафних санкцій до суб’єктів підприємницької діяльності, що порушують податкове законодавство, передбачено пунктом 11  ст. 11 цього ж Закону;

визначення податкового зобов'язання у разі, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, заявлених у податкових деклараціях, - прямо визначено підпунктом «б»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 З ЗУ №2181-ІІІ;

застосування штрафних (фінансових) санкцій у разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б». підпункту 4.2.2 п. 45.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п’ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули, - встановлено  підпунктом 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 ЗУ №2181-ІІІ.

2.Використання землі в Україні є платним (ст. 2 ЗУ від 03.07.92 року №2535-ХІІ «Про плату за землю»).

3.Факт порушення позивачем вимог пункту 10 договору підтверджено наявними у справі доказами, у тому числі –самим договором, долученим до матеріалів справи.

3.1.Так, з договору №85 від 10.10.05 року вбачається, що  його укладено відповідно до вимог ЗУ №161-ХІУ «Про оренду землі», у тому числі:

абзацу третього частини 1 статті 15 цього Закону, в якому сказано, що істотними умовами  договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежів, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

частин 2, 3 та 4 статті 21 названого Закону, згідно яким:

розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності,… не може перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Аналогічні за суттю норми викладені у статтях 6 та 7 ЗУ «Про плату за землю».

Позивач не оспорив та не спростував умови, викладені у пункті 10 договору, - вони є чинними на час розгляду цього спору у суді.

3.2.Як сказано у частині 2 статті 23 ЗУ №2535-ХІІ, грошова оцінка земельної ділянки щороку за станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України (далі –КМУ).

КМУ своєю постановою від 12.05.2000 року №783 «Про проведення індексації грошової оцінки землі»встановив, що з 01.01.06 року коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель складає 1,035.

ОДПІ у  вищезгаданому  акті перевірки, у розділі 3.1.8, наведено дані про індекс інфляції за 2005 рік, - він склав 113,5 % (лист Держкомстату України №11/1-8/1 від 13.01.06 року), а тому сума орендної плати за 2006 рік (згідно наведеному розрахунку) повинна скласти 1.710.094,40 грн.,  а не 1.652.265,12 грн., як визначив орендар;

звідси, - сума платежу за 9 міс. 2006 року (період, за який донараховано податкове зобов'язання) складає 1.282.570,80 грн., що на 43.371,96 грн. менше, ніж визначив орендар у своїй податковій декларації.

З урахуванням викладеного у  суду є підстави дійти висновку, що ОДПІ при проведенні перевірки та прийнятті спірного податкового рішення діяла у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином,  відповідач, будучи суб’єктом владних повноважень, який заперечує проти позову,  на виконання вимог частини 2 ст. 71 КАСУ, належним чином довів правомірність, обґрунтованість та законність своїх дій та рішень у ситуації, яка є предметом спору по цій справі.

Позивач не довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.

З огляду на викладене у суду немає правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №/0  від 19.12.06 року.

Судові витрати, понесені  позивачем, відшкодуванню не підлягають.

В той же час позивачем безпідставно сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., - оскільки сплата таких витрат не передбачена чинним КАСУ.

З огляду на викладене суд повертає їх на користь позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.2,6,7 Закону України «Про плату за землю»;. ст.ст.15 та 21 Закону України «Про оренду землі»; ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»; підпункту «б»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, підпункту 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами,  керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

3.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Логрус-Кемікл», ідентифікаційний код 31767686, яке знаходиться за адресою: місто Рубіжне, вул. Леніна,3 Луганської області, - грошові кошти у сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – як такі, що не передбачені чинним Кодексом адміністративного судочинства України.

Підставою для повернення грошових коштів служить дана постанова, завірена гербовою печаткою суду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Логрус-Кемікл» платіжне доручення № 265 від 28.12.2006. - про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України у судовому засіданні 27.02.07 року за згодою представників сторін та третьої особи  оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 03.03.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа