ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.05.07 р.                                                                               Справа № 20/112

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м. Нікополь

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Авдієвський коксохімзавод”, м. Авдіївка

про стягнення 2686,72 грн.

За участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Плуталова Н.В. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, м. Нікополь, із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Авдієвський коксохімзавод”, м. Авдіївка, про стягнення 2686,72 грн. – вартості вагової нестачі коксової продукції за договором купівлі-продажу № 1395/04Сб/4598 від 30.12.04 р. (далі - Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16, 19, 21, 27 вересня 2005 р. у 13 вагонах на адресу позивача надійшов вантаж – коксовий горішок, із нестачею 8,5 т, на Договір, розрахунок ціни позову, акти про приймання продукції, посвідчення представників громадськості, залізничні накладні, світлокопії платіжних доручень № № 61466, 61544, 61689, 61509.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на порушення позивачем встановлених правил приймання вантажу та недоведеність позовних вимог.

Ухвалою суду від 03.05.07 р. Позивач був зобов’язаний надати суду оригінали платіжних доручень про сплату коксового горіху (для огляду) та їх завірені належним чином копії, оскільки додані до позовної заяви світлокопії вищезгаданих платіжних доручень не завірені будь-яким чином.

Вимог даної ухвали позивач не виконав.

Свого представника до суду не направив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника сторони суд встановив:

30 грудня 2004 р. відповідачем (Продавець) та позивачем (Покупець) укладено Договір, згідно із умовами якого Продавець зобов’язується продати, а Покупець – прийняти та сплатити горішок коксовий (далі - Продукція) в кількості 36000 т плюс – мінус 5 % за опціоном Продавця (п.1.1 Договору).

Згідно із п.1.3 Договору, його сума орієнтовно складає 46224000, 00 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору, відвантаження продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA станція Авдіївка Донецької залізниці (згідно Інкотермс 2000).

Згідно із п.3.2 Договору, оплата кожної партії продукції здійснюється на умовах авансового платежу, ціна на продукцію встановлюється 1070,00 грн. за одну тону сухої ваги без врахування ПДВ та залізничного тарифу.

Відповідно до п.4.1 Договору, приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється згідно із Інструкціями П-6, П-7.

Пунктом 5 Договору визначені обов’язки сторін, в тому числі, обов’язок Покупця сплатити повну вартість продукції згідно із умовами Договору.

Згідно із п.9.3 Договору, строк його дії – з моменту підписання обома сторонами по 31.12.05 р., а в частині невиконаних фінансових зобов’язань за Договором – до їх повного виконання.

16, 19, 21, 27 вересня 2005 р. на адресу позивача за залізничними накладними №№ 52398968, 52398972, 52398971, 52398970, 52398969, 52328930, 52328931, 52328932, 52328829,  52328825, 52398711,  52398712,  52398710 надійшов вантаж – горішок коксовий (вологий).

Посилаючись на нестачу вантажу, вартість якої за розрахунком позивача склала 2686,72 грн., обґрунтовуючи своє ствердження копією Договору, вищезазначеними   накладними, актами про приймання продукції по кількості, посвідченнями представників громадськості, світлокопіями листів та платіжних доручень, які не завірені будь-яким чином, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на порушення позивачем встановлених правил приймання вантажу даного виду та на недоведеність позовних вимог.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п.26 Інструкції № П-6, акт приймання продукції затверджується керівником підприємства не пізніше дня наступного після складання акту.

Додані до позовної заяви акти про приймання продукції не містять  даних, що ідентифікують особу, яка їх затвердила, в актах наявні виправлення щодо найменування посади особи, яка затвердила акти. Документи про повноваження цієї особи (осіб) позивачем не надані.

Світлокопії листів на адресу відповідача із проханням про направлення представників для контрольного перевантажування вагонів з коксом на завірені будь-яким чином. Докази направлення (отримання) цих листів відповідачеві позивачем не надані.

Світлокопії платіжних доручень № № 61466, 61544, 61689, 61509 не завірені будь-яким чином. Оригіналів та завірених належним чином копій цих доручень на вимогу суду позивач не надав.

Згідно із ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або  належним чином засвідченій копії.

Таким чином,  суд не може прийняти до уваги вищезазначені акти у якості доказів, що підтверджують  приймання позивачем вантажу згідно із приписами Інструкції № П-6 та фактичну вагу Продукції, що надійшла позивачеві від відповідача.

Світлокопії листів на адресу відповідача самі по собі не свідчать про те, що позивач запрошував відповідача у встановленому порядку прийняти участь у контрольному переважуванні продукції.

Світлокопії платіжних доручень, додані до позовної заяви не можуть бути розглянуті судом у якості належного доказу сплати позивачем продукції, отриманої від відповідача за Договором.

За даних обставин, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову у зв’язку із недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу  України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити.

Повний текст рішення оголошено 31.05.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу