ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.07 р.
Справа № 32/319пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Радомська О.В. -
довіреність від 03.10.06р.

Суязов Д.Ю. - довіреність
від 03.10.06р.

від відповідача: 1) не з'явився

2)          не з'явився

від третьої особи: не з'явився

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк

до відповідача: 1) Виконавчого
комітету Донецької міської ради м. Донецьк

2) Комунального
підприємства „Управління генерального плану               м. Донецька” м. Донецьк

про усунення перешкод в
користуванні засобом зовнішньої реклами

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької
області з позовом до Виконавчого комітету Донецької міської ради м.
Донецьк,  Комунального підприємства
„Управління генерального плану  м.
Донецька” м. Донецьк про усунення перешкод в користуванні засобом зовнішньої
реклами.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що позивач є добросовісним володільцем рекламної
конструкції розміром 3Ч6м., яка розташована АДРЕСА_1. Одночасно, біля цієї
рекламної конструкції на відстані 10, 5м. розташований інший рекламний засіб,
який загороджує рекламну конструкцію позивача, чим суттєво порушуються його
права, як розповсюджувача.

Вказував також на те, що розміщення
спірного рекламного засобу є цілком протиправним з огляду на: 1)
невідповідність його приписам п. 44 „Типових правил розміщення зовнішньої
реклами”, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 2067 від
29.12.03р.; 2) взагалі відсутній будь-який дозвіл на розміщення цього
рекламного засобу.

Відповідач 1 -   Виконавчий комітет Донецької міської ради м.
Донецьк, проти позову заперечував, вказуючи на те, що він не має повноважень
щодо демонтажу рекламних засобів, розташованих (встановлених) без відповідних
правовстановлюючих документів.

Одночасно, відповідач 1 підтвердив
той факт, що будь-яких дозвільних документів на розміщення спірної рекламної
конструкції не надавалось, її власник - не відомий.

Відповідач 2 - Комунальне
підприємство „Управління генерального плану м. Донецька” м. Донецьк заперечував
проти позову за аналогічними підставами, а також зауважував до суду, що розгляд
такого спору має відбуватись за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України.

З метою встановлення власника
спірної рекламної конструкції судом викликались в порядку ст. 30 ГПК України
посадові особи підприємств, реклама яких була розміщена на цьому рекламному
засобі, а саме: посадову особу ТОВ „Служби охорони” Шквал” та керівника
супермаркету „VARUS”.

Представник ТОВ „Служби охорони”
Шквал” в судовому засіданні повідомив суд, що ніяких договорів стосовно
розміщення зовнішньої реклами ТОВ „Служби охорони” Шквал” - підприємством не
укладалось. Ким і коли та на яких підставах була розміщена реклама - не відомо.

Керівник супермаркету „VARUS” в
судове засідання не з'явився, пояснення стосовно підстав розміщення
реклами  супермаркету „VARUS” на спірній
рекламній конструкції - суду не надав.

07.11.06р. через канцелярію суду
позивачем було подане клопотання, в якому він просив залучити в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ТОВ
„Борди України”, оскільки вважав, що саме ця юридична особа є власником спірної
рекламної конструкції, з огляду на тотожність останньої, тим рекламним
конструкціям, які належать ТОВ „Борди України” та розташовані в інших місцях м.
Донецька.

Зазначене клопотання було судом
задоволено, та відповідно до ухвали від 14.11.06р. в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ТОВ
„Борди України”.

Представник третьої особи - ТОВ
„Борди України”, повідомив суд, що підприємство не має ніякого відношення до спірної
рекламної конструкції.

Ухвалою суду від 25.12.06р. в
порядку ст. 24 ГПК України було здійснено заміну відповідача 1 на належного
відповідача - Донецьку міську раду. Представник Донецької міської ради проти
позову заперечував з посиланнями на тіж доводи, що наводились Виконавчим
комітетом Донецької міської ради.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд встановив.

17.10.05р. підприємцем ОСОБА_2 було
отримано дозвіл НОМЕР_1, виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Донецької
міської радиНОМЕР_2 від 21.09.05р. на розміщення зовнішньої реклами у вигляді
рекламної конструкції розміром 3Ч6 м., яка розташована АДРЕСА_1. 21.09.05р.
підписано договір НОМЕР_3 між позивачем та відповідачем 1 про надання в
користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування
рекламних конструкцій.

09.06.06р. робочим органом по
розміщенню зовнішньої реклами в м. Донецьку, на підставі протоколу засідання
робочого органу НОМЕР_4 від 09.06.06р. й пункту 30 „Типових правил розміщення
зовнішньої реклами”, було внесено зміни до дозволу НОМЕР_5, в яких оговорюється
факт зміни власника рекламної конструкції з підприємця ОСОБА_2 на підприємця
ОСОБА_1 у зв'язку зі зміною прізвища, та внесення відповідних змін до дозволу
на розміщення зовнішньої реклами НОМЕР_5.

В період 3 18.07.06р. по 22.07.06р.
АДРЕСА_1, на відстані 10,5м. від рекламної конструкції розміром 3Ч6 м., яка
належить позивачу, було зведено іншу рекламну конструкцію розміром 3Ч6 м., про
що свідчать фотографії.

Як встановлено під час розгляду
справи, розміщення спірної рекламної конструкції відбулось самочинно, без
оформлення будь-яких право встановлювальних документів та дотримання інших
приписів щодо розміщення об'єктів зовнішньої реклами, які передбачені Законом
України „Про рекламу”, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету міністрів України № 2067 від 29.12.03р.

З матеріалів справи вбачається
(арк. справи 31, 53-55, 71, 72, 96, 97), що спірна рекламна конструкція
загороджує (перекриває) рекламну конструкцію позивача, чим останньому
створюються перешкоди в реалізації права власності (зокрема, ефективному
використанні), щодо рекламного засобу, та права користування наданим місцем,
для розміщення цього засобу.

Таким чином, позивач, як власник
рекламної конструкції, та одночасно, як особа, що має речове право на чуже
майно (користувач місця, що перебуває у комунальній власності за договором
НОМЕР_3 від 21.09.05р.), має право на захист свого порушеного права в порядку
визначеному ст. 391, ч. 2 ст. 396 ЦК України.

Так, зокрема, ст. 391 ЦК України
передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні
ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З іншого боку, земельна ділянка, на
якій розташована спірна рекламна конструкція, є, в розумінні ст. 181 ЦК
України, нерухомим майном.

Відповідач 1, як орган місцевого
самоврядування, відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 327 ЦК України, ст. 12
Земельного кодексу України, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”,
в інтересах територіальної громади, здійснює управління, розпорядження та інші
функції, щодо майна, яке знаходить у комунальній власності.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України
встановлено, що власність зобов'язує.

Частиною 5 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду
правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.
322 ЦК України).

Сукупний аналіз наведених норм дає
суду підстави вважати, що відповідач 1, виконуючи функції власника відносно
утримання земельної ділянки, повинен додержуватись вимог діючого законодавства,
щодо непорушності прав інших осіб.

Як слід, позовні вимоги до
відповідача 1 суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується цих же вимог відносно
відповідача 2, суд вважає їх напроти необґрунтованими, оскільки, з матеріалів
справи вбачається, що Комунальне підприємство „Управління генерального
плану  м. Донецька” м. Донецьк - не є
особою, через яку реалізується права та обов'язки територіальної громади, щодо
управління майном.

Зауваження відповідача 2, що данний
спір має вирішуватись за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України, оцінюється судом критично, з огляду на таке.

Як вказано вище, відповідач 1 за
данним спором має виконати, як уповноважена власником особа, функції самого
власника. При цьому, власником, в цьому випадку, є територіальна громада, яка в
свою чергу не є суб'єктом владних повноважень.

За приписом ст. 1 ГПК України
Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 20 ГК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 2 ГК України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, які наділені господарською
компетенцією, є учасниками відносин у сфері господарювання.

Таким чином, виходячи з того, що
відповідач 1 наділений господарською компетенцією, суд дійшов висновку, що між
сторонами у справі мають місце господарські правовідносини.

Враховуючи викладене, спір був
розглянутий судом за правилами господарського судочинства.

Судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача 1 в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі ст. ст. 181, 319, 322,
327, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 2, 20 ГК України, Земельного кодексу України,
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, керуючись ст. ст. 1, 22,
30, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк до Донецької міської
ради про усунення перешкод в користуванні засобом зовнішньої реклами.

Відмовити в задоволенні позовних
вимог Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк до Комунального
підприємства „Управління генерального плану м. Донецька” м. Донецьк про
усунення перешкод в користуванні засобом зовнішньої реклами.

Зобов'язати Донецьку міську раду
(83050, м. Донецьк, вул. Артема, 98) усунути перешкоди Суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк (АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) в користуванні засобом
зовнішньої реклами АДРЕСА_1, шляхом демонтажу рекламної конструкції АДРЕСА_1,
що знаходиться на відстані 10,5м. від рекламної конструкції розміром 3Ч6м., яка
належить  Суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк.

Стягнути з Донецької міської ради
(83050, м. Донецьк, вул. Артема, 98) на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк  (АДРЕСА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1) витрати з державного мита в сумі 85,00грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  118,00грн.

Повний текст рішення підписаний
15.01.07р.

Рішення набирає законної сили
26.01.2007р.

Рішення може бути оскаржено в
Донецький апеляційний господарський суд
згідно розділу XII ГПК України.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Сковородіна О.М.