ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.04.07
Справа №5/46.

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Моїсеєнко В.М.,

За участю представників сторін:

Від позивача        Дикий О.А.

Від відповідачів:  1. Шийка М.С.

2.Манохіна І.О.

3-я особа               Дикий О.А.

За позовом         Приватного підприємця Дикої Валентини Михайлівни

До відповідачів   1 .Приватного підприємства « Трістан», м.Охтирка

2. Відкритого акціонерного товариства « Охтирська швейна

фабрика», м. Охтирка

третя особа Приватний підприємець Масло Наталія Михайлівна, м.Охтирка

про визнання угоди недійсною

та по зустрічному позову приватного підприємства «Трістан», м. Охтирка до Приватного підприємця Дикої В.М. про зобов'язання про переукладення договору.

Суть спору: Позивач просить визнати недійсними договір оренди № 2 від 20.03.2002р.  та угоду від 05.10.2002р.  про зміни та доповнення до зазначеного договору, укладеного між відповідачами, згідно з якими другий відповідач передав в платне тимчасове користування першому відповідачеві приміщення клубу, розташоване за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева,4.

Перший відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що при укладенні спірного договору оренди він не знав, не міг і не повинен був знати про наявність у ВАТ «Охтирська швейна фабрика» податкового боргу, а також про те, що всі активи цього підприємства були в податковій заставі. Крім того, перший відповідач зазначив, що з його боку всі умови договору оренди виконуються добросовісно.

Другий відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що на час укладення між відповідачами договору оренди, нерухоме майно ВАТ «Охтирська швейна фабрика» не перебувало у податковій заставі на підставі рішення  Охтирської ОДШ  від 27.02.2002р.про розстрочення податкових

зобов'язань та договору від 27.02.2002р. про розстрочення податкових зобов'язань, укладеного між Охтирською ОДШ і ВАТ «Охтирська швейна фабрика», згідно з яким другому відповідачеві була надана розстрочка сплати податкових зобов'язань на суму 23000 грн. під проценти терміном з 27.02.2002р. до 27.11.2002р. , тому другий відповідач вважає, що у позивача не має підстав для визнання договору оренди від 20.03.2002р. № 2 недійсним. Крім того, другий відповідач визнав позовні вимоги позивача щодо визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди від 05.10.2002р., зазначивши , що вона дійсно була укладена під час дії арешту на майно.

В судовому засіданні 17.02.2003р. перший відповідач подав зустрічну позовну заяву про зобов'язання позивача переукласти спірний договір оренди, посилаючись на ст. 268 Цивільного кодексу України, згідно з якою договір оренди зберігає свою чинність в разі зміни власника майна.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16.03.2004р. по даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено, так як позивач на час розгляду справи не був власником спірного приміщення, провадження у справі по зустрічному позову було припинено в зв'язку з відмовою від нього заявника, Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.05.2004р. зазначене рішення господарського суду Сумської області залишено без змін.

25.05.2005р. позивач подав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням господарського суду Сумської області від 15.03.2005р. по справі № 8/438, залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2005р., було підтверджено, що свідоцтво на право власності приміщення клубу загальною площею 225,2 кв.м., видане Дикій В.М., та приміщення їдальні загальною площею 229,5 кв.м., видане Масло Н.М. являються дійсними, тобто приватні підприємці Дика В.М. та Масло Н.М. являються власниками майна, яке є предметом спірного договору оренди.

09.06.2005р. до господарського суду Сумської області позивач подав уточнення позовних вимог, в яких просить визнати недійсним договір № 2 від 20.03.2002р., укладений між відповідачами, про оренду приміщення, що перебувало в податковій заставі, та який було укладено з перевищенням повноважень посадовою особою другого відповідача,  а також просить визнати недійсними договори про оренду приміщення клубу та приміщення їдальні, розташованих за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, 4, укладені між відповідачами в 2004р.

20.03.2007р. позивач та третя особа подали письмові обґрунтування своєї позиції по справі, в яких просять, крім раніше заявлених вимог, визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, укладений між відповідачами 09.06.2004р. про оренду приміщення  клубу та приміщення  їдальні, розташованих  за адресою : Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева,4.

27.02.2007р. перший відповідач подав зустрічний позов до другого відповідача про визнання угоди дійсною, в якому просить визнати дійсним договір оренди від 20.03.2002р. № 2, укладений між відповідачами та додаткову угоду від 05.10.2002р. до даного договору.

Перший відповідач подав заперечення на заяву позивача про перегляд рішення господарського суду Сумської області за нововиявленими обставинами, в яких просить залишити рішення господарського суду Сумської області від 16.03.2004р. без змін, вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що протирічать вимогам чинного законодавства.

Другий відповідач також просить залишити рішення господарського суду Сумської області від 16.03.2004р. без змін, зазначає, що його нерухоме майно в податковій заставі не перебувало та що посадова особа, яка від його імені підписала договір, діяла в його інтересах та в межах наданих їй повноважень.

Згідно вимог ст.114 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами розглядається господарським судом у судовому засіданні у місячний строк з дня її надходження.

16.06.2005р. позивач подав письмове клопотання про продовження термінів, передбачених ст.114 Господарського процесуального кодексу України , розгляду даної справи, зазначене клопотання погоджене з відповідачами, ухвалою господарського суду Сумської області від 16.06.2005р. зазначене клопотання задоволено.

В подальшому по письмових клопотаннях представників сторін розгляд заяви неодноразово відкладався, ухвалою господарського суду Сумської області від 26.10.2005р. провадження у справі було зупинено.

25.12.2006р. провадження по розгляду заяви було поновлено, по письмовому клопотанню першого відповідача від 05.02.2007р. розгляд справи фіксується за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні 28.03.2007р. по клопотанню представника позивача оголошувалася перерва до 11 год.00 хв. 04.04.2007р. для підготовки повного тексту судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх вимог про перегляд рішення суду від 16.03.2004р. за нововиявленими обставинами позивач та третя особа посилаються на те, що вони являються власниками майна, яке передано в оренду першому відповідачу, на час укладення договору оренди нерухомого майна все майно другого відповідача знаходилося в податковій заставі, податковий орган згоди другому відповідачу на передачу в оренду нерухомого майна не надавав, договір оренди від імені другого відповідача укладено посадовою особою, яка не мала на це повноважень.

Так, позивач зазначає, що Охтирською ОДШ 12.03.2002р. було винесено рішення № 2231 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків - ВАТ « Охтирська швейна фабрика» за рахунок стягнення його активів. Охтирською МДПІ керівнику ВАТ «Охтирська швейна фабрика» Древаль В.І. ( особі , яка від імені другого відповідача підписала спірний договір) був направлений акт-застереження вих.№ 2231/8/26-214   без   зазначення   дати   складення  даного   листа.   На  листі, ксерокопія якого додана до матеріалів справи  (т.1 а.с.44) мається надпис«отримала 14.03.2002р. головний бухгалтер підпис», однак не зазначено прізвище головного бухгалтера та назва підприємства, в якому працює даний  бухгалтер.

В матеріалах справи мається ще один лист –застереження іншого тексту Охтирської ОДПІ за № 13642/26-214 без вказання дати його складення (т.1 а.с. 15). Другий відповідач заперечує факт отримання ним зазначених листів-застережень, з врахуванням того, що зазначені листи оформлені неналежним чином, суд не може прийняти їх як доказ про повідомлення другого відповідача про заборону стосовно укладення договорів оренди.

Рішенням господарського суду Сумської області від 16.12.2004р. по справі № 4/556-04 встановлено, що другий відповідач станом на 13.03.2002р. мав податкову заборгованість в розмірі 11380,58 грн., даний факт також підтверджується і Охтирською ОДПІ, вказаним судовим рішенням друга податкова вимога Охтирської ОДПІ від 13.03.2002р. в сумі 111645,32 грн. визнана недійсною в частині визначення податкового боргу в сумі 100264, 74 грн., зазначене рішення суду вступило в законну силу у встановленому законом порядку.

Другий відповідач зазначає, що на час укладення спірного договору його нерухоме майно не знаходилося в податковій заставі, а в податковій заставі з 06.07.2000р. перебували товари на загальну суму 11450 грн., тобто податковий борг в розмірі 11380 грн. був повністю забезпечений податковою заставою товарів.

Перший відповідач в своїх запереченнях посилається на рішення Конституційного суду України від 24.03.2005р. по справі № 1-9/2005, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України п.п.8.22 п.8.2 ст.8 Закону України « Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу, тобто дії Охтирської ОДПІ про включення до податкової застави всіх активів другого відповідача є незаконними, Охтирська МДШ була вправі застосувати податкову заставу на активи пропорційно розміру податкового боргу, який складав 11380 грн. і був забезпечений податковою заставою товарів на суму 11450 грн.

Рішення Конституційного суду від 24.03.2005р. покращує становище платників податків, його дія поширюється і на правовідносини між платниками податків та податковими органами, які виникли до винесення цього рішення.

Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди на підставі того, що активи другого відповідача знаходилися в податковій заставі , суперечать нормам чинного законодавства , зокрема , рішенню Конституційного суду України від 24.03.2005р. по справі № 1-9/2005, яке, відповідно до вимог ст.150 Конституції є обов'язковим для виконання, та Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкова застава нерухомого майна набирає чинності не з моменту винесення відповідного рішення податковим органом, а з моменту реєстрації цього обмеження у встановленому порядку, і не на всі активи платника податку, а пропорційно розміру податкового боргу .

Твердження позивача про те, що спірний договір оренди повинен бути визнаний недійсним в зв'язку з тим, що він від імені другого відповідача був укладений не уповноваженою особою - виконавчим директором - Древаль В.І. суперечить вимогам ст..63 Цивільного кодексу України ( в редакції 1964р.), в якій зазначено, що угода, укладена від імені другої особи, особою, не уповноваженою на укладення угоди, або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Відповідно до протоколу засідання правління другого відповідача від 15.03.2002р. виконавчому директору Древаль В.І. надано право укласти і підписати з першим відповідачем спірний договір оренди та йому видана відповідна довіреність.

Другий відповідач своїми подальшими діями схвалив дії виконавчого директора Древаль В.І. по укладенню спірного договору оренди: передав приміщення в оренду та отримував орендну плату.

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання недійсними договору оренди, укладеного між відповідачами 20.03.2002р. та додаткової угоди від 05.10.2002р. до цього договору, тому суд залишає заяву позивача про перегляд судового рішення від 16.03.2004р. без задоволення.

Стосовно вимог позивача та третьої особи про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, укладеного між відповідачами 09.04.2004р. , суд зазначає, що даний договір не був предметом розгляду при винесенні судового рішення від 16.03.2004р., тому не може розглядатися питання його недійсності в межах перегляду судового рішення від 16.03.2004р.,яке вступило в законну силу, за нововиявленими обставинами, питання недійсності договору оренди від 09.04.2004р. повинно вирішуватися в окремому позовному провадженні, тому суд залишає вимоги позивача та третьої особи про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, укладеного між відповідачами 09.04.2004р., без задоволення.

Зустрічний позов від 26.02.2007р. першого відповідача до другого відповідача про визнання угоди дійсною суд залишає без задоволення, так як зазначений зустрічний позов суперечить вимогам ст.60 Господарського процесуального кодексу України - зустрічний позов подається до позивача , а не до іншого відповідача.

Згідно вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Заяву Приватного підприємця Дикої Валентини Михайлівни    (42700 Сумська  область,  м.Охтирка,  вул.  Леніна,   13/43)  про  перегляд  рішення господарського суду Сумської області від 16.03.2004р.за нововиявленими обставинами  залишити без задоволення, а судове рішення від 16.03.2004р.по справі № 5/46 залишити без змін.

2.          Зустрічну позовну заяву    приватного    підприємства «Трістан»  (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул. Жовтнева,4) від 26.02.2007р. про визнання угоди дійсною   залишити без задоволення.

3.          Копію ухвали направити сторонам по справі.

В судовому засіданні оголошено повний текст ухвали.

СУДДЯ          В.М. МОЇСЕЄНКО