ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                                  Справа  13/039-07

За позовом Компанії „Бітімпекс Анштальт”, Князівство Ліхтенштейн

до Закритого акціонерного товариства Гірничо –видобувного і каменеобробного комбінату „Біличі”, смт. Коцюбинське

про стягнення 200000 грн.

Суддя           С.Ю. Наріжний

Представники:

Від позивача:  Меланчук І.О. –довіреність;

Від відповідача: не з’явився;

суть спору:

Компанією „Бітімпекс Анштальт” (далі –позивач) заявлено позов до Закритого акціонерного товариства Гірничо –видобувного і каменеобробного комбінату „Біличі” (далі –відповідач) про стягнення 200000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач безпідставно не повернув йому 200000 грн. згідно інвестиційного контракту №1 від 18.01.2006 р.

Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на позов та інших витребуваних ухвалою суду документів не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалами суду від 09.01.2007 р., 29.01.2007 р. та 12.02.2007 р. Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду. Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судом встановлено наступне.

18.01.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено інвестиційний контракт №1 (далі –Контракт).  Відповідно до п. 1.1 договору позивач взяв на себе зобов’язання на свій власний ризик, за свої кошти та на умовах контракту перерахувати 400000 грн. на рахунок відповідача, а відповідач забезпечити необхідні умови для ремонту та модернізації технічної бази підприємства.

На підставі платіжного доручення  №5 від 25.01.2006 р. позивач перерахував на підставі контракту відповідачу грошові кошти у сумі 200000 грн.

В зв’язку з тим, що позивач вважає, що грошові кошти в сумі 200000 грн. повинні бути повернуті йому відповідачем у строк до 31.03.2006 р. та відповідач в добровільному порядку відмовляється від їх повернення позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою стягнути з відповідача 200000 грн.

Проте, судом встановлено, що зазначена вимога позивача не може бути задоволена з огляду на наведене.

Із змісту умов контракту, а саме п. 1.1 вбачається, що контрагент (відповідач) зобов’язується лише забезпечити необхідні умови для ремонту та модернізації технічної бази підприємства.

Пунктом 3.1 контракту передбачено, що відповідач приймає на себе наступні зобов’язання:

-          забезпечити необхідні умови по впровадженню інвестицій;

-          надавити необхідну допомогу під час вирішення питань в податкових та інших контролюючих органах, відносно реалізації інвестиційного проекту.

Таким чином, дослідивши умови контракту судом встановлено, що інвестиційним контрактом №1 не передбачено обов’язку відповідача повертати отримані грошові кошти позивачу. Крім того з п. 1.1 контракту також вбачається, що позивач перерахував грошові кошти відповідачу на власний ризик, що може свідчити про те, що позивач не ставив в залежність повернення перерахованих коштів від виконання відповідачем цілей на які вони були спрямовані, а саме ремонту та модернізації технічної бази підприємства.

Посилання позивача на п. 7.1 контракту як на підставу для повернення відповідачем грошових коштів є хибними оскільки зазначений пункт контракту встановлює лише той факт, що контракт діє до повного завершення з розрахунками до 31.03.2006 р. З даного пункту не випливає, що повний розрахунок повинен провести відповідач.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 200000 грн. не відповідають обставинам справи та є необґрунтованими, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Відмовити в позові повністю.

Суддя                                                                                         Наріжний С.Ю.