ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.04.07
Справа  № 05/189-54А

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко
С.М.,

суддів:                                         Бонк
Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) -     не з”явився,

позивача -   з”явився,

розглянув апеляційну
скаргу підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

на
постанову господарського суду Волинської області від 19.12.2006 року,
суддя Бондарів С.В., в справі №05/189-54А,

за позовом  Луцької об"єднаної державної податкової
інспекції, м.Луцьк

до відповідача  підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

про    стягнення податкового боргу  в сумі 4598,25 грн.,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду
Волинської області від 19.12.2006 року задоволено позов Луцької об"єднаної
державної податкової інспекції до підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу  в сумі 4598,25 грн.

Постанова суду мотивована тим, що
застосована податковим органом сума штрафних санкцій в розмірі 4598,25 грн.
згідно податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1
є  згідно ст.5 Закону України „Про
порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” податковим боргом, який не погашений відповідачем, а тому
підлягає примусовому стягненню з нього.

В апеляційній скарзі  скаржник (відповідач) просить постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав
неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи
тим, що податковим органом пропущено
встановлений ст.72 ЦК УРСР та ст.99 КАС України річний строк позовної
давності для стягнення заборгованості по штрафних санкціях, які нараховані
позивачу згідно податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1, що є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог згідно ст..100 КАС України.

У запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податковим
органом здійснено нарахування  та
стягнення податкового боргу  у відповідності
до спеціального закону  з питань
оподаткування, а саме Закону України „Про порядок погашення зобов”язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким
встановлено строк давності  1095 днів, а
тому покликання скаржника на встановлений ст.99 КАС України річний строк
позовної давності є безпідставним.

Представник  відповідача
в судове засідання не з”явився, хоча належним чином повідомлений про час
і місце слухання справи, а тому суд вважає за можливе  розгляд справи провести без його участі за
наявних в справі документів про права і обов”язки сторін.

Суд, заслухавши пояснення
представника податкового органу, який підтримав свою позицію, пояснення дав
аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по
справі, вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню.

Судом першої інстанції  встановлено, що заявлена до стягнення
податкова заборгованість в сумі 4598,25 грн. виникла в результаті застосованих
податковим органом штрафних санкцій до відповідача за порушення вимог  Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»та
Закону України «Про  державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв
та тютюнових виробів»згідно податкового повідомлення-рішення  НОМЕР_1.

Згідно п. 1.5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" штрафна санкція (штраф) - це плата у
фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без
урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними
законами.

З наведеного апеляційний суд
приходить до висновку про те, що штрафні санкції, які застосовані відповідно до
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності»та Закону України
«Про  державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», не тотожні штрафним санкціям у розумінні Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", оскільки не пов'язані з порушенням правил
оподаткування.

Таким чином, застосовані
податковими органами штрафні санкції згідно податкового
повідомлення-рішення  НОМЕР_1 не є
податковими зобов'язаннями суб'єкта господарювання.

З наведеного,  зазначені санкції не є податковим боргом у
розумінні Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що свідчить про
неправомірність застосування податковим органом до них встановлених Законом
України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" заходів з погашення податкового
боргу.

Покликання позивача на норми Закону
України “Про порядок погашення зобов??язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” є безпідставним, оскільки в спірному  випадку сума штрафу, встановлена рішенням
податкового органу про затосування фінансових санкцій (а.с.3), не є сумою
податкового боргу, тому, норми цього Закону не поширюються на дані
правовідносини.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом  прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 про застосування до
позивача штрафних санкцій прийнято ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто з моменту прийняття
вказаного рішення до дня звернення до суду (25.10.2006 року), пройшло більше
двох років.

Таким чином, враховуючи, що з
01.09.2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, за
правилами якого подано даний позов, позов подано з пропуском строку звернення
до адміністративного суду, що є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову, у відповідності із
п.1 ст.100 КАС України, на чому наполягав відповідач в засіданні
господарського суду.

З наведеного апеляційний суд
приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Луцької об"єднаної
державної податкової інспекції до підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу  в сумі 4598,25 грн. слід
відмовити, скасувавши постанову місцевого суду.

У відповідності до вимог  ст.94 КАСУ проводиться новий розподіл судових
витрат, де з Державного бюджету на корить відповідача відкомпенсовуються
понесені ним витрати за апеляційне провадження
в  розмірі 42,5 грн.

Керуючись ст.ст. 198,202,205,207
КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

постанову господарського
суду Волинської області від 19.12.2006 року в  справі за номером 05/189-54А-   скасувати, а апеляційнй скаргу підприємця
ОСОБА_1 - задоволити.

В позові Луцької об"єднаної
державної податкової інспекції до підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу  в сумі 4598,25 грн. - відмовити.

Компенсувати за рахунок Державного
бюджету підприємцю ОСОБА_1(АДРЕСА_1) 42,5 грн. судового збору  за апеляційне провадження.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко