ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"24" січня 2007 р.
Справа №  15/435

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної податкової адміністрації в Кіровоградській області м. Кіровоград

до відповідача: Приватного підприємства "Омега-Центр" м. Кіровоград

до відповідача: Приватного підприємства "ВікОл" с. Підгайці Кіровоградського району, Кіровоградської області

про визнання угоди недійсною та стягнення 4500 грн. 77 коп.

Представники сторін:

від позивача - Салатова Ю.С. довіреність № 7991/10/10-021 від 19.10.06р.

від 1-го відповідача - не з"явився

від 2-го відповідача - не з"явився

при секретарі судового засідання - Максименко Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу між відповідачами, як такого, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. Також просить застосувати наслідки передбачені ст. 208 ГК України: зобов’язати ПП „Омега-Центр” повернути ПП "ВікОл" одержане по договору, а саме кошти в сумі 4500 грн. 77 коп.; стягнути з ПП "ВікОл" на користь держави від імені якої діє позивач, вартість товару в сумі 4500 грн. 77 коп. проданого згідно договору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник ПП „Омега-Центр” до суду не з’явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав. Ухвали суду надсилались ПП „Омега-Центр” за адресою вказаною в позовній заяві. Така ж адреса зазначена в довідці головного управління статистики в Кіровоградській області від 04.12.06р. Іншої адреси ПП „Омега-Центр” в матеріалах справи немає. Представник ПП "ВікОл" до суду не з"явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав. ПП "ВікОл" позовні вимоги не заперечило, письмові пояснення не надало.

Справа розглядається за наявними в ній документами та при даній явці сторін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача господарський  суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ПП „Омега-Центр” по накладній № 0439 від 28.05.04р. поставило ПП "ВікОл" 1384 куб. м. газу / пропану / на суму 4500 грн. 77 коп.

ПП "ВікОл" по платіжному дорученню № 42 від 28.05.04р. перерахувало ПП „Омега-Центр” згідно рахунку № 49 від 28.05.04р. за будівельні матеріали 4500 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.06р. по цивільній справі за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави від імені якої виступає ДПІ у м. Кіровограді до приватного підприємства „Омега-Центр”, Полякова О.М., третя особа – виконавчий комітет Кіровоградської міської ради про визнання установчих документів та свідоцтва платника податку на додану вартість приватного підприємства „Омега-Центр” недійсними, позовні вимоги задоволені повністю. Визнані недійсними установчі документи приватного підприємства „Омега-Центр” та свідоцтво платника податку на додану вартість приватного підприємства „Омега-Центр” з моменту перереєстрації на Полякова Олександра Миколайовича, тобто з 25.12.2003 року.

Рішення суду прийнято з наступних мотивів.

„Судом встановлено, що Поляков О.М. не мав наміру здійснювати підприємницьку діяльність  в порядку ст. 42 ГК України та створювати підприємство. Через розрахунковий рахунок особисто ніяких господарських операцій не проводив, податкову звітність особисто не формував та не підписував, податки та збори до державного бюджету України не сплачував.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦК України ПП „Омега-Центр” є установою, відповідно до ст. 87 цього ж кодексу передбачено, що установа створюється на підставі індивідуального або спільного установчого акта, складеного засновником ( засновниками). Згідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи вказується у її установчих документах.

Таким чином, створення ПП „Омега-Центр” не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст. ст. 83, 87, 88, 89, 93 ЦК України, пунктам 3-8 Положення про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності.

Фінансові операції, здійснені ПП „Омега-Центр” на розрахункових рахунках підпадають під категорію сумнівних та незвичних відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.2002 року „Про визначення критеріїв віднесення фінансових операцій до сумнівних та незвичних”.

За наведених обставин вимоги прокурора обґрунтовані та підлягають повному задоволенню”.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як передбачено ст. ст. 207, 208 ГК України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції ( спеціальної правосуб’єктності ), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін – у разі виконання зобов’язання обома сторонами – в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язанням, а у разі виконання зобов’язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Статті 207, 208 ГК України за своїм правовим змістом аналогічні ст. 49 ЦК УРСР, тому господарський суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р. та роз’яснення президії ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99р.

Як вказано в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р. „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” / з наступними змінами / при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст. 49 ЦК України судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Згідно з пунктом 11 роз’яснення президії ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” / з наступними змінами / необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до статті 49 Цивільного кодексу є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

До угод, що підпадають під ознаки статті 49 Цивільного кодексу, належать, зокрема, угоди, спрямовані на приховування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Таким чином, необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до ст. ст. 207, 208 ГК України є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

В обґрунтування позову позивач зробив посилання на наявність протиправного умислу лише у ПП „Омега-Центр”. Однак наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда про визнання установчих документів ПП „Омега-Центр” недійсними, оскільки предметом дослідження у цивільній справі була відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при продажі ПП "ВікОл" 1384 куб. м. газу / пропану / по накладній № 0439 від 28.05.04р. Висновки Кіровського районного суду викладені в рішенні від 13.06.06р. не є обов’язковими та безспірними для господарського суду в силу ч. 1 ст. 72 КАС України. Рішення Кіровського районного суду саме по собі не звільняє господарський суд при розгляді даної справи від встановлення наявності умислу ПП „Омега-Центр” на укладення угоди, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідно до ч. 15 ст. 58 ГК України скасування ( припинення ) державної реєстрації суб’єкта господарювання здійснюється за його особистою заявою, а також на підставі рішення суду у випадках визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, або  в інших випадках, передбачених законом.

Скасування державної реєстрації припиняє господарську діяльність і є підставою для здійснення заходів щодо ліквідації суб’єкта господарювання.

Юридичним наслідком визнання установчих документів ПП „Омега-Центр” недійсними є скасування його державної реєстрації та здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішується питання про задоволення вимог кредиторів. В тому числі держави. Сам факт визнання установчих документів  недійсними, не тягне за собою визнанням недійсними всіх цивільно-правових угод, укладених ПП „Омега-Центр” з моменту його державної реєстрації ( перереєстрації ) і до моменту виключення з державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

В наданих позивачем та зібраних судом доказах відсутні документи на підтвердження того, що укладаючи угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства. Навпаки, надані матеріали свідчать про те, що ПП "ВікОл" сплатило ПП „Омега-Центр” в ціні товару податок на додану вартість, що підтверджується податковою накладною № 36 від 28.05.04р.

Сама по собі угода про продаж 1384 куб. м. газу / пропану / не є такою, що суперечить інтересам держави та суспільства, такий товар не виключений законом з цивільного обороту, відсутні законодавчі обмеження стосовно його купівлі-продажу.

Позивач не надав господарському суду доказів порушення ПП „Омега-Центр” або ПП "ВікОл" податкового законодавства, доказів про порушення відносно посадових осіб цих підприємств кримінальних справ за ухилення від сплати податків.

На час виписки ПП „Омега-Центр” податкової накладної № 36 від 28.05.04р., накладної № 0439 від 28.05.04р. і перерахуванням ПП "ВікОл" 4500 грн. по платіжному дорученню № 42 від 28.05.04р. відповідачі, як юридичні особи були включені до ЄДРПОУ. Такими вони і залишились на час розгляду даної господарської справи, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Кіровоградській області від 04.12.06р.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 14.02.06р. при розгляді скарги ТОВ „В.Є.В.” про перегляд за винятковими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 21.07.05р. у справі за позовом ДПА у Дніпропетровській області до ТОВ „В.Є.В.”, приватного підприємства „Арго” про визнання угоди недійсною ( Вісник Верховного Суду України № 10 за 2006 рік ); а також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.05.06р. № 2-259/06 за касаційною скаргою приватного підприємства „Фірми „Техком ЛТД” по справі за позовом ДПІ у м. Сімферополі до приватного підприємства „Фірми ”Техком ЛТД”, до приватного підприємства „Крайовий маркет” про визнання недійсними угод та стягнення 2135281 грн. 02 коп.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. Полякова Олександра Миколайовича звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. „в” ст. 1 Закону України „Про амністію” від 31.05.2005р. Кримінальну справу про вчинення Поляковим О.М. злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України закрито внаслідок акту амністії.

В постанові Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. зазначено наступне.

„Поляков О.М. за попередньою змовою із Свєшніковою О.В. здійснив придбання суб’єкту підприємницької діяльності ( юридичної особи ) ПП „Омега-Центр”.

Після цього, Поляков О.М. продовжуючи виконання умов злочинної змови досягнутої із Свєшніковою О.В. з метою розширення сфери та об’ємів незаконної фінансово-господарської діяльності останньої, 25.11.2003 року в Кіровоградській філії АКБ „Новий” відкрив розрахунковий рахунок ПП „Омега-Центр” в національній валюті, підписав банківську картку із зразками підпису та відбитком печатки ПП „Омега-Центр”, а також не заповнену чекову книжку, яку передав Свєшніковій О.В.

Після цього, відкритий Поляковим О.М. розрахунковий рахунок ПП „Омега-Центр” став використовуватись для розрахунків у безготівковій формі по проведеним Свєшніковою О.В. фінансово-господарським операціям, та зняття грошових коштів готівкою.

Після цього, а саме 07.04.2004 року Поляков О.М. з метою розширення сфери та об’ємів незаконної фінансово-господарської діяльності Свєшнікової О.В., а саме проведення операцій з купівлі-продажу товарів ( робіт, послуг ), які не відображались в бухгалтерському обліку та податковій звітності ПП „Омега-Центр” і за вказівкою останньої, в філії Кіровоградського регіонального управління ВАТ КБ „Надра” відкрив розрахункові рахунки ПП „Омега-Центр” в національній валюті, підписав банківські картки із зразками підписів та відбитком печатки ПП „Омега-Центр”, а також не заповнену чекову книжку, яку передав Свєшніковій О.В.

23.03.2006 року Кіровоградською об’єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ПП „Омега-Центр” за 2004 – 1 півріччя 2005 року, при проведенні якої встановлено факт заниження підприємством валових доходів в сумі 1682126 грн. за 2004 рік та 2034215 грн. за 1 півріччя 2005 року, таким чином ПП „Омега Центр” було занижено та не сплачено до бюджету податок на прибуток в сумі 929086 грн.

В судовому засіданні підсудний Поляков О.М. свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаювався”.

Частиною 4 ст. 72 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов’язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

По-перше. Постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. не є вироком, так як за ст. 327 КПК України вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний. Тому, постанова суду оцінюється господарським судом за правилами ст. 86 КАС України.

По-друге. Як вбачається з постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. Поляков О.М. засуджений за ч. 2 ст. 205 КК України „Фіктивне підприємництво”, тобто за придбання суб’єкту підприємницької діяльності ( юридичної особи  - ПП „Омега-Центр” ) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона і заподіяння великої матеріальної шкоди державі, банкові, кредитним установам, іншим юридичним особам або громадянам.

Однак, кому саме заподіяна велика матеріальна шкода в постанові Ленінського районного суду не зазначено.

Відомості про засудження Полякова О.М. по ст. 212 КК України „Ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів” позивачем не надано.

Тому, викладені в позовній заяві припущення, що особа, яка підписувала накладну № 0439 від 28.05.04р. від імені ПП „Омега-Центр” мала на меті ухилятися від сплати податків з коштів отриманих в оплату товарів і оспорювана угода спрямована на приховування ПП „Омега-Центр” від оподаткування доходів, не підтверджуються жодним доказом, крім власних міркувань позивача з цього приводу.

Крім того, в довідці № 5/23-30 від 23.03.06р., що надана позивачем і в якій проведений аналіз грошових оборотів ПП „Омега-Центр” за період з 01.01.2004р. по 01.07.2005р. зазначається наступне.

Первинні бухгалтерські документи обов’язкового податкового обліку щодо здійснення фінансово-господарської діяльності та отриманих доходів та витрат для аналізу грошових оборотів ПП „Омега-Центр” не надавались.

Для аналізу використовувалась обов’язкова звітність яка була подана до Кіровоградської ОДПІ, а саме: декларації по податку на додану вартість, що подавались до Кіровоградської ОДПІ за січень-грудень 2004 року та січень-травень 2005 року, декларації по податку на прибуток за 2004 рік та 1 квартал 2005 року, установчі документи, довідки про взяття на облік, пояснення.

Таким чином, ПП „Омега-Центр” подавала податкову звітність до органів податкової інспекції у 2004 році, тобто у період виписки накладної № 0439 від 28.05.04р., що також підтверджується ксерокопіями податкових декларацій ПП „Омега-Центр” за вказаний період наданих позивачем.

Слід також зазначити, що особа, яка підписувала накладну № 0439 від 28.05.04р. від імені ПП „Омега-Центр” взагалі не встановлена. Як немає на вказаній накладній і підпису представника ПП "ВікОл".

Отже, аналізуючи всі зібрані по справі і подані сторонами документи, господарський суд вважає, що доказів які б беззаперечно і однозначно свідчили б про наявність умислу юридичної особи приватного підприємства „Омега-Центр” при укладенні договору від 28.05.04р., оформленого накладною № 0439 від 28.05.04р. і платіжним дорученням № 42 від 28.05.04р., між ПП „Омега-Центр” і ПП "ВікОл" з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, позивачем – ДПА в Кіровоградській області не надано. Тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”, ст. ст. 58, 207, 208 ГК України, ст. ст. 69 – 71, 72, 86, 122, 158 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

К.М.Мохонько