ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

09.01.2007                                                           Справа № 1/384-АП-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Губіної І.В. при секретарі Степановій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної  податкової  інспекції  у м.Херсоні, м.Херсон

до В-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма"Монада", м.Херсон

В-2  Приватного  підприємства  виробничо-комерційної  фірми "Антекс", м.Херсон

про визнання недійсним усного договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ НВФ  "Монада" та ПП ВКФ "Антекс", та стягнути грошові кошти в сумі 8700грн.

за участю представників сторін:

від  позивача - Лазарчук Р.О., дов. №2/9/10-139 від 02.01.2006р., держ. податк. інспектор

від  відповідача 1- Подрез О.О., дов. від 15.12.006р., представник

від відповідача 2 - не прибув

ДПІ у м.Херсоні звернулася до суду з позовом про визнання недійсним усної угоди, відповідно до якої ПП ВКФ "Антекс" м.Херсона продала ТОВ НФ "Монада" м.Херсона у квітні 2004 року комплект кабелів на загальну суму 8700грн., у т.ч. 1450грн. ПДВ.

ДПІ мотивує свої вимоги тим, що ця угода суперечить інтересам держави і суспільства з умислу продавця з метою ухилення від сплати податків, а у даному випадку –ПДВ. При цьому ДПІ посилається на рішення суду Комсомольського району м.Херсона від 21.07.2005р., яким визнано недійсним з моменту реєстрації статутні документи ПП ВКФ "Антекс" з причини того, що вони були  зареєстровані на підставну особу Федоренко В.І., який не мав наміру та можливості займатися господарською діяльністю. Крім того, ДПІ у виразі наслідків визнання угоди недійсною заявлено вимогу про стягнення з  ПП ВКФ "Антекс" на користь ТОВ НФ "Монада" 8700грн., а з ТОВ НВФ "Монада" в доход держави вартість отриманої продукції на вказану вище суму. При цьому ДПІ посилається на ч.1 ст.208 ГК України. У процесі розгляду справи ця вимога ДПІ змінена. ДПІ просить стягнути 8700грн. з ТОВ НВФ "Монада" в доход держави. Але письмової заяви про зміну позовних вимог в цій частині до матеріалів справи не надано.

Відповідач-1  проти позову заперечує. Ним пояснено, що при здійсненні операції купівлі-продажу комплекту кабелів ПП ВКФ "Антекс" існувало, було зареєстровано платником податків. До теперішнього часу не виключено з Єдиного держреєстру. Ці відомості є достовірними і можуть бути використані в спорі з 3 особою, доки до них не внесено відповідних змін. Не скасовано реєстрацію відповідача-2 і як платника податку. Відповідач-1 не згодний із вимогою ДПІ про застосування вищезазначених наслідків визнання угоди недійсною. Ним пояснено, що ЦК України не встанавлює санкції аналогічні тим, які були встановлені ст.49 ЦК УРСР.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Дійсно між відповідачами по справі у квітні 2004 року відбулася операція купівлі-продажу.

ПП ВКФ "Антекс" передало, а ТОВ НВФ "Монада" придбало комплект кабелів на загальну суму 8700грн. Здійснення цієї операції підтверджено податковою накладною від  19.04.2004р. та платіжним дорученням №79 від 19.01.2004р., згідно за яким ТОВ НВФ "Монада" перераховано ПП ВКФ "Антекс" 8700грн. за 10 комплектів кабелів..

Рішенням суду Комсомольського району м.Херсона від 21.07.2005р. статутні та реєстраційні документи ПП ВКФ "Антекс" визнані недійсними з моменту їх реєстрації, тобто з 26.01.2004р. Цей факт, на думку ДПІ, є підставою визнання вказаної вище угоди недійсною, так як рішенням суду встановлено, що ПП ВКФ "Антекс" зареєстровано було на підставну особу.

Суд вважає, що позовні вимоги ДПІ про визнання цієї угоди недійсною із застосуванням наслідків визнання господарського зобов'язання недійсним не підлягають задоволенню за таких обставин.

ДПІ до матеріалів справи надані довідки про те, що ПП ВКФ "Антекс" не виключено з Єдиного державного реєстру і не знято з податкового обліку, так як за підприємством рахується недоїмка по податках.

Суд вважає, що саме по собі факти визнання у судовому порядку недійсними установчих документів ПП ВКФ "Антекс" та наявність недоїмки з ПДВ не є підставою для визнання недійсною спірної угоди як такої, що укладена з метою суперечною інтересам держави та суспільства.

У судовому рішенні від 21.07.2005р. взагалі не визначено, які саме установчі документи ПП ВКФ "Антекс2 визнані недійсними.

Державна реєстрація підприємства, як і реєстрація його платником податків, не скасовані. ДПІ ці факти (наявність реєстрації відповідача-2 платником податків та невиключення його з ЄДРПОУ) підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін..

Як зазначено судом вище, ПП ВКФ "Антекс" перебуває в Єдиному державному реєстрі і до теперішнього часу має свідоцтво платника ПДВ.

ДПІ не доведено факт ухилення ПП ВКФ "Антекс" від звітування в 2004р., тобто ненадання податковому органу декларації з ПДВ, або невключення 1480грн. ПДВ по спірній угоді до податкового зобов'язання. Більш того, її представником у судовому засіданні пояснено, що ПП ВКФ "Антекс" звітувалося по податках, у тому числі по ПДВ. Ним до матеріалів справи надані засвідчені копії податкових декларацій ПП ВКФ "Антекс" з податку на додану вартість за 1-4 кв. 2004р.

Не доведено факт несплати відповідачем-2 до Державного бюджету цієї суми ПДВ по спірній операції. Тому твердження ДПІ про те, що спірна угода укладена ПП ВКФ "Антекс" з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а саме з метою ухилення від сплати податків, документально не підтверджено.

ДПІ пояснено, що за ПП ВКФ "Антекс" рахується борг по податках, у тому числі і по ПДВ.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208  Господарського кодексу України не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін правочину. Як випливає з матеріалів справи, правопорушенням з боку ПП ВКФ "Антекс" є несплата податків, а не вчинення ним правочину. Для застосування цих санкцій необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховування, ухилення від сплати податків. Ці санкції є адміністративно-господарськими, тобто такими, що відповідають ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватися протягом строку, встановленого ст.250 ГК України, тобто протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше  через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчих актів, правил здійснення господарської діяльності.

Враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеним податковою інспекцією факт того, що спірний договір укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

З викладеного вище суд вважає, що вимоги ДПІ про визнання угоди недійсною і застосування санкцій, передбачених ч.1 ст.208 ГК України, не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                 І.В. Губіна

повний текст постанови

складений ____________