донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

25.04.2007 р.                                                                                  справа №4/3а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Дурнєва І.М. - по Дов. №23 від 23.02.07р.,

від відповідача:
Медведєва І.О. - по Дов. №115/06 від 24.01.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Шахтоуправління "Сніжнеантрацит" м.Сніжне

на постанову господарського суду

Донецької області

від
06.03.2007 року

по справі
№4/3а

за позовом
Державноо підприємства "Шахтоуправління "Сніжнеантрацит" м.Сніжне

до
Управління Пенсійного фонду України м.Сніжне

про
визнання нечинним рішення

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007року Державне підприємство „Сніжнеантрацит”  м.Сніжне  Донецької області ( далі –Підприємство) звернулося до господарського суду  Донецької області з адміністративним позовом про  визнання  не чинним рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжне Донецької області  ( далі –УПФУ)  № 256 від 07.12.06р. „Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені  за несвоєчасну сплату                                ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками  страхових внесків”.

Постановою господарського суду Донецької області від 06.03.07року у справі №4/3а, ухваленою суддею Гринько С.Ю., у задоволені позовних вимог Підприємству відмовлено. Судовий акт мотивований, доведеністю відповідачам, УПФУ,  правомірності застосування фінансових санкцій та нарахування  пені за несвоєчасну сплату  ( несвоєчасне перерахування) страхових внесків відповідно до чинного пенсійного законодавства..

Державне підприємство „Сніжнеантрацит”,  не погоджуючись з ухваленим судовим актом від 06.03.07р. у справі №4/3а, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення. В своїй апеляційній скарзі заявник вважає, що судом при винесенні рішення не повно з’ясовані обставини, що мають значення для справи та порушенні норми матеріального права.

В судовому засіданні повноважний представник скаржника, позивач у справі,  висловився на підтримку  своєї апеляційної скарги з підстав в ній викладених, та просив задовольнити його позовні вимоги .

Представник УПФУ  у судовому засіданні висловився проти апеляційної скарги ,  у відзиві №1893/06 від 05.04.07р. не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, вважає судовий акт  від 06.03.07р. у справі №4/3а таким, що винесено з додержанням вимог  чинного законодавства Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ДП „Сніжнеантрацит”.

У відповідності до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному дослідженні  в судовому процесі, керуючись законом.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши  доводи присутніх повноважних представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Підприємство є юридичною особою,  засноване на державній власності згідно з наказом Мінпаливенерго України від 13 серпня 2003року №430, зареєстроване виконавчим комітетом Сніжнянської міської ради 02.09.2003року  за  №0000018, про що видано Свідоцтво за номером 292270 серія А00, зареєстроване платником внесків до УПФУ у м.Сніжне. Підприємство є правонаступником  прав та обов’язків підприємств, реорганізованих шляхом приєднання до підприємства: ВП „Шахта „Ударник”, ВП „Шахта ”Зоря”, ВП „Шахта „Північна”, ВП „Автобаза”, ВП „ Вузол виробничо-технологічного зв’язку”, ВП „Інформаційно-обчислювальний центр”, ВП „Санаторій-профілакторій „Зоря”, ВП „Санаторій- профілакторій  „Ударник”.

Як вбачається з матеріалів справи,  начальником УПФУ  в м.Сніжне 07.12.2006року прийняте рішення №256 „Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування)  або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду”, яким застосовані штрафні санкції від сплаченої суми в розмірі 50% - 37832грн.06коп., в тому числі по тарифу 31,8% - 35453грн.18коп. та по тарифу 1%-5% - 2378грн.88коп. та нарахована пеня в розмірі 15521грн.60коп., в тому числі по тарифу 31,8% - 14855рн.44коп. та по тарифу 1%-5% - 666грн.16коп. за  квітень, травень, червень 2006року.

Господарським судом встановлено, що відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІУ від 09.07.2003р. (далі Закон України №1058-ІУ від 09.07.2003р.)  позивач, ДП „Сніжнеантраци”, самостійно надав Пенсійному фонду розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті.

Позивач проти нарахованих фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасно сплачені  страхові внески до УПФУ за вказані періоди не заперечує, він  не погоджується з їх розміром.

В матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків по сплаті страхових внесків, недоїмки, пені та штрафу, підписаними представниками обох сторін, яким встановлено, що за Підприємством на 01.01.2006року значиться заборгованість по страховим внескам за період з 01.01.2004року,  по недоїмці за період до 01.01.04р., по пені.

Пенсійним фондом надані розрахунки сум страхових внесків за період квітень, травень, червень 2006 року, з якого вбачається, що сума позову складається з сум недоїмки та фінансових санкцій, яка виникла ще до  квітня 2006 року і несплачена до наступного часу.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення присутніх повноважних представників сторін, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність  підстав для   задоволення  апеляційної скарги виходячи з  наступного.

Частиною другою ст..19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі та в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відносини у сфері пенсійного забезпечення базуються на Конституції України, складаються з Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування,  Закону України  №1058-ІУ  від 09.07.2003 р., а також інших  законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне  забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

З 01.01.2004 р. набрав чинності Закон України №1058-ІУ  від 09.07.2003 р., який відповідно до статті 5 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 статті 14 вищенаведеного Закону передбачено, що страхувальниками є підприємства, установи, організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи, включаючи юридичні та фізичні особи на умовах трудового договору або на інших умовах. передбачених законодавством, або за договорами цивільно –правового характеру для осіб, зазначених у п. п. 1, 10, 15 ст. 11 цього Закону.

Згідно ст. 18 Закону України №1058-ІУ від 09.07.2003р  страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом і не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України  №1058-ІУ від 09.07.2003р  страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.  При цьому в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (доход).

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду. У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків повинно здійснюватися страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Суми страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків, фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, яка розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст.58 Закону України  №1058-ІУ  від 09.07.03р. Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно із статтею 64 Закону України  №1058-ІУ  від 09.07.03р.  УПФУ здійснює контроль за правильним  нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також здійснює контроль за їх цільовим використання коштів.

Відповідальність страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачена статтею 106 Закону України  №1058-ІУ  від 09.07.2003 р.

Відповідно до цього Закону та пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року N 121, Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 N 21-1 було затверджено інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі –Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до ст. 12.1 Інструкції контроль за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням страхових внесків, інших платежів здійснюється органами Пенсійного фонду України відповідно до  Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про здійснення контролю за сплатою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове соціальне страхування".

Згідно частини 5 статті 106 Закону України №1058-ІУ  від 09.07.2003 р.  У разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок  сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

З цього, безпідставними є посилання скаржника на те, що норма  Закону не визначає, хто зобов’язаний здійснювати погашення чи зарахування у встановленому нею порядку недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Неправомірними також є доводи апелянта щодо заперечення  розміру нарахованих фінансових санкцій та пені, так як  розрахунок фінансових санкцій та пені здійснювався на підставі даних картки особового рахунку ( п.9.3.2 Інструкції №21-1), яка формується за даними звітів платника розрахованих самостійно та поданих до органу Пенсійного фонду, в якому такий платник зареєстрований.

Нараховані за рішенням №256 від 07.12.06р. фінансові санкції та пеня, були застосовані до  ДП „Сніжнеантрацит” у зв’язку з тим, що підприємством допущено несвоєчасну сплату самостійно нарахованих страхових внесків за квітень, травень, червень  2006року ( затримка більше 90 днів), про що свідчить картка особового рахунку страхувальника.

Підприємство подало скаргу на рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Сніжному №256 від 07.12.06р до  Управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, яке своїм   рішенням від 04.01.07р. за №78/06 оскаржуване рішення залишило без змін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно не сплатив страхові внески та не надав суду доказів, що своєчасно сплатив відповідачу страхові внески, тому судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідач обґрунтовано застосував до позивача фінансові санкції передбачені ст. 106 Закону України №1058-ІУ  від 09.07.2003 р.

Колегією суддів Донецького апеляційного господарського суду враховується, що підставами  для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу, який видає цей акт, та наявність, у зв’язку з прийняттям незаконного акту, порушень прав та охоронюваних законом інтересів підприємств чи організацій.

Однак, судова колегія вважає, що відповідач належним чином довів правомірність ухвалення свого рішення №256 від 07.12.2006р. про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені.

Доводи апелянта щодо  безпідставності застосування господарським судом до даних відносин Інструкції про особливості застосування Декрету Кабінету Міністрів від 21.01.1993року №8-93 „Про стягнення не внесених у строк податків і неоподаткованих платежів” суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими.

Однак, виходячи з норм чинного пенсійного законодавства, незважаючи на мотиви, за якими господарський суд дійшов висновку до необґрунтованості позову, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та позову відсутні за  не доведенням позивачем обставин та правопорушень відповідача.

Право на звернення  до суду суб’єктів  загальнообов’язкового державного соціального страхування щодо спорів, які виникають  у  цій сфері правовідносин, гарантується положеннями статті 124 Конституції України, а також, прямо передбачено статтею 12 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Спори, що виникають із правовідносин за Законом України №1058-ІУ  від 09.07.2003р., вирішуються органами Пенсійного фонду та  в судовому порядку ( ст.23).

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності судова колегія прийшла до висновку, що судовий акт прийнято в межах повноважень наданих суду, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, чинному законодавству, і не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.195,198,200, 205 п.6,п.7 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія  Донецького апеляційного господарського суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  Державного підприємства „Сніжнеантрацит” м.Сніжне  на  постанову від 06.03.2007року господарського суду Донецької області   у справі №4/3а  залишити без задоволення.

Постанову від 06.03.2007року  господарського суду Донецької області   у справі №4/3а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Текст ухвали в повному обсязі  складений та підписаний 27.04.2007року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  5 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС

1 - ГСДО