ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.07р.

Справа № 18/136-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства бурової компанії "Букрос"              м.Полтава

до   Закритого акціонерного товариства "Приватбанк" в особі

філії "Полтавське  головне регіональне управління"

м.Полтава

про визнання недійсним договору

Суддя  Петрова В.І.

Представники:

від позивача:            Власенко Я. М. – дов. № 183 від 04.04.2007 р.

від відповідачів:            Білоус А. В. – дов. від 15.12.2005 р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" звернулось з позовом до  Закритого акціонерного товариства "Приватбанк"  в особі філії "Полтавське  головне регіональне управління", в якому просить визнати недійсним  Договір  застави № 359вл  від 19.09.2003 р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що договір застави не відповідає вимогам законодавства, оскільки заставлене майно є нерухомим, тому відповідно до ч.1 ст.577 ЦК України спірний договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, що фактично не було виконано сторонами, і тому даний договір згідно ч.1  ст.220 ЦК України є нікчемним.

Відповідач позовні вимоги не визнає, зазначає, що заставлене майно не являється нерухомим, тому нотаріального посвідчення спірний договір не вимагає. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України

По справі оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріли справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2003 р. між ВАТ "Бурова компанія "Букрос" (Заставодавець) та ЗАТ  «ПриватБанк»в особі філії «Полтавське головне регіональне управління»(Заставодержатель)  укладений договір застави майна № 359вл  (в забезпечення повернення наданого за кредитним договором № 359вл від 19.09.2003 р. кредиту  на суму 1000000 грн.).

Згідно умов договору застави № 359вл позивач передав в заставу відповідачу обладнання заставною вартістю 2 192 975,72 грн., відповідно до переліку, викладеному у Додатку № 1 до договору застави (а. с.7).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.577 ЦК України якщо  предметом застави є нерухоме майно,  а також в інших випадках,   встановлених   законом,   договір   застави   підлягає нотаріальному посвідченню.  Застава  нерухомого  майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Статтею 13 Закону України «Про заставу»передбачено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна.

Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави.

Поняття нерухомого майна визначає ст.181 ЦК України.

Так, згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно,  нерухомість) належать земельні  ділянки,  а  також  об'єкти,  розташовані  на  земельній ділянці,  переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Поряд з цим, пунктом 1.6. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 отого 2002 р. за N157/6445, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

У Класифікаторі державного майна, затвердженого Наказом Фонду державного майна №461 від 15.03.2006 р. визначено, що нерухоме майно   -  це земельні   ділянки,   а  також  об'єкти, розташовані на земельній ділянці,  переміщення яких  є  неможливим без  їх  знецінення  та  зміни їх призначення (будівлі,  споруди). Режим нерухомої речі може бути поширений законом на  повітряні  та морські судна,  судна внутрішнього плавання,  космічні об'єкти,  а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Таким чином, позивач не довів, що обладнання, передане позивачем в заставу (агрегати, вагони, вишки бурові, сані тощо)  відноситься до нерухомого майна, а тому нотаріальне свідчення спірного договору застави згідно чинного законодавства України, не є обов'язковим.

Згідно ч.1 ст.33, ч.2 ст.34 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем по справі не подано ніяких документальних доказів того, що майно, передане в заставу відповідачеві, являється нерухомим (чи прирівняним до нього), і зареєстровано у відповідності до чинного законодавства.

Крім того, у відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність  встановлюється тривалістю у  три роки.

Як стверджується  відповідачем і підтверджується матеріалами справи,  спірний договір укладений 19.09.2003 р., а позовна заява подана до суду 16.02.2007 р., тобто після спливу позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З клопотанням про відновлення пропущеного строку позовної  давності з поважних причин та документальними доказами в обґрунтування такого клопотання відповідач до суду не звертався.

На підставі викладеного,  керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

В.І. Петрова

Рішення підписано 19.04.2007 р.