ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 2-57/04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),
Харченка В.М., Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
касаційну скаргу на рішення

судовому засіданні у м. Києві
ОСОБА_1  від 10.11.2004

апеляційного суду

Миколаївської області

у справі

№ 22А-1818/2004 (2-57/04)

Первомайського міського

районного суду Миколаївської
області

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вербена"

про

стягнення майнового паю в сумі
45942,40 грн.

В судове засідання представники
сторін не з`явилися, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені
належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2004 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю
"Вербена", згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги,
просив стягнути з відповідача 70% вартості його майна, що складає 45942,40
грн., та оскільки товариство "Вербена" господарською діяльністю не
займається звернути стягнення на майно відповідача - магазин ТзОВ
"Вербена".

Рішенням Первомайського міського районного
суду Миколаївської області від 12.07.2004 у справі № 2-57/04 в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 10.11.2004, за тією ж справою, вищезазначене судове
рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено з інших
правових підстав.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.11.2004,
рішення суду першої інстанції від 12.07.2004 та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що рішення апеляційного
суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема,
ст.ст. 320, 334 ЦПК України.

У відзиві на касаційну скаргу
відповідач просить рішення апеляційного суду залишити без змін, а касаційну
скаргу позивача -без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування апеляційним судом норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України
знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

До такого висновку суд дійшов на
підставі наступного.

Як встановлено апеляційним судом,
рішенням зборів засновників від 01.04.1996 позивач був прийнятий до складу
засновників товариства "Вербена", і цього ж дня ним було внесену в
касу товариства у якості пайового внеску в Статутний фонд 4162,00 грн.

Апеляційним судом також було
встановлено, що рішенням зборів засновників від 02.07.1997 ОСОБА_1 був
виключений із складу засновників за власним бажанням.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що при виході із складу засновників ОСОБА_1,
відмовився від своєї долі в Статутному фонді товариства на користь ОСОБА_2., у
зв`язку з чим, позивач втратив право вимоги своєї частки в Статутному фонді
товариства, яке передбачено ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства".

З такими висновками суду погодитись
не можна, оскільки останній дійшов до них без належного з`ясування всіх
фактичних обставин справи.

Апеляційний суд правильно встановив
обставини справи, що стосуються прийняття позивача до складу учасників
товариства. В той же час, висновки апеляційного суду щодо виходу ОСОБА_1. зі
складу учасників та його відмови від своєї долі в Статутному фонді товариства
на користь ОСОБА_2. не відповідають наявним матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з протоколу № 2 загальних зборів засновників товариства
"Вербена" від 02.07.1997, на зборах було вирішено виключити зі складу
засновників товариства "Вербена" ОСОБА_1. відповідно до поданої ним
заяви, а також введено до складу засновників товариства ОСОБА_2. та призначено
його директором цього ж товариства.

При цьому будь-яких позначень про
виплату або передачу належної позивачу долі у товаристві зазначений протокол,
як це вбачається з його змісту, в собі не тримає.

Крім того, із змісту самої заяви
позивача, датованої 04.07.1997, видно, що останній дійсно просив виключити його
із складу засновників товариства "Вербена", оскільки він не бажає
приймати у ньому подальшу дольову участь, але не заявляв про передачу належної
йому частки іншим особам.

Сукупність наданих по справі
доказів суди, всупереч вимогам ст.ст. 47, 43 ГПК України, не дали
ніякої оцінки і не прийняли до уваги, що відповідно до ст. 54 Закону України
"Про господарські товариства", при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців
з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути
повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в
користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Вищезазначені вимоги закону не були
в повній мірі враховані судами, а надані сторонами пояснення не були ними
належним чином перевірені. Таким чином, перевірці обставин справи, суди не
приділили достатньої уваги, тоді як з`ясування вищенаведених обставин та
відповідна оцінка наданих по справі доказів, може мати значення для її
правильного вирішення.

Таким чином сукупність
вищенаведеного свідчить про те, що при розгляді спору суди допустили неповноту
у з`ясуванні фактичних обставин справи. Це дає підстави для скасування
постановлених по справі судових рішень і передачі справи на новий розгляд.

В ході такого суду належить
врахувати вищенаведені недоліки, з`ясувати у позивача предмет та правові
підстави заявлених ним вимог, на підставі наданих, а при необхідності і
додатково зібраних доказів повно встановити фактичні обставини справи та, в
залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно
з вимогами процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 10.11.2004 та рішення Первомайського міського
районного суду Миколаївської області від 12.07.2004 у справі №
22А-1818/2004 (2-57/04) скасувати.

Справу направити до господарського
суду Миколаївської області на новий розгляд.

Головуючий
Остапенко М.І.

Суддя
Харченко В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.