КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2007                                                                                           № 46/513

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Рябко Є.О.,(довіреність №01-38-09 від 26.01.2007)

відвідповідача: Парфенюк О.В., (довіреність  від 07.01.2007)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавча дирекція фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.03.2007

у справі № 46/513

за позовом                               Виконавча дирекція фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехпостач"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 13120000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано вимоги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  з тимчасової втрати  працездатності (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехпостач" (далі-відповідач)  про визнання недійсним договору інвестування будівництва адміністративної будівлі №7-ВД-04 від 16.07.2004  та стягнення  13120000,00грн. інвестованих коштів, які  обґрунтовано тим, що відповідачем в момент укладення договору не було дотримано пункту 5 статті 203 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), відповідно до якого, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що відповідно до   приписів статті 215 ЦК України  є підставою для  визнання такого правочину недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2007 у справі  №46/513 в задоволенні позову відмовлено  повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на доведеності факту виконання сторонами  умов договору,  що свідчить про те, що сторони бажають настання правових наслідків за договором та спростовує  твердження позивача щодо відсутності  у відповідача  намірів  на реальне  настання правових наслідків за  договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2007 та   прийняти нове рішення, яким  визнати недійсним договір інвестування будівництва адміністративної будівлі №7-ВД-04 від 16.07.2004  та стягнути з відповідача   13120000,00грн. інвестованих коштів.

В апеляційній скарзі  позивач посилається  на порушення норм  матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду  матеріалам справи. Зокрема, скаржник  наполягає на тому, що  рішення суду  містить посилання  на  конкретні докази, щодо виконання позивачем своїх зобов’язань за договором, проте,  посилання на конкретні докази щодо виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором у рішенні відсутні, а тому  у суду були відсутні підстави вважати  встановленими обставини щодо виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Розгляд апеляційної скарги  було призначено на  14.05.2007.  За клопотанням  відповідача, розгляд апеляційної скарги було відкладено на  21.05.2007. У  судове засідання апеляційної інстанції 21.05.2007   з’явилися  представники сторін. Позивач підтримав доводи, які були викладені в апеляційній скарзі та просив оскаржуване рішення  скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач    повністю заперечив проти  доводів,  викладених в апеляційній скарзі, посилаючись на обґрунтованість та  законність прийнятого судом рішення.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу  України  (далі-ГПК України) встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

Між позивачем та відповідачем 16.07.2004 було укладено договір інвестування будівництва адміністративної будівлі №7-ВД-04 (далі-договір інвестування), відповідно до умов якого позивач зобов'язується здійснити інвестування будівництва адміністративної будівлі, а відповідач зобов'язується виготовити проектно-кошторисну документацію, здійснити капітальне будівництво адміністративної будівлі, внутрішнє її облаштування та оздоблення своїми або залученими силами за кошти позивача і надати позивачеві всі необхідні документи для оформлення адміністративної будівлі у власність за умови виконання останнім інвестиційних зобов'язань у повному обсязі.

Договірна вартість об'єкту інвестування за вказаним договором, що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Мельникова, 89-А, на день укладення договору становить 17556000,00грн. (сімнадцять мільйонів п'ятсот п'ятдесят шість тисяч)  з урахуванням 20% ПДВ (підпункт 3.1 пункту 3 договору інвестування).

Відповідно до підпункту 4.1. пункту 4 договору позивач зобов’язувався  здійснювати  інвестування  будівництва  поетапно:  перший платіж в сумі 6120000,00грн. (34,86% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити протягом чотирьох  банківських  днів з моменту підписання договору;  другий платіж  в сумі 9680400,00грн. (55,14% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити  з 01.102004 до 10.10.2004; остаточний розрахунок за договором в сумі 1755600,00грн. (10% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити після  підписання акту приймання-передачі об’єкту інвестування.

На виконання вищезазначених умов договору  інвестування  позивачем  на рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 13120000,00грн., що підтверджується  платіжними дорученнями: №691 від 16.07.2004   на суму 6120000,00грн.; №1008 від 05.10.2004  на суму  5500000,00грн.; №1399 від 23.12.2004  на суму 1500000,00грн., копії яких залучено до матеріалів справи, а оригінали було надано суду для огляду у судовому засіданні.

З метою виконання  умов договору інвестування, 19.07.2004  між відповідачем та  Товариством з обмеженою відповідальністю „Житло-Буд” (далі-ТОВ „Житло-Буд”) було укладено договір №19/07  на виконання підрядних робіт, відповідно до умов якого, ТОВ „Жтло-Буд”   зобов’язувалося виконати  демонтажно-підготовчі роботи  щодо демонтажу та  складуванню конструкцій та матеріалів  цокольного поверху нежилої  будівлі, розташованої за  адресою: м.Київ,  вул.Мельникова, 89-А.  Зазначені  підрядні роботи було виконано  ТОВ „Житло-Буд”, що підтверджується актом  приймання-передачі  робіт №АП-00001 від 22.08.2004, які  відповідачем були оплачені відповідно до умов договору, що підтверджується  платіжним дорученням  №39 від 20.07.2004.

20.07.2004  між   відповідачем та  Закритим акціонерним товариством  „БФК „СТРІЖ” (далі-ЗАТ „БФК „СТРІЖ”)   було  укладено договір  №20/07 на виконання  комплексу робіт, відповідно до умов  якого  ЗАТ  „БФК „СТРІЖ”    зобов’язувалося виконати  комплекс робіт   щодо виконання  передпроектних  досліджень, маркетингових досліджень, розробки проектно-дослідної документації щодо будівництва  адміністративної будівлі  громадського призначення  для розміщення  трьох міжрайонних  виконавчих дирекцій фонду соціального  страхування;  виконання будівельно-монтажних робіт  щодо   улаштування зовнішніх  інженерних мереж на об’єкті, розташованому за адресою: м.Київ, вул.Мельникова, 89-А.  Загальна вартість  робіт за зазначеним договором становить 3831623,00грн. На виконання умов  договору  від 20.07.2004 відповідачем було перераховано на користь   ЗАТ „БФК „СТРІЖ”  3779960,00грн., що підтверджується    платіжними дорученнями  №41 від 21.07.2004;  №90 від 27.12.2004; № 112 від 19.05.2005; №128 від 06.06.2005; №106 від 20.04.2005; №108 від 28.04.2005;  №177 від 24.10.2005;  №130 від 20.10.2005.

07.09.2004 між відповідачем  та  Приватним підприємством „Технічне обслуговування та  інжиніринг”  (далі - ПП  „Технічне обслуговування та  інжиніринг”)  було укладено контракт №8/09, відповідно до умов якого  останнє зобов’язувалося  виконати проектування  будівництва  трьохповерхової будівлі.  На виконання  умов контракту,  ПП „Технічне обслуговування та  інжиніринг”   було розроблено та передано  відповідачеві  завдання на  проектування  трьохповерхової адміністративної  будівлі;  кошторисний розрахунок  на виконання будівельних робіт; кошторисний  розрахунок  на виконання проектних робіт;    розроблено технічне завдання на проектування  інженерних систем будівлі;  надано послуги  щодо супроводження інженерно-дослідних робіт; підготовлено документацію для оформлення  містобудівного обґрунтування;  надано рекомендації щодо підбору  матеріалів та обладнання, що підтверджується   актом виконаних робіт від 15.04.2005. Виконані за контрактом роботи було оплачено відповідачем, що підтверджується  платіжним дорученням №55 від 08.09.2004 на суму 8400,00грн.

08.12.2004 між відповідачем та  Всеукраїнським науково-методичним та дослідно-інформаційним центром  архітектурної спадщини Держбуду України  було укладено контракт №1/05с на створення (передачу) науково-дослідної  документації, відповідно до  умов якого  останній  взяв на себе зобов’язання  щодо підготовки   стислих відомостей щодо історико-культурної  цінності об’єкта  проектування  розташованого за адресою:  вул.Якіра, 14-А  та вул.Мельникова,    89-А у місті Києві.   Роботи за зазначеним контрактом було виконано та оплачено, що підтверджується  актом  прийому-передачі  та  платіжним дорученням  №97 від 05.01.2005.

04.05.2006  між відповідачем та  Товариством з обмеженою відповідальністю „Транспроект -1”  було укладено договір №75/06 про створення  проектно-вишукувальної продукції, відповідно до умов якого, останній виконав комплекс  проектно-вишукувальних  робіт  по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки на вул.Мельникова, 89-А, у Шевченківському районі  міста Києва, які було оплачено  відповідачем, що підтверджується актом  приймання-передачі   проектно-вишукувальної продукції та платіжним дорученням    №5 від 10.05.2006.

14.06.2006 між відповідачем та  Товариством з обмеженою відповідальністю „Транспроект -1”  було укладено договір №93/06 про складання  проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки  відповідачеві  для будівництва  адміністративно-офісного комплексу  по вул.Мельникова, 89-А  у Шевченківському районі  міста Києва. Товариством з обмеженою відповідальністю „Транспроект -1” було  виконано  роботи за зазначеним договором, які було оплачено відповідачем  що підтверджується  актом виконаних робіт та платіжним дорученням  №17 від 15.05.2006, а також випискою з банку від 20.06.2006.

Крім того, відповідачем було  проведено  роботи щодо  топогеодезичних досліджень, що підтверджується  матеріалами справи   (а.с.31  том 2); та отримані стислі відомості щодо історико-культурної та містобудівної цінності ділянки проектування (а.с.8-11 том 2).

Таким  чином, з вищезазначених  обставин вбачається, що як позивачем так і відповідачем  було вчинено дії, спрямовані на  виконання умов інвестиційного договору,  що є підставою вважати  наявним бажання сторін щодо настання правових наслідків  за інвестиційним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про виконання інвестиційного договору з боку відповідача надсилалися позивачеві листом від 19.04.2005 та листом №33/20/1 від 30.09.2005, що не заперечується позивачем. У зв'язку з цим, судова колегія дійшла  висновку про те, що позивач був ознайомлений зі змістом робіт, проведених відповідачем на виконання умов інвестиційного договору з моменту його підписання, тобто право позивача вимагати та отримувати від відповідача інформацію, в тому числі письмову, про хід будівництва та використання інвестованих коштів, передбачене підпунктом  5.1.2. пункту 5 договору, було реалізоване, а кореспондуючий йому обов'язок відповідача надавати таку інформацію (підпункт 6.3.5. пункту 6 договору) був виконаний.

Таким чином, посилання позивача  на неналежне  виконання відповідачем  зобов’язання щодо надання  позивачеві інформації про хід виконання  інвестиційного договору  спростовується матеріалами справи.

Посилання позивача на те, що відповідач не скористався можливістю отримати архітектурно-планувальне завдання у госпрозрахунковому підрозділі місцевих органів будівництва та архітектури протягом місяця,  не прийнято судом до уваги, оскільки  відповідно до  пункту 21 Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1999  №2328 (далі-Порядку) архітектурно-планувальне завдання розробляється, затверджується та видається замовнику місцевим органом містобудування та архітектури у місячний термін за умови надання всіх необхідних матеріалів, зазначених у пунктах 26 і 27 цього Порядку.

Пунктом 22 Порядку визначається можливість доручити госпрозрахунковому підрозділу місцевих органів містобудування та архітектури отримати лише технічні умови, а архітектурно-планувальне завдання розробляється, затверджується та видається замовнику в місячний термін після подання до місцевого органу містобудування та архітектури матеріалів, зазначених у пунктах 26 і 27 цього Порядку та технічних умов.

Враховуючи положення пунктів 26 та  27 Порядку, для отримання архітектурно-планувального завдання необхідно надати документ, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою на якій має відбуватися будівництво або ж належним чином завірена згода власника земельної ділянки (землекористувача) на вилучення або тимчасове використання ділянки, якщо ділянка не перебуває у власності (користуванні) замовника.

Як встановлено судовою колегією, вищезазначені  документи були  відсутні у відповідача у зв'язку з об'єктивними, незалежними від волі сторін договору обставинами (відмова Головного управління земельних ресурсів міста Києва в оформленні права користування земельною ділянкою з посиланням на Рішення Київської міської ради від 12.02.2004  №59/1269), які виникли при виконанні договору і про які був повідомлений позивач.

Також позивач був повідомлений про те, що Господарським судом міста Києва розглядається справа №2/20-А про визнання недійсним пункту 71 Рішення Київської міської ради від 12.02.2004 №59/1269, на підставі якого відповідачеві було  відмовлено в оформлені права користування земельною ділянкою, на якій планувалося будівництво і лише після усунення вищезазначених обставин,  позивач зможе оформити   право   користування земельною   ділянкою   та   отримати   архітектурно-планувальне   завдання   відповідно   до зазначеного Порядку.

Таким чином, судова  колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність  у позивача можливості  в зазначений позивачем місячний термін отримати архітектурно-планувальне завдання з  незалежних від нього  об’єктивних причин.

Відсутність у відповідача ліцензії на ведення будівельних робіт, не є порушенням  інвестиційного договору, а  також підставою для   визнання його недійсним. Так, підпунктом  2.1. пункту 2 інвестиційного договору передбачено, що відповідач здійснює капітальне будівництво об'єкта інвестування, внутрішнє його облаштування та озлоблення своїми або залученими силами, а підпунктом 5.4.1. пункту 5 інвестиційного договору встановлено право відповідача доручати виконання робіт, які пов'язані тим чи іншим чином з будівництвом об'єкта інвестування (повністю чи частково) третім особам (підрядникам та/або субпідрядникам). Тому, відсутність ліцензії на проведення будівельних робіт у Відповідача, про що було відомо позивачеві на момент укладення договору, не є перешкодою в його виконанні з боку відповідача й не є підставою для  визнання  оспорюваного договору недійсним..

Посилання позивача на частину 5 статті 203 ЦК  України, відповідно до якого правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, та вимоги  визнати  оспорюваний договір недійсним на підставі  статті 215 ЦК України, у зв’язку з  недодержанням в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог щодо спрямування його на реальне настання правових наслідків, є безпідставними та не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивач фактично просить суд визнати інвестиційний договір фіктивним, тобто таким, який вчинено без наміру створити правові наслідки, що обумовлюються ним. Слід зазначити, що на виконання правочину, який укладено без наміру створення правових наслідків, не передаються майно або майнові права та не вчиняються дії щодо його виконання, тому й стаття 234 ЦК України не передбачає майнових наслідків визнання правочину фіктивним. Таким чином, позовні вимоги про визнання  інвестиційного договору недійсним та про стягнення суми грошових коштів у розмірі 13120000,00грн., що сплачені за  оспорюваним договором, безпідставні.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, як на підставу своїх вимог та заперечень.  Це стосується і позивача, який повинен був  довести, що   укладаючи  інвестиційний договір у відповідача були відсутні  наміри щодо реального настання  правових наслідків, обумовлених  інвестиційним договором. Проте,  як вбачається з матеріалів справи, відповідач   своїми   фактичними діями  щодо виконання інвестиційного договору  підтвердив  наявність з його боку наміру  щодо реального настання  правових наслідків, обумовлених  інвестиційним договором, а посилання  позивача  на наявність   порушення  з боку відповідача умов договору під час його виконання, зокрема  підпункту 5.4.1 пункту 5 договору, яким передбачено обов’язок відповідача  погодити з позивачем питання щодо складу  підрядних та субпідрядних організацій, установ, підприємств та підприємців,  не може бути прийнято судом як підстава для визнання договору недійсним. При цьому слід зазначити, що порушення умов договору не є підставою для  визнання його недійсним.

За таких обставин та керуючись ст.ст. 99, 101-106, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2007 у справі №46/513  залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2007 у справі №46/513 залишити без змін.

3.  Матеріали справи №46/513 повернути до Господарського суду                      міста  Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.05.07 (відправлено)