ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.07                                                                                        Справа №  20/360д/06

Суддя   Гандюкова  Л.П.

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”, м. Запоріжжя

до Відкритого акціонерного товариства “Запорізький арматурний завод”, м. Запоріжжя

про внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р.

Суддя   Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Матіс Т.В. (довіреність  № 179 від 29.09.2006р.);

Від відповідача – не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про врегулювання розбіжностей, що виникли при внесенні зміни до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.93р., а саме: “1) Дополнить договор п. 4.14 в следующей редакции: “Потребитель обязан на протяжении первых трех дней текущего расчетного периода осуществить платеж за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони в следующем расчетном периоде. Сумма платежа рассчитывается Потребителем исходя из тарифов, которые действуют на день осуществления платежа, и объема потребления электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони на протяжении расчетного периода, который согласно “Акта экологической, аварийной, технологической брони электропотребления потребителя” составляет: в зимний период (І-ІV квартал) –338112 кВт.час, в летний период (ІІ-ІІІ квартал) –200376 кВт.час”. 2) Изложить третий абзац п. 4.3.2 в следующей редакции: “сумма оплаты за потребленную активную электрическую энергию определяется исходя из данных предоставленных актов (согласно п. 4.2) и поступивших от Потребителя платежей за соответствующий расчетный период, в том числе платежа за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и/или аварийной брони”. 2) Остальные условия вышеуказанного договора остаются без изменений, и стороны подтверждают свои обязательства по ним. 3) Данное соглашение составлено в двух экземплярах, по одному для каждой из сторон”.

Ухвалою господарського суду від 21.11.2006р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/360д/06,  судове засідання  призначено на 21.12.2006р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 10.01.2007р. У судовому засіданні 10.01.2007р. оголошено перерву до 22.01.2007р.

22.01.2007р. справу розглянуто, за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 21.12.2006р. позивач надав уточнення позовних вимог, просить  спонукати відповідача внести зміни до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р., а саме: “1) Дополнить договор п. 4.14 в следующей редакции: “Потребитель обязан на протяжении первых трех дней текущего расчетного периода осуществить платеж за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони в следующем расчетном периоде. Сумма платежа рассчитывается Потребителем исходя из тарифов, которые действуют на день осуществления платежа, и объема потребления электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони на протяжении расчетного периода, который согласно “Акта экологической, аварийной, технологической брони электропотребления потребителя” составляет: в зимний период (І-ІV квартал) –338112 кВт.час, в летний период (ІІ-ІІІ квартал) –200376 кВт.час”. 2) Изложить третий абзац п. 4.3.2 в следующей редакции: “сумма оплаты за потребленную активную электрическую энергию определяется исходя из данных предоставленных актов (согласно п. 4.2) и поступивших от Потребителя платежей за соответствующий расчетный период, в том числе платежа за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и/или аварийной брони“.2) Остальные условия вышеуказанного договора остаются без изменений, и стороны подтверждают свои обязательства по ним. 3) Данное соглашение составлено в двух экземплярах, по одному для каждой из сторон“.

У порядку ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги, які мотивовані, зокрема, наступним. 27.10.2006р. на адресу відповідача була адресована оферта ВАТ “Запоріжжяобленерго” (2 примірники додаткової угоди від 01.11.2006р. про внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р.). Відповідач повідомив про результати розгляду пропозиції листом від 07.11.2006р. за вих. № 313. Пропозиція позивача не прийнята, отже, на підставі п. 4 ст. 188 ГК України, позивач скористався правом та передав спір на вирішення суду. Вважає, що внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р. є обов’язковим у зв’язку з наступним. Пунктом 1.13 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96р. № 28 передбачена вимога вносити зміни до договорів   відповідно до вимог законодавства та Правил. Так, Постановою НКРЕ № 910 від 17.10.2005р. встановлений обов’язок суб’єктам господарювання, на яких поширюється дія Правил, привести взаємовідносини між собою у відповідальність до вимог Правил.  П. 6.9 Правил передбачений обов’язок споживача, який має погоджену у встановленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання, здійснювати протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу. Обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до даних складеного акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача. У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії. Крім того, вважає, що у даному спорі слід також керуватися підпунктом 2 п. 10.2, підпунктом 1 п. 8.1, п/п 4 п. 10.2, п. 1.2 Правил та п. 7.7 типового договору. Просить позов задовольнити на підставі п. 1.13, 6.9 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р.  № 28, п/п2 п. 10.2, п/п 1 п. 8.1, п/п 4 п. 10.2, 1.2, ч. 3 ст. 11 ЦК України, ч. 4 ст. 188 ГК України.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, у судове засідання 22.01.2007р. не з’явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду справи в порядку ст.75 ГПК України у відсутність відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.1993р. між Запорізьким центральним підприємством електричних мереж ВЕО “Дніпроенерго” та Запорізьким державним виробничим об’єднанням Арматуробудування був укладений договір № 40 на користування електричною енергією, до якого у подальшому вносились зміни та доповнення.

Як зазначено в позові та слідує з матеріалів справи, 27.10.2006р. на адресу відповідача була адресована оферта ВАТ “Запоріжжяобленерго” (2 примірники додаткової угоди від 01.11.2006р. про внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р.). У листі вказано, що діючими Правилами користування електричною енергією, уведеними в дію Постановою від 17.10.2005р. № 910, пунктом 6.9 до споживачів передбачена вимога здійснення платежу для резервування обсягу електроенергії, необхідного для безперебійної роботи найбільш відповідального обладнання, яке віднесене до екологічної та/або аварійної броні. Фактично це платіж, який забезпечить електропостачання зазначеного обладнання у разі виникнення непередбачених обставин та неможливості поточної оплати підприємством ВАТ “Запорізький арматурний завод” спожитої електроенергії в повному обсязі.  У зв’язку з чим, пропонував відповідачу підписати додаткову угоду до договору на постачання електричної енергії № 40 від 01.02.1993р. та здійснити зазначений платіж.

Листом від 07.11.2006р. за вих. № 313 відповідач повідомив позивача про результати розгляду пропозиції. В листі зазначено, що попередня оплата аварійної броні не передбачена в плані фінансування на цей рік. Дане питання винесено на засідання спостережної ради підприємства для включення у фінансовий план 2007 року питання попередньої оплати аварійної броні.  Просив перенести укладення додаткової угоди про внесення змін до договору на користування електричною енергією на 1 квартал 2007р.

Позивач вважає, що внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р. є обов’язковим, а оскільки пропозиція позивача не була прийнята відповідачем, то на підставі ч. 4 ст. 188 ГК України, позивач скористався правом та передав спір на вирішення суду.

На підставі п. 1.13, 6.9 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28, п/п2 п. 10.2, п/п 1 п. 8.1, п/п 4 п. 10.2, 1.2, ч. 3 ст. 11 ЦК України та ч. 4 ст. 188 ГК України просить внести зміни до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р., а саме: “1) Дополнить договор п. 4.14 в следующей редакции: “Потребитель обязан на протяжении первых трех дней текущего расчетного периода осуществить платеж за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони в следующем расчетном периоде. Сумма платежа рассчитывается Потребителем исходя из тарифов, которые действуют на день осуществления платежа, и объема потребления электрической энергии на нужды экологической и аварийной брони на протяжении расчетного периода, который согласно “Акта экологической, аварийной, технологической брони электропотребления потребителя” составляет: в зимний период (І-ІV квартал) –338112 кВт.час, в летний период (ІІ-ІІІ квартал) –200376 кВт.час”. 2) Изложить третий абзац п. 4.3.2 в следующей редакции: “сумма оплаты за потребленную активную электрическую энергию определяется исходя из данных предоставленных актов (согласно п. 4.2) и поступивших от Потребителя платежей за соответствующий расчетный период, в том числе платежа за резервирование объема электрической энергии на нужды экологической и/или аварийной брони“. 2) Остальные условия вышеуказанного договора остаются без изменений, и стороны подтверждают свои обязательства по ним. 3) Данное соглашение составлено в двух экземплярах, по одному для каждой из сторон“.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню  не підлягають на наступних підставах.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з п.9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, до договорів, що були укладені до 1 січня 2004р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх  укладення.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України встановлено, що до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Оскільки правовідносини сторін виникли у 1993р. згідно з договором, який є у підставі позову, та продовжуються до цього часу, суд застосовує норми Цивільного та Господарського кодексів, які набрали чинності з 01.01.2004р.

Із змісту ст.ст. 15,16 ЦК України  слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, що встановлений договором або законом.

Постановою  Національної комісії регулювання електроенергетики України  від 17.10.2005р. № 910 “Про внесення змін до Правил користування                        електричною енергією” постановлено внести зміни до Правил користування електричною  енергією, затверджених  постановою  НКРЕ  від  31.07.96  N  28,  зареєстрованих в  Міністерстві   юстиції  України  02.08.96 за N 417/1442  (із  змінами), виклавши Правила в новій редакції. Суб'єктам господарювання,  на  яких  поширюється  дія Правил, протягом трьох років від дати набрання чинності  цією  постановою привести  взаємовідносини  між  собою  у  відповідність  до  вимог Правил.

Так, у пункті 6.9 змінених Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 (на який посилається позивач), дійсно визначено, що Споживач,  який  має  погоджену  у встановленому порядку екологічну   та/або  аварійну  броню  електропостачання,  здійснює протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на  покриття  аварійної (екологічної)   броні   в  наступному  розрахунковому  періоді  за тарифами, які діють на день здійснення платежу. Обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається   відповідно   до даних складеного акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача. У   разі   використання   споживачем  зарезервованого  обсягу електричної енергії  на  покриття  аварійної (екологічної) броні, постачальником  електричної  енергії здійснюється перерахунок його вартості  відповідно  до  тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії.

Отже, із зазначеного вище слідує, що підставою для внесення змін до договору на користування електричною енергією № 40 від 01.02.1993р. є саме істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Пунктом 5.23 тих же Правил передбачено, що зміна або розірвання  договору  у  зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України.

Статтею 188 ГК України, на яку посилається позивач у позовній заяві,  передбачений порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема, в ч. 4 ст. 188 ГК України зазначено, що у разі  якщо  сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У той же час, частиною 1 статті 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин,  якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін,  якщо  інше  не  встановлено  договором  або  не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити,  вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частинами ж 2, 4 ст. 652 ЦК України передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами,  які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір   може   бути   розірваний, а  з підстав, встановлених  частиною  четвертою  цієї  статті, - змінений за рішенням суду  на  вимогу  заінтересованої  сторони  за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили  з  того,  що така зміна обставин не настане; 2) зміна  обставин  зумовлена  причинами,  які заінтересована сторона  не  могла  усунути   після   їх   виникнення   при   всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання  договору  порушило  б  співвідношення  майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того,  на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна  договору  у  зв'язку  з  істотною  зміною  обставин допускається   за   рішенням  суду  у  виняткових  випадках,  коли розірвання договору суперечить суспільним  інтересам  або  потягне для  сторін  шкоду,  яка  значно перевищує затрати,  необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обгрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивач повинен довести наявність одночасно умов, встановлених ст.652 ЦК України для внесення змін до договору. Однак, всупереч вимог ст.ст.33,34 ГПК України, ст. 652 ЦК України позивач не довів наявність одночасно всіх умов.

Крім того, суд звертає увагу, що із матеріалів справи вбачається, що позивач направляв відповідачу для підписання додаткову угоду від 01.11.2006р. про внесення змін до договору №40 від 01.02.1993р., однак предметом спору обрано спонукати відповідача внести зміни до договору не шляхом підписання додаткової угоди, а доповнити договір п.4.14, викласти третій абзац п.4.3.2 договору в новій редакції.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача з підстав, які заявлені, не обґрунтованими та не доведеними, у позові відмовляється у повному обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати   покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 22, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                         Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі  02.04.2007р.