ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.07
Справа № А-8/245

Господарський суд Івано-Франківської області у складі :

Cуддя  Шіляк Марина Анатоліївна

При секретарі   Феденько Наталія Михайлівна

Розглянувши справу

за позовом  ТзОВ "Ч.А.С."  вул.Пекарська,1, м.Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300

до відповідача  Калуської ОДПІ  вул. В.Стуса, 2, м.Калуш,77300

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Калуської ОДПІ

№/0 від 25.09.06

За участі представників :

Від позивача: Швець З. Я., (довіреність №213 від15.11.06 )представник;

Від позивача: Курятник Т. В.,(довіреність №235 від 07.12.06)представник;

Від відповідача: Савчук Н.І., (довіреність №14846/100 від 02.10.06 )представник;

Від відповідача:Рудка Н. М., (довіреність №17258/100 від15.11.06 )представник ДПІ;

Від відповідача:  Балацко С. П., (довіреність №17257/100 від15.11.06 )представник ДПІ:

Встановив:  подано позов про визнання нечинним   податкового  повідомлення-рішення

Калуської ОДПІ  №/0 від 25.09.06 .

Позовні вимоги  мотивовані тим, що  протягом періоду, що був охоплений перевіркою  товариство не було  ні власником, ні землекористувачем  земельної ділянки, тому підстави для нарахування  земельного податку та застосування штрафних санкцій відсутні.

ОДПІ    проти  позову заперечила вказавши, що  використання землі в Україні є платним  (ст.2 Закону України "Про плату за землю"), згідно із ст.377 Цивільного кодексу України  до особи,  яка  придбала  житловий  будинок,  будівлю  або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.  З посиланням на п.1ст.120 Земельного кодексу України ОДПІ вважає, що право власності на земельні ділянку перейшло до позивача на підставі договору  купівлі-продажу майнового комплексу від 02.02.06. і з цього моменту товариство є платником земельного податку.

Представник  позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач  в судовому засіданні заперечення проти позову підтримав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши   представників  сторін, суд встановив, що  за результатами  планової перевірки  ТзОВ "Ч.А.С."   з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05 по 30.06.06   Калуською ОДПІ  був складений акт  від 15.09.06  №791/23-1/31487217. На підставі акту перевірки, податковою інспекцією прийняте та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.09.06р. згідно із яким товариству визначено податкове зобов"язання з земельного податку в сумі 27 149,23грн. за основним платежем та 13536грн. за штрафними санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для  такого нарахування послугувала та обставина, що згідно із договором купівлі - продажу майнового комплексу від 02.02.06р.  позивач придбав у ВАТ "Карпатнафтомаш" виробничі приміщення та інше майно.  Податковий орган з посиланням на п.1 ст. 120 ЗК України та ст.377 ЦК України повважав дану угоду підставою для набуття позивачем права власності на землю під будівлями та спорудами, необхідності сплати земельного податку за таку ділянку та подання уточненого розрахунку земельного податку.

З врахуванням того, що позивачем уточнений розрахунок не подавався, проведено нарахування податкового зобов"язання та застосовано штрафні санкції.

Позивач подав суду витяг із рішення Калуської міської ради №126 від 18.09.06р. згідно із яким відбулось вилучення земельної ділянки від  ВАТ "Карпатнафтомаш" та вирішено надати в оренду на 3 роки земельну ділянку площею 18,7306га по вул. Івано-Франківській, 24 в м. Калуші позивачу. Крім того, позивач посилається на відповідь Виконавчого комітету Калуської міської ради №461/06 від 03.10.06р. згідно із якого за даними піврічного земельно-кадастрового звіту станом на 01.07.06р. земельна ділянка по вул. Івано-Франківській, 24 в. м. Калуш знаходилась в постійному користуванні ВАТ "Карпатнафтомаш".

В матеріалах справи знаходяться також договір оренди землі від 29.10.06р., що укладений між Калуською міською радою та ТзОВ "Ч.А.С." стосовно земельної ділянки площею 18,7306 га по вул. Івано-Франківській, 24 в м. Калуш, який зареєстрований у державному   реєстрі земель 17.11.06. Передача землі  в натурі  відбулась 17.11.06 за актом.

З посиланням на   договір поставки  металобрухту  та  відходів  чорних  металів, що  укладений  03.07.06  між  позивачем та  ТзОВ "СП Галтекс"  податкова інспекція  доводить суду, що  ще до моменту укладення та  державної реєстрації договору оренди  землі, позивач  використовував  земельну ділянку, а відповідно до ст.2 Закону України "Про плату за землю"  використання землі в Україні є платним.

Позивач вважає, що  поданий    ДПІ договір     укладений поза межами  перевіряємого періоду, отже  не стосується  спірних правовідносин.

Суд вважає  позов таким, що  підлягає задоволенню.

Відповідно до  ч.1 та  2 ст.120 Земельного кодексу України  при переході права власності на будівлю  і  споруду  право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Як вбачається з листа  Виконавчого комітету  від 03.10.06, згідно даних  піврічного  земельно-податкового звіту ділянка  пл.18,7079га по вул.  Івано-Франківській в м.Калуші  знаходилась в постійному користуванні  ВАТ "Карпатнафтомаш".

З огляду  на наведену норму  можна зробити висновок, що  право власності  на земельну ділянку, що знаходиться  під будівлею   може переходити  разом  із правом власності  на будівлю  за умови, що  така будівля була  розташована  на земельній ділянці, що належала  продавцю на праві  власності. В даному випадку  ВАТ "Карпатнафтомаш"  лише постійно  користувався земельною ділянкою, тому  доводи податкового органу  про  набуття позивачем  права власності  на земельну ділянку з моменту  укладення договору  купівлі-продажу споруд  не можна  визнати обгрунтованими.

До набувача майна  (позивача)  в даному  випадку земельна ділянка  могда перейти  на праві постійного користування  чи оренди . При цьому  питання про перехід  права  на земельну ділянку  визначається згідно із  договором оренди.

За змістом  ст.125 Земельного кодексу України  право   власності  та  право  постійного  користування  на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.  Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що  договір оренди  укладений позивачем  29.10.06, зареєстрований  в державному реєстрі  17.11.06, при цьому, предметом  цього  договору  є земельна ділянка без виключень щодо землі під будівлями.За таких обставин, відсутні достатні підстави для  висновку  про виникнення права  користування або оренди земельної ділянки до моменту  укладення договору оренди і його державної реєстрації, а отже відсутні підстави для нарахування та сплати позивачем земельного податку. Такі висновки узгоджуються із положеннями ст.5, 13 та 15  Закону України "Про плату за землю" згідно із якими          об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у  тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.          Підставою для нарахування  земельного  податку  є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.Власники  землі  та  землекористувачі  сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності  або  права  користування  земельною ділянкою.

Застосування штрафних санкцій є похідною дією в зв’язку з донарахуванням основного зобов’язання. Судом зроблені висновки про неправомірне донарахування основного зобов’язання, отже підстави вважати правомірним застосування штрафних санкцій відсутні.

Керуючись ст.124 Конституції України,  ст.ст.120,125 Земельного кодексу України, ст.ст.5, 13, 15 Законом України "Про плату  за землю", Законом України  «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Кодексом  адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати  нечинним   податкове  повідомлення-рішення    Калуської ОДПІ  №002262301/0 від 25.09.06 .

Стягнути  з Державного бюджету України  на користь  ТзОВ "Ч.А.С." вул.Пекарська.1 м. Калуш Івано-Франківської області  3,40грн.  судового збору.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Шіляк Марина Анатоліївна

Постанова складена в повному обсязі  15.01.07.

Постанова внесена в діловодство________________