ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"19" березня 2007 р.
справа № 20-1/015

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Алсуф’єва В.В.,

при секретарі Тинчерові Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі

господарську справу за позовом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі

(вул. Радянська, 61, м. Севастополь, 99011)

до   Спільного підприємства „БЛК Югпром”

(вул. А. Кєсаєва, 9, м. Севастополь, 99038)

про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірі 305,20 грн., позовні вимоги змінено в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України: про стягнення 327,46 грн.

за участю представників:

позивача           – Ястремської Н.В., довіреність №3 від 07.02.2007;

–Косяк Ю.О., посвідчення №33 від 06.07.2005.

відповідача           –не з’явився.

Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі (далі –Позивач) звернулось в господарський суд в до Спільного підприємства „БЛК Югпром” (далі –Відповідач) про  відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірі 305,20 грн.

Позові вимоги заявлені на підставі частини четвертої статті 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 №1264-ХІІ, обґрунтовані порушенням Відповідачем статті 49 Водного кодексу України (Закон України від 06.06.1995 №213/95-ВР).

У судовому засіданні 12.03.2007 представник Позивача надав письмові пояснення (вх.№7718 від 12.03.2007) стосовно підстав розповсюдження норм розділу 6 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил їх експлуатації, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.12.2001 №290, на Відповідача, у зв’язку з фактичною відсутністю у останнього відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

У судовому засіданні 19.03.2007 представник Позивача надав уточнений розрахунок заподіяної шкоди (вх.№8816 від 19.03.2007), просить стягнути шкоду в сумі 327,46 грн. з огляду на зміст поданого розрахунку та його обгрунтування.

Судом через незабезпечення Відповідача в судові засідання 26.02.2007, 12.03.2007, 19.03.2007 розгляд справи відкладався та по справі оголошувалась перерва в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач вимог ухвал суду від 12.02.2007 та від 26.02.2007 не виконав, відзив на позов не надав, явку представника в судові засідання не забезпечив, з огляду на що та з урахуванням заявленого Позивачем клопотання суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників Позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пунктів 1, 14 Положення про державне управління екології та природних ресурсів в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 11.08.2000 №108 (втратило чинність відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.06.2006 №285, далі – Положення про управління екології), Державне управління екології та природних ресурсів в м. Севастополі є територіальним органом Міністерства екології та природних ресурсів України,  входить до сфері його управління, та є юридичної особою.

Судом встановлено, що в межах наданих Положенням про управління екології повноважень державними інспекторами Державного управління екології та природних ресурсів в м. Севастополі (правонаступником якого є Позивач згідно з наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.06.2006 №285 „Про затвердження Положення про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі”) 28.04.2005 проведена перевірка дотримання Відповідачем вимог природоохоронного законодавства, про що складений Акт /а.с. 6/.

Актом перевірки дотримання Відповідачем вимог природоохоронного законодавства від 28.04.2005 зафіксовано, що у ході перевірки встановлений факт невиконання Відповідачем рішення Головного державного інспектора міста Севастополя з охорони навколишнього природного середовища від 02.11.2004 №11 про тимчасову заборону експлуатації підземної свердловини №5684 (що розташована за адресою: вул. А. Кєсаєва, 9, м. Севастополь) Спільним підприємством „БЛК Югпром”.

Перевірка проведена за участю директора Відповідача Лавріка А.І. Акт перевірки дотримання Відповідачем вимог природоохоронного законодавства від 28.04.2005 ним підписаний, зауваження та заперечення до нього відсутні /а.с. 6/.

Відповідно до Акту перевірки дотримання Відповідачем вимог природоохоронного законодавства від 28.04.2005 контрольні аркуші із печатками Державного управління екології та природних ресурсів в м. Севастополі, що опечатують щит електроживлення підземної свердловини №5684 пошкоджені, показникі водоміру на момент проведення перевірки складають „6410”, на момент опломбовування –„5865”, всього забрано води з моменту винесення рішення від 02.11.2004 №11 щодо зупинення експлуатації свердловини до моменту вказаної перевірки –545 м3.

Факт експлуатації підземної свердловини №5684 Спільним підприємством „БЛК Югпром” за власним рішенням у порушення вимог рішення  Головного державного інспектора міста Севастополя з охорони навколишнього природного середовища від 02.11.2004 №11 Відповідачем не оспорюється та визнається /а.с. 6/.

Судом встановлено, що Відповідач визнав факт здійснення ним спеціального водокористування (забору води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв) у вигляді забору води із підземної свердловини №5684 (що розташована за адресою: вул. А. Кєсаєва, 9, м. Севастополь), без наявності на це спеціального дозволу, необхідність отримання якого передбачена статтею 49 Водного кодексу України.

Відповідно до частини другої вказаної статті дозвіл на спеціальне водокористування видається державними органами охорони навколишнього природного середовища –у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення, Севастопольською міською Радою за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища –у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

За змістом пункту 2 частини другої статті 5 Водного кодексу України підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання, належать до водних об'єктів місцевого значення.

У судовому засіданні 12.03.2007 судом досліджено копію листа Казенного підприємства „Південекогеоцентр” Державної геологічної служби Міністерства екології та природних ресурсів України за вих.№ 05-119 від 13.06.2003 /а.с. 24/, згідно з яким, в адміністративних межах міста Севастополя майже всі розвинуті водоносні горизонти (підземні води) відносяться до об'єктів загальнодержавного значення. Судом досліджено перелік  водних об’єктів, доданий до зазначеного листа, в якому міститься Відповідач та відповідний об’єкт під позначенням 2N1 /а.с. 25/.

Судом встановлено, що раніше виданий Відповідачу відповідний дозвіл від 09.08.2002 строком дії до 09.08.2005 не було пролонговано у встановленому порядку.

Отже, здійснення Відповідачем спеціального водокористування шляхом забору води із підземної свердловини №5684 без наявності на це спеціального дозволу, який видається Севастопольською міською Радою за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища, є таким, що порушує зазначені вимоги діючого законодавства, та самовільним.

Самовільне спеціальне водокористування, що здійснювалось Відповідачем за період з 02.11.2004 по 28.04.2005 (тобто з дня винесення рішення про заборону експлуатації свердловини і здійснення відповідного опломбовування і до моменту проведення вказаної перевірки включно), призвело до заподіяння шкоди державі у вигляді неотриманої плати за таке водокористування.

Здійснення спеціального водокористування саме на платній основі передбачено діючим законодавством, зокрема, статтею частиною шостою статті 49 Водного кодексу України, Нормативами збору за спеціальне водокористування в частині використання поверхневих вод, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.1999 №836 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2005 №44).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (Закон України №435-ІV від 16.01.2003) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною четвертою статті 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 №1264-ХІІ підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного  середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною першою статті 69 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 №1264-ХІІ встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Порядок розрахунку шкоди, що заподіяна внаслідок самовільного водокористування, визначений Наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.12.2001 №290 „Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил їх експлуатації”.

Розмір шкоди, заподіяної внаслідок здійснення Відповідачем самовільного спеціального водокористування шляхом забору води із підземної свердловини №5684 (що розташована за адресою: вул. А. Кєсаєва, 9, м. Севастополь) за період з 02.11.2004 по 28.04.2005, розрахований за вказаною Методикою з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.2003 №1735 „Про проведення індексації нормативів плати (збору) за використання природних ресурсів”, та склав 327 грн. 46 коп. (триста двадцять сім грн. 46 коп.) /а.с. 28–29/.

Щодо наявності такої умови відповідальності за заподіяння шкоди як вина Відповідача, слід зазначити, що презумпція вини, яка встановлена частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України (Закон України  № 435-ІV від 16.01.2003), ним не спростована. Більш того, постановою про накладення адміністративного стягнення від 04.05.2005 №000025 /а.с. 7/ до адміністративної відповідальності притягнуто громадянина Лавріка А.І., директорА Спільного підприємства „БЛК Югпром”, на підставі статті 1885 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законнИх вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме: невиконання рішення Головного державного інспектора міста Севастополя з охорони навколишнього природного середовища від 02.11.2004 №11 про тимчасову заборону експлуатації підземної свердловини №5684 Спільним підприємством „БЛК Югпром”. Зазначена постанова не оскаржувалась та не скасована

Враховуючи викладене, з огляду на наявність необхідних умов відповідальності за заподіяння шкоди, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті в дохід Державного бюджету України державного мита в сумі 102,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Керуючись статтею 1166 Цивільного кодексу України (Закон України №435-ІV від 16.01.2003), статтями 5, 48, 49 Водного кодексу України (Закон України від 06.06.1995 №213/95-ВР), статтями 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 №1264-ХІІ, розділом 6 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил їх експлуатації, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.12.2001 №290, статтями 22, 33, 34, 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Спільного підприємства „БЛК Югпром” (вул. А.Кєсаєва, 9, м.Севастополь, 99038; код в , р/р 9001 в СФ КБ „Приватбанк”) на користь Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі (вул. Радянська, 61, м.Севастополь, 99011; код в , р/р 0081 ВДКУ м.Севастополя, МФО 824509) суму шкоди у розмірі 327 грн. 46 коп. (триста двадцять сім грн. 46 коп.).

3.          Стягнути з Спільного підприємства „БЛК Югпром” (вул. А.Кєсаєва, 9, м. Севастополь, 99038; код в , р/р 9001 в СФ КБ „Приватбанк”) в доход Державного бюджету України (р/р 0007 в Головном Управлінні Державного казначейства в м. Севастополі, МФО 824509, код в ) державне мито в розмірі 102 грн. 00 коп. (сто дві грн. 00 коп.).

4.          Стягнути з Спільного підприємства „БЛК Югпром” (вул. А.Кєсаєва, 9, м. Севастополь, 99038; код в , р/р 9001 в СФ КБ „Приватбанк”) на користь Державного підприємства „Судовий інформаційний центр” (р/р 0001 в ВАТ “Банк Універсальний”, м.Львів, МФО 325707, код в ) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                     В.В. Алсуф`єв