донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

05.03.2007 р.
справа №32/366пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_1 - паспорт серії
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 - паспорт серії ІНФОРМАЦІЯ_2,

від відповідача 1:
від відповідача 2:

Василюк Л.М. - за довір. б/н від
26.12.2006 року, Осипенко Л.П. - задовір. № 525 від 09.11.2006 року ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємеця фізичної
особи ОСОБА_1м. Артемівськ Донецької області та Приватного підприємця
фізичної особи ОСОБА_2 м. Артемівськ Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

05.02.2006 року

по справі

№32/366пд

за позовом

Приватного підприємця- фізичної
особи ОСОБА_1м.Артемівськ Донецької області та Приватного підприємця -
фізичної особи ОСОБА_2 м. Артемівськ Донецької області

до

1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Артемівський торговий комплекс" м. Артемівськ
Донецької області 2. Акціонерного товариства закритого типу "Торговий
дом"Астрон" м. Краматорськ Донецької області

про

визнання договору купівлі-продажу
недійсним та стягнення збитків іматеріальної шкоди

Рішенням господарського суду
Донецької області від 05.12.2006 року (суддя
Мєзєнцев Є.І.) відмовлено у задоволенні позовних вимог приватного
підприємця-фізичної особи ОСОБА_1м. Артемівськ Донецької області (далі по
тексту - СПД ОСОБА_1) та приватного-підприємця-фізичної особи ОСОБА_2 (далі по
тексту - СПД ОСОБА_2) до товариства з обмеженою відповідальністю
"Артемівський торговий комплекс" м. Артемівськ Донецької області (далі
по тексту - Товариство) та до акціонерного товариства закритого типу
"Торговий дом "Астрон"                             м.
Краматорськ  Донецької області (далі по
тексту - Торговий дом) про визнання договору купівлі-продажу НОМЕР_1,
укладеного між Товариством та Торговим домом частково недійсним. Також
відмовлено в частині відчуження орендованого позивачами ларька, який визначений
під умовним № 8 у помешканні під № 6; покладення на обох відповідачів
солідарної відповідальності та зобов'язання відтворити за їх рахунок ті самі
помешкання в зручному для господарських цілей позивачів місці, яке знаходиться
на 20 метрів далі; стягнення з  Торгового
дому одноразово на користь СПД ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожній грошей в розмірі 7
300 грн. 00 коп., у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди,
натуральних збитків та моральної шкоди.

У обґрунтування рішення місцевий
суд послався на те, що позовні вимоги
безпідставні та необґрунтовані, оскільки права позивачів у спірних
правовідносинах не були порушені.

Позивачі не погодились з рішенням
суду першої інстанції та звернулись з апеляційною скаргою в якій просять його
скасувати, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному з'ясуванні істотних обставин справи.
Зокрема, у апеляційній скарзі та під час судового засідання позивачі звернули
увагу на те, що господарський суд у своєму рішенні визнав встановленими ті
обставини, які фактичино не були доведені. Крім того, заявники вважають, що при
винесенні оскарженого рішення місцевий суд неправильно застосував норми
матеріального права і це привело до неправильного вирішення спору по суті. На
думку позивачів,  господарський суд
безпідставно вирішував справу по суті за наявними у ній документами. На їх
думку, відповідачами не надані документи, які б могли суттєво вплинути на
результат розгляду спору.  Заявники
звертають увагу і на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не
були враховані положення Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 28.04.1978 року
"Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" з
відповідними  змінами, а також була
порушена Конституція України в частині гарантії прав своїм громадянам. Крім
того, у апеляційній скарзі та під час судового засідання позивачами були
наведені і інші заперечення, які на їх думку, є підставою для скасування
оскарженого рішення.

Торговий дім у відзиві на
апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти її  задоіолення заперечує і вважає рішення суду
першої інстанції законним і обгрунтованим.

Товариство відзив на апеляційну
скаргу суду не надало, але у судовому засіданні проти її задоволення заперечує
і вважає оскаржене рішення  законним та
обгрунтованим.

Першим відповідачем були надані
апеляційному суду документи, які витребував місцевий суд своєю ухвалою від
21.11.2006 року (а.с. 159 том 2).  Судова
колегія залучила надані Товариством документи до матеріалів справи у якості
доказів відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Після розгляду апеляційної скарги
по суті від представника позивачів адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій
заявник просить розглянути справу в його відсутності. Вищевказана заява
апеляційною інстанцією не розглядалась, оскільки була отримана після винесення
даної постанови.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивачів та представників відповідачів, Донецький
апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В:

Як вбачається з матеріалів справи,
між відповідачами  був укладений
договір  НОМЕР_1 (а.с. 39 том 2)  на підставі якого Товариство передало Торговому
дому ларьки у кількості 16 штук, які розташовані на території, що прилягає до
південного боку універмагу по АДРЕСА_1 у місті Артемівськ (далі по тексту -
ларьки), а Торговий дім, в свою чергу, прийняв їх та оплатив Товариству грошові
кошти в сумі  8 961 грн. 76 коп.

Вищевикладені факти доводяться
наявними у справі доказами , а саме: актами приймання-передачі ларьків від
10.09. та 20.10. 2005 року, видатковими накладними ІНФОРМАЦІЯ_3, а також
платіжними дорученнями ІНФОРМАЦІЯ_4.

Матеріалами справи також доводиться
і те, що між Товариством та  СПД ОСОБА_1
і ОСОБА_2 був укладений договір підряду НОМЕР_2, яким передбачено, що
підприємці мають побудувати на власний ризик та за власні кошти торговельну
точку та території центрального ринку міста Артемівськ, а Товариство повинно
надати їм право на оренду  збудованої
точки строком на п'ять років.

Згідно акту приймання-передачі від
05.09.2000 року Підприємці здали, а Товариство прийняло виконані роботи по
будівництву  торгової точки.

Договором оренди нежитлового
приміщення від 05.09.2000 року (далі по тексту - договор оренди), укладеним між
Товариством і СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 побудована торгова точка була передана
у оренду позивачам. При цьому, строк дії договору оренди встановлений до
06.09.2005 року. Ніяких доказів пролонгації договору оренди у матеріалах справи
немає. Не надано таких доказів і апеляційному
суду.

Відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах
справи докази в їх сукупності з врахуванняи пояснень  позивачів та представників відповідачів,  судова колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні
рішення з'ясував всі обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про
незаконність і необгрунтвоаність позовних вимог. Тому апеляційна інстанція
погоджується з висновками місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні.

Судова колегія вважає,  суд першої інстанції надав правильну
юридичну  оцінку укладеному між
відповідачами договору НОМЕР_1  (далі по
тексту - договір купівлі-продажу) та вказав, що він  за своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу та відповідає вимогам ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу
України.

Також апеляційна інстанція вважає
правомірним висновок місцевого суду про те, що зобов'язання відповідачів за
договором купівлі-продажу припинились відповідно до  ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України.

Що стосується висновків місцевого
суду про  припинення дії договору оренди
саме 06.09.2000 року, то вони, на думку судової колегії, також є правомірними
та обгрунтованими.

Таким чином, місцевий суд  дійшов
у своєму рішенні правильних висновків про те, що вимоги позивачів в цій
частині є недоведеними.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Заперечення позивачів у частині
того, що суд  першої інстанції не у
повному обсязі з'ясував при винесенні рішення обставини справи та безпідставно
розглянув спор по суті за наявними у матеріалах справи документами, апеляційний
суд до уваги не приймає, оскільки вони безпідставні.

Наявні у справі докази не доводять
того, що укладений між Товариством та позивачами договір оренди ларьків, діяв в
момент їх продажу Торговому дому. Тому судова колегія приходить до висновку, що
договір купівлі-продажу та договір оренди,
які регулюються відповідно главою 58 та главою 54 Цивільного кодексу
України між собою не пов'язані. Допущене часткове порушення умов договору
оренди не призвело до порушень під час укладання договору купівлі - продажу.

Враховуючи наведене, судова
колегія  погоджується з висновками
місцевого суду, які викладені у цій частині
оскарженого  рішення.

Вимоги позивачів щодо стягнення з
відповідачів заподіяної їм моральної та матеріальної шкоди, на думку
апеляційної інстанції також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного
Кодексу України цивільно-правова відповідальність за спричинення збитків (або
нанесення шкоди) наступає внаслідок правопорушення, яке складається з чотирьох
елементів : шкоди, протиправності поведінки, вини особи та причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Судова колегія погоджується з
висновками господарського суду про те, що позивачі не довели свої вимоги про
стягнення з відповідачів шкоди в сумі по 7 300 грн. 00 коп. на користь кожного
з них, оскільки протиправність поведінки відповідачів не підтверджена  відповідними доказами.

Що стосується інших заперечень
позивачів, то вони, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими,
оскільки  не спростовують правомірних
висновків  суду першої інстанції, які викладені
у його рішенні.

При перевірці оскарженого рішення
апеляційним судом також не було встановлено і порушення або неправильного
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Тому судова колегія приходить до висновку, що рішення господарського суду
Донецької області від 05.12.2006 року є законним, обґрунтованим, а тому
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Рішення господарського суду
Донецької області від 05.12.2006 року по справі
№ 32/366пд  залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано:  7 прим.

1. позивачу 1

1. позивачу 2

1. відповідачу 1

1. відповідачу 2

1. у справу

1. ДАГС

1.
господарському суду