ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"29" травня 2007 р.                                                            Справа №15/1831-А

За адміністративним позовом Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області м. Кам’янець-Подільський

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежність” с. Жванець Кам’янець-Подільського району

про стягнення 247209грн. податку на додану вартість в дохід Державного бюджету.

Суддя М.Є. Муха

Секретар судового засідання Капустян А.В.

Представники сторін:

від позивача                    Олійник В.І. –за довіреністю №21872/10/10-017 від 28.12.2005р.

від відповідача            Лошатецький В.В. –за довіреністю №07-Н від 16.04.2007р. (в засіданні 22.05.2007р.)

У судовому    засіданні  згідно  ч.3 ст.  160 КАСУ  проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Постанова приймається 29.05.2007року, оскільки в судовому засіданні 08.05.2007р. та  22.05.2007р. оголошувалась перерва.

Суть спору

Позивач у позовній заяві та його представник в судовому засіданні наполягають на задоволенні позовних вимог. Просять суд стягнути з відповідача в дохід державного бюджету 247209грн. податку на додану вартість з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини. При цьому посилаються на п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою КМУ від 06.02.99 №271. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в порушення даного Порядку відповідач не перерахував на спеціальний рахунок кошти в сумі 247209грн., які підлягають стягненню до бюджету у безспірному порядку.

Наголошує, що зазначена заборгованість підтверджується поданими відповідачем протягом 2004, 2005, 2006 та 2007р.р. до Кам’янець –Подільської ОДПІ податковим деклараціями з ПДВ, довідками щодо цільового використання сум ПДВ сільськогосодарськими товаровиробниками, які скористалися режимами визначеними п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” за відповідні звітні періоди, а також картками особового рахунку платника та довідкою про заборгованість.

Відповідач в засідання суду 29.05.2007р. явку повноважного представника, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату продовження судово розгляду справи (розписка від 22.05.2007р.) не забезпечив. Враховуючи викладене та беручи до уваги приписи ст.122 КАС України за змістом якої адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

У відзиві на позов, додатковому відзиві, представник відповідача в судовому засіданні позовні   вимоги   позивача   щодо   стягнення   247209   грн.   заборгованості не визнає вважаючи їх безпідставними.

Наголошують, що згідно п.5 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою КМУ від 6.02.99 №271, передбачено, що не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Таким чином, сума позову в розмірі 247209 грн. визначена позивачем як сума податкового зобов'язання помилково, так як остання має спеціальний режим, встановлений Закону України „Про податок на додану вартість” і постановою КМ України № 271 від 26 лютого 1999р.

Оскільки зазначена сума не підлягала перерахуванню відповідачем до бюджету, остання не є податковим зобов'язанням.

Відповідно до п.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір.

Таким чином, звернення позивача із позовом до суду, щодо стягнення цієї заборгованості - не є безспірним стягненням в розумінні п.1 ст. З КАС України, п. 5 Порядку акумуляції та використання коштів, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1999р. № 271.

Зазначають, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б доводили його право на стягнення заборгованості по позабюджетних спеціальних рахунках по податку на додану вартість, обов'язок доведення яких згідно КАС України покладено на нього.

Враховуючи вищевказане, просять позивачу у позові відмовити.

Додатково відповідач просить суд застосувати позовну давність, оскільки позивачем пропущений річний строк позовної давності звернення до суду відповідно до вимог ст.ст.99, 100 КАС України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Станом на 19.03.2007р. у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежність” с. Жванець Кам’янець-Подільського району склалась заборгованість по позабюджетних спеціальних рахунках по податку на додану вартість в розмірі 247209 грн., з якої, податок на додану вартість спрямований на придбання МТР виробничого призначення ) –235799 грн., податок на додану вартість спрямований на підтримку тваринництва та птахівництва ) –11410 грн.

Зазначений розмір заборгованість підтверджується поданими відповідачем протягом 2004, 2005, 2006 та 2007р.р. до Кам’янець –Подільської ОДПІ податковим деклараціями з ПДВ, довідками щодо цільового використання сум ПДВ сільськогосодарськими товаровиробниками, які скористалися режимами визначеними п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” за відповідні звітні періоди, а також картками особового рахунку платника та довідкою про заборгованість.

Оскільки відповідачем порушено вимоги п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою КМУ від 6.02.99 №271, позивач просить стягнути з відповідача 247209грн. податку на додану вартість в дохід Державного бюджету.

Досліджуючи  надані  сторонами  докази,  аналізуючи наведені  представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11.21 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №1268/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями, сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в п. 6 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1999 року №805, за результатами окремого обліку продукції, виготовленої з проданих сільськогосподарськими товаровиробниками молока та м'яса в живій вазі, переробні підприємства відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість” визначають суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, які виникають у зв’язку з переробкою та продажем такої продукції, і складають окрему податкову декларацію, яка разом з декларацією щодо іншої діяльності подається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації переробного підприємства як платника податку на додану вартість у порядку і в строки, визначені цим Законом, з урахуванням нормативно-правових актів Державної податкової адміністрації.

Визначена до сплати за окремою податковою декларацією сума податку на додану вартість перераховується переробним підприємством на його окремий рахунок. Переробне підприємство разом з окремою податковою декларацією за кожний звітний (податковий) період подає як підтвердження сплати сум податку перелік платіжних доручень на фактично зараховані на окремий рахунок кошти і виписку банку з окремого рахунка.

Кошти, перераховані сільськогосподарськими підприємствами на окремий рахунок, використовуються ними на підтримку власного виробництва продукції тваринництва та птахівництва. У разі нецільового використання цих коштів вони стягуються до державного бюджету відповідно до законодавства (абзац 9 п.15 Порядку № 805).

Відповідно до п 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №1268/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями, для новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу підприємства в поточному році визначається за даними звітного періоду.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

В п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1999 р. N 271, передбачено, що на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби.

Згідно абз.2 п. 4 Порядку, залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Судом враховується, що згідно ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач посилається на те, що станом на 19.03.2007р. у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежність” с. Жванець Кам’янець-Подільського району склалась заборгованість по позабюджетних спеціальних рахунках по податку на додану вартість в розмірі 247209 грн., з якої, податок на додану вартість спрямований на придбання МТР виробничого призначення ) –235799 грн., податок на додану вартість спрямований на підтримку тваринництва та птахівництва ) –11410 грн., яка підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.  При цьому зібраними у справі доказами  підтверджується зазначене.  Зокрема, судом    враховуються  дані податкових декларацій по ПДВ поданих відповідачем протягом 2004, 2005, 2006, 2007р.р. до Кам’янець –Подільської ОДПІ та довідок щодо цільового використання сум ПДВ сільськогосодарськими товаровиробниками, які скористалися режимами визначеними п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” за відповідні звітні періоди. Судом також враховується картка особового рахунку платника та довідка про заборгованість, внаслідок чого зазначені суми використані не за цільовим призначенням . Натомість, відповідачем не надані докази перерахування коштів в сумі 247209 грн. на спецрахунок  за відповідний період.

Суд зважає на те, що у разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку, контроль за чим здійснюється   органами  державної   податкової служби згідно  Закону  України  „Про  державну податкову   службу в Україні”.

За  таких обставин  позовні  вимоги обґрунтовані   матеріалами справи, відповідають чинному    законодавству  і   підлягають задоволенню.

Доводи відповідача судом не приймаються до уваги з підстав наведених вище.

При цьому клопотання відповідача про застосування судом строків позовної давності в 1 рік для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи не підлягає задоволенню також з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості використання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість, що підлягає сплаті ними до бюджету визначено п.11.21, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість”, який згідно преамбули визначає  платників  податку  на  додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, а отже є спеціальним законом з питань оподаткування.

Згідно п.п.15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, який згідно преамбули є спеціальним законом з питань оподаткування,  який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів  (обов'язкових  платежів) - податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 247209грн. податку на додану вартість в дохід Державного бюджету в межах строку давності.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області м. Кам’янець-Подільський до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежність” с. Жванець Кам’янець-Подільського району про стягнення 247209грн. податку на додану вартість в дохід Державного бюджету задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежність” (с. Жванець Кам’янець-Подільського району, вул. 60 –річчя Жовтня, 7, ) на користь Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області (м. Кам’янець-Подільський, вул. Огієнка 74, )  для перерахування в Державний бюджет України   247209 грн. (двісті сорок сім тисяч двісті дев’ять гривень 00 коп. ) податку на додану вартість.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Дані заяви подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Постанова складена у повному обсязі і підписана 01.06.2007р.

Віддруковано 3 примірники:

1 –до справи;

2 –позивачу;

3 –відповідачу.