ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.03.07р.

Справа № А30/99-07(12/5/07-АП)

14 год. 10 хв.

За позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

до  Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, (691014, м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, буд. 25-А)

про визнання нечинним рішення №1106 від 11.09.2006 року

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: Шурай А.В., довіреність № 121 від 01.01.2007 року, юрисконсульт;

Коваленко Ю.М., довіреність № 16 від 01.01.2007 року, юрисконсульт;

Від відповідача: Стрижак М.В., доручення № 90/01-07 від 10.01.2007 року, головний спеціаліст - юрист;

С У Т Ь   С П О Р У:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця», (м. Дніпропетровськ) просить визнати нечинним рішення №1106 від 11.09.2006 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, (м. Запоріжжя) про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, в частині застосування фінансових санкцій за не включення вартості залізничних квитків, які видаються деяким категоріям працівників залізничного транспорту, на суму 88829,96грн. до фонду оплати праці, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.01.2007 року матеріали справи №12/5/07-АП направлені за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови суду від 25.01.2007 року справу №12/5/07-АП передано на розгляд судді Євстигнеєвій Н.М.

Позивач вважає, що рішення державної інспекції з контролю за цінами у Дніпропетровській області є незаконним і винесене з порушенням вимог діючого законодавства.

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя проти позову заперечує та зазначає, що згідно Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»страхові внески для застрахованих осіб у розмірі 1-5% нараховуються на всі суми сукупного оподатковуваного доходу (прибутку). Єдиним нормативно-правовим актом, прийнятим відповідно до Закону України «Про оплату праці», який визначає складові фонду оплати праці, є Інструкція зі статистики заробітної плати. Базою для нарахування збору (внесків) до Пенсійного фонду є суми доходу у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачених) платнику відповідно до умов трудового договору, що включаються до складу загального оподатковуваного доходу.

Витрати, пов’язані з наданням безкоштовного проїзду працівникам залізничного, авіаційного, морського, річкового, автомобільного транспорту та міського електротранспорту, згідно Інструкції зі статистики заробітної плати включаються до фонду додаткової заробітної плати, по друге, підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, отже включаються до сум заробітної плати (доходу), на які нараховуються внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Клопотання про застосування технічних засобів фіксації судового процесу при розгляді справи представниками сторін не заявлялось.

У справі оголошувалась перерва з 27.02.2007 року на 12.03.2007 року.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

З 01.08.2006 року по 01.09.2006 року головним спеціалістом відділу надходження доходів управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя Гейдюк Т.В., на підставі посвідчення №152/02-20 від 01.08.2006 року виданого Пенсійним фондом України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, проводилась планова документальна перевірка правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування та надходження страхових внесків, інших платежів до Пенсійного фонду України відокремленим структурним підрозділом Запорізьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Придніпровська залізниця»за період з 01.01.2005 року по 20.07.2006 року.

За результатами перевірки було донараховано страхових внесків на загальну суму 89012,54грн. внаслідок того, що протягом перевіряємого періоду підприємством занижувались суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, а саме: до сум заробітної плати не включалась вартість залізничних квитків, які видаються деяким категоріям працівників залізничного транспорту, що є порушенням статті 19 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року №5 та складено Акт №101 від 01.09.2006 року.

На підставі Акту перевірки управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя були прийняті рішення №1106 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження)  страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески від 01.09.2006 року та №1108 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 01.09.2006 року на суму 12988грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями позивач оскаржив рішення до Головного управління Пенсійного фонду України по Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України по Запорізькій області №3661/06 від 09.11.2006 року скасоване рішення №1108 та залишене в силі рішення №1106.

Позивач просить визнати нечинним рішення  №1106 від 11.09.2006 року про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, в частині застосування фінансових санкцій за не включення вартості залізничних квитків, які видаються деяким категоріям працівників залізничного транспорту, на суму 88829,96грн. до фонду оплати праці, проти чого заперечує Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, що є причиною виникнення спору.

Принципи,  засади  і  механізми  функціонування  системи загальнообов'язкового    державного    пенсійного     страхування, призначення,  перерахунку  і  виплати  пенсій,  надання соціальних послуг  з  коштів  Пенсійного  фонду,  що  формуються  за  рахунок страхових   внесків   роботодавців,  бюджетних  та  інших  джерел, регулюються Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», який розроблений відповідно до Конституції  України  та     Основ    законодавства    України   про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно частини першої статті 19 цього Закону страхові внески до солідарної системи нараховуються: для роботодавця - на суми фактичних витрат  на  оплату  праці (грошового  забезпечення)  працівників,  що  включають  витрати на виплату  основної  і  додаткової   заробітної   плати   та   інших заохочувальних   та   компенсаційних   виплат,   у  тому  числі  в натуральній  формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами,  прийнятими  відповідно  до  Закону  України  "Про  оплату праці".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата - це винагорода,  обчислена,  як  правило,  у грошовому   виразі,   яку   за   трудовим  договором  власник  або уповноважений ним орган  виплачує  працівникові  за  виконану  ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 цього Закону. Основна заробітна плата  - це винагорода за виконану  роботу відповідно  до  встановлених  норм  праці (норми часу,  виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних  ставок  (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна  плата - це винагорода за працю понад установлені норми,  за  трудові  успіхи  та  винахідливість  і  за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати,  передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати  у формі винагород за підсумками роботи за рік,  премії за спеціальними  системами  і  положеннями,  компенсаційні  та   інші грошові  і матеріальні виплати,  які не передбачені актами чинного законодавства   або які провадяться понад встановлені  зазначеними актами норми.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що витрати пов’язані з наданням безкоштовного проїзду працівникам залізничного транспорту не можуть включатися до фонду оплати праці у складі основної та додаткової заробітної плати, а також до фондів інших заохочувальних та компенсаційних виплат, оскільки ці фонди є безпосередніми складовими фонду заробітної плати, до яких входять лише витрати, пов’язані з нарахуванням заробітної плати працівникам за виконану ними роботу.

Таким чином, базою для нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування –є витрати на заробітну плату.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №160 від 21.02.2001 року «Про реалізацію частин другої та третьої статті 16 Закону України «Про залізничний транспорт»передбачено, що витрати підприємств залізничного транспорту, пов’язані з безоплатним проїздом працівників та членів їх сімей не включаються до складу валових витрат цих підприємств.

Пунктом 5.6 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»закріплено, що до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт. послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про залізничний транспорт»соціальний захист працівників залізничного транспорту загального користування здійснюється у встановленому порядку згідно з чинним законодавством України. Працівники залізничного транспорту загального користування та члени їх сімей користуються правом на безоплатний проїзд залізничним транспортом. При цьому, порядок та умови надання цих та інших пільг встановлюються Кабінетом міністрів України, колективними договорами та угодами.

Отже, право працівників залізничного транспорту на безоплатний проїзд є соціальним захистом, право на який зберігається також за працівниками залізничного транспорту, які вийшли на пенсію по інвалідності чи за віком, або були переведені на іншу роботу в цій галузі внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а страхові внески не нараховуються на соціальні пільги, право на користування якими надано працівникам залізничного транспорту ст. 16 Закону України «Про залізничний транспорт».

Тимчасовим порядком обліку безкоштовних квитків на залізничному транспорті для особистих потреб, затвердженим наказом начальника Укрзалізниці №86-Ц від 13.04.2004 року, встановлено, що при отриманні працівниками залізничного транспорту додаткового блага у вигляді безкоштовного проїзду залізничним транспортом за разовими квитками для особистих потреб та приміськими квитками утримується податок з доходів із заробітної плати такого працівника.

Надання безкоштовного проїзду працівникам залізничного транспорту в даному випадку, згідно з п.4.2.9 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб», є додатковим благом. Доходи працівника у вигляді додаткового блага, згідно п.4.4 цього ж Закону, не є базою нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду, тому вартість безкоштовного проїзду в бухгалтерському обліку на субрахунку 661 –«розрахунки за заробітною платою»не відображається.

Щодо посилання відповідача в Акті перевірки №101 від 01.09.2006 року на порушення позивачем Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом №5 від 13.01.2004 року, слід зазначити, що зазначена Інструкція не застосовується для визначення складу фонду оплати праці як бази для нарахування внесків до фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування (абз. 2 п.1.1 Інструкції).

Витрати з надання безкоштовного проїзду не є витратами на оплату праці, відповідно такі витрати не можуть бути базою для нарахування внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене вище відхиляються заперечення відповідача, викладені у відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується  принципом  законності, відповідно  до  якого  органи державної влади,  органи місцевого самоврядування,  їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки рішення про застосування фінансових санкцій в частині не виключення вартості залізничних квитків, які видаються деяким категоріям працівників залізничного транспорту на суму 88829,96грн. до фонду оплати праці винесено з порушенням діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги про визнання спірного рішення нечинним обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягуються на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 94, 104, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати нечинним рішення №1106 від 11.09.2006 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, (м. Запоріжжя) про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, в частині застосування фінансових санкцій за не включення вартості залізничних квитків, які видаються деяким категоріям працівників залізничного транспорту, на суму 88829,96грн. до фонду оплати праці.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця», (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, р/р2 в ДФ АБ «Експрес-Банк», МФО 306964, ) судовий збір у розмірі 3,4грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду шляхом подання до господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 10 днів із дня складання постанови у повному обсязі або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                                Н.М. Євстигнеєва

(Дата складення постанови у повному обсязі відповідно до

вимог статті 163 КАС України, - 15.03.2007 року)