ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"23" березня 2007 р.
Справа  № 28/35-07-714А

За позовом  Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело";

до відповідача  Перша державна виконавча служба у Приморському районі м. Одеси

3-тя особа відповідача: Акціонерний банк "Південний";

про скасування постанови 0грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Фірсов Д.О. - за дорученням;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: Владимирекно І.В. - за дорученням;

Суть спору: Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело», звернувся до господарського суду Одеської області із адміністративним позовом до відповідача –Перша державна виконавча служба у Приморському районі м. Одеси, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Акціонерний банк «Південний», про скасування постанови Першої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси № В-16/126 від 22 січня 2007 року про відкриття виконавчого провадження.

Заявою про доповнення свого адміністративного позову, позивач уточнив свій позов та просив господарський суд скасувати постанову Першої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси № В-16/126 від 22.01.2007р. про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову Першої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси № В-16/194 від 24.02.2007р. про відкриття виконавчого провадження.

Остаточні позовні вимоги та їх обгрунтування були викладені позивачем у заяві про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив господарський суд Одеської області скасувати постанову Першої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194.

Представник позивача позовну заяву підтримує, на заявлених вимогах наполягає.

Відповідач –Перша державна виконавча служба у Приморському районі м. Одеси, про місце й час судових засідань був повідомлений належним чином, але у судові засідання представник не з’являвся, заперечення на позов надані не були, причини неявки не повідомлялися.

Представник третьої особи згідно усних пояснень, з остаточними позовними вимогами позивача погодився та просив господарський суд Одеської області адміністративний позов позивача задовольнити.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у справі, суд встановив:

22 січня 2007 року відповідачем було винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження»№ В-16/126 по виконанню виконавчого напису нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. № 434857 стосовно стягнення з позивача 2053511,12 грн., яка була винесена на підставі заяви Акціонерного банку «Південний».

За заявою Акціонерного банку «Південний»про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, відповідачем було винесено постанову «Про закінчення виконавчого провадження»від 16.02.2007р. № В-16/126, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. № 434857 стосовно стягнення з Позивача 2053511,12 грн. було закінчено.

24 лютого 2007 року відповідачем було винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження»№ В-16/194, якою було відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору з позивача на користь держави у розмірі 205351,11 грн.

Позивач вважає, що постановою «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194 відповідач намагається стягнути з позивача виконавчий збір по виконавчому провадженню № В-16/126, яке було закінчено, що суперечить Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження»та призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зауважив, що згідно Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується з боржника лише у випадку стягнення з боржника грошової суми на користь стягувача і становить 10 відсотків від фактично стягненої з боржника грошової суми, а з урахуванням того, що по виконавчому провадженню № В-16/126, яке було закінчено, з позивача не було стягнуто грошових коштів, позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження № В-16/194 згідно постанови «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194 про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, позивач вважає, що постанова відповідача «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194 підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник третьої особи з доводами позивача погодився та просив суд задовольнити адміністративний позов позивача.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Джерело” підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувану за виконавчим документом.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження»чітко передбачено, що виконавчий збір стягується з боржника у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувану за виконавчим документом, а відповідно, право на стягнення з боржника виконавчого збору виникає у виконавчої служби у випадку невиконання боржником рішення у строк, установлений для добровільного його виконання за умови стягнення з боржника грошових коштів і становить 10 відсотків від фактично стягненої з боржника грошових коштів.

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено порядок розподілу стягнутих з боржника грошових сум. Так, з грошової суми (в тому числі одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, в першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, в другу чергу компенсуються витрати Державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір. Виконавчий збір стягується пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача.

Отже, згідно положень ч. 1 ст. 46 та ч. 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується з боржника лише у випадку стягнення з  боржника грошових коштів у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання.

Частиною 7 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»передбачена можливість виділення в окреме провадження стягнення виконавчого збору у разі, коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, що проводиться у порядку встановленому цим законом. Але, з урахуванням ч. 1 ст. 46 та ч. 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження»суд вважає, що положення ч. 7 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»можуть застосовуватися лише у випадку стягнення з боржника основної суми боргу із закінченням виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою Акціонерного банку «Південний»про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, відповідачем було винесено постанову «Про закінчення виконавчого провадження»від 16.02.2007р. № В-16/126, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. № 434857 стосовно стягнення з позивача 2053511,12 грн. було закінчено. При цьому, з позивача не було стягнуто 2053511,12 грн. або частини від вказаної суми.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача згідно положень Закону України «Про виконавче провадження»не було правових підстав для виділення в окреме провадження стягнення виконавчого збору по закінченому виконавчому провадженню № В-16/126, за яким з відповідача не було стягнуто грошових коштів, з наступним винесенням постанови «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194.

Згідно ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов’язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Але, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження»шляхом безпідставного відкриття виконавчого провадження № В-16/194 згідно постанови «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194, що призвело до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проте за зазначених обставин, суд вважає, що відповідачем було порушено приписи ст. 19 Конституції України.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти будь-яку постанову яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення суб’єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Джерело правомірно вимагає задоволення своїх позовних вимог, вимога позивача є обгрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, та підлягає задоволенню.

Керуючись п. 6 Перехідних положень, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело»задовольнити повністю.

2.          Скасувати постанову Першої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси «Про відкриття виконавчого провадження»від 24 лютого 2007 року № В-16/194.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                 Гуляк Г.І.