ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.04.2007
Справа №2-19/4989-2007А

За поданням – Державної податкової інспекції в м.Сімферополі, м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс», м.Сімферополь АР Крим

Про продовження терміну адміністративного арешту активів

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від заявника – Шугалка Д.І, державний інспектор, довіреність № 14541/9/10 від 15.08.2006 р.

Від відповідача – Нікітін В.А., представник, довіреність № б/н від 02.04.2007 р.

Суть спору:

Державна податкова інспекція в м.Сімферополі звернулося до господарського суду АР Крим з поданням про продовження терміну застосування адміністративного арешту активів ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс». Подання мотивоване тим, що посадові особи ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» відмовилися допустити представника ДПІ в м.Сімферополі до проведення позапланової перевірки.

Відповідач надав заперечення на подання, просив у задоволенні подання відмовити. Позицію мотивував тим, що у Державної податкової інспекції в м.Сімферополі відсутні підстави для проведення перевірки, окрім того, перевірка вже проводилася, документи, які підлягають перевірці, знаходяться у ДПІ м.Ялта.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Сторони відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін сторони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до п.2-1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) перед початком слухання справи сторонам були роз’яснені права, передбачені ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) та вручені пам’ятки про права та обов’язки сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд-

В С Т А Н О В И В :

ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» (далі по тексту ВАТ «АК «Кримавтотранс»)  зареєстровано у якості юридичної особи 30.10.1996 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою управління статистики.

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії..

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Державна податкова інспекція в м.Сімферополь просить продовжити термін застосування адміністративного арешту активів ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» у зв’язку з тим, що посадові особи ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» відмовилися допустити представника ДПІ в м.Сімферополі до проведення позапланової перевірки.

Відповідач проти подання заперечує, просить у задоволенні подання відмовити у зв’язку з тим, що у Державної податкової інспекції в м.Сімферополі відсутні підстави для проведення перевірки.

30 березня 2007 року Державною податковою інспекцію в м.Сімферополь (далі по тексту ДПІ у м.Сімферополі) було прийнято наказ № 469 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ВАТ «Акціонерна компанія «Кримавтотранс» (далі по тексту ВАТ «АК «Кримавтотранс») за період з 01.07.2007 року по 05.04.2007 року». Датою проведення перевірки вказано з 30.03.2007 року по 05.04.2007 року.

Підставою для прийняття вказаного наказу вказаний лист ДПІ в м.Ялта від 14.02.2007 року № 551/7/23-8.

При вирішенні справи суд враховує те, що він повинен спиратися на всі елементи наданих йому доказів чи у разі потреби на ті, які він може офіційно отримати. (Справа Європейського суду з прав людини «Грецька справа», № 3321/67, 3322/67, 3323/67, 3344/67, доповідь Комісії від 5 листопада 1969 р.; рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вільваража та інші проти Об’єднаного Королівства» від 30 жовтня 1991 р. № 215, § 107; рішення Європейського суду з прав людини по справі «Науменко проти України» від 10 лютого 2004 року § 109).

Відповідно до запиту ДПІ у м.Сімферополі від 24.02.2007 року № 11492/10/232 ДПІ у м.Сімферополі просить ВАТ «АК «Кримавтотранс» надати пояснення та документальне підтвердження правових та господарських відносин ВАТ «АК «Кримавтотранс» з ВАТ «Ялтинське АТП № 14328» за певний період, у той час як у листі ДПІ в м.Ялта від 14.02.2007 року № 551/7/23-8 більш чітко та конкретно поставлені питання, на які просить відповісти ДПІ в м.Ялта. Деякі питання, на які просить відповісти ДПІ в м.Ялта у запиті ДПІ у м.Сімферополі від 24.02.2007 року № 11492/10/232 взагалі відсутні.

Суду також не надано доказів направлення вказаного запиту ДПІ у м.Сімферополі від 24.02.2007 року № 11492/10/232 на адресу ВАТ «АК «Кримавтотранс» та отримання останнім запиту ДПІ у м.Сімферополі.

Суд звертає увагу на те, що у якості підстави для проведення позапланової перевірки у наказі відсутні дані про те, що ДПІ у м.Сімферополі не отримало відповіді на запит від 24.02.2007 року № 11492/10/232, який нібито був направлений на адресу ВАТ «АК «Кримавтотранс».

На підставі направлення на перевірку № 666 від 30.03.2007 року виписаного на ім'я Іванцова Д.О. представником ДПІ у м.Сімферополі був здійснений вихід до ВАТ «АК «Кримавтотранс» на проведення перевірки.

Представник ДПІ у м.Сімферополі до перевірки представником ВАТ «АК «Кримавтотранс» допущений не був. Свої зауваження на перевірку представник ВАТ «АК «Кримавтотранс» написав на розписці, яка датована 03.04.2007 року. Тобто представник ДПІ у м.Сімферополі прибув на перевірку 03.04.2007 року, проте акт не допуску на перевірку складений представником ДПІ у м.Сімферополі 04.04.2007 року. Акт підписаний трьома представниками ДПІ у м.Сімферополі, у той час як виходила на перевірку одна особа і на одну особу виписано направлення на перевірку № 666 від 30.03.2007 року.

06.04.2007 року ДПІ у м.Сімферополі прийняло Рішення № 4 про застосування умовного адміністративного арешту активів ВАТ «АК «Кримавтотранс», які знаходяться за адресою м.Сімферополь, вул.Севастопольська, 20А.

10.04.2007 року представником ДПІ у м.Сімферополі та оперуповноваженим ВПМ ДПІ у м.Сімферополі складений акт відмови від надання активів для застосування адміністративного арешту активів з боку ВАТ «АК «Кримавтотранс». Представник ДПІ у м.Сімферополі призначений податковим керуючим відповідно до наказу ДПІ у м.Сімферополі № 363 від 05.03.2007 року.

У процесі розгляду справи суд витребував від ДПІ у м.Сімферополі докази направлення запиту до ВАТ «АК «Кримавтотранс», того, що позапланова перевірка могла здійснюватися за відсутності рішення суду, надати пояснення відносно того, що акт не допуску складений трьома представниками ДПІ у м.Сімферополі, у той час як направлення на проведення перевірки надано лише на одну особу, надати підстави направлення на перевірку працівника податкової міліції Болібкова Д.В., надати докази, що звільнення активів  ВАТ «АК «Кримавтотранс» з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням.

ДПІ у м.Сімферополі вказаних вимог суду не виконало.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п.9.1.1 п.9.1 ст.9 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) адміністративний арешт активів платника податків є виключним способом забезпечення можливості погашення його податкового боргу.

Відповідно до ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509) позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена  в  планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) за наслідками перевірок інших платників податків  виявлено факти,  які  свідчать  про  порушення  платником  податків законів України про оподаткування,  валютного законодавства,  якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу  державної  податкової  служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

2) платником   податків   не   подано  в  установлений  строк податкову декларацію або розрахунки,  якщо їх подання  передбачено законом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків,  якщо платник податків не надасть   пояснення   та   їх   документальні   підтвердження   на обов'язковий письмовий запит органу  державної  податкової  служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

4) платник  податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення  законодавства  посадовими  особами   органу   державної податкової  служби  під  час  проведення  планової чи позапланової виїзної  перевірки,  в  якій  вимагає   повного   або   часткового скасування результатів відповідної перевірки;

5) у   разі   виникнення   потреби  у  перевірці  відомостей, отриманих від  особи,  яка  мала  правові  відносини  з  платником податків,  якщо  платник  податків  не  надасть  пояснення  та  їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної  податкової  служби  протягом  десяти робочих днів з дня отримання запиту;

6) проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства;

7) стосовно  платника  податків  (посадової  особи   платника податків)  у порядку,  встановленому законом,  податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу,  у зв'язку з чим є потреба у проведенні  позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків;

8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив   перевірку   документів обов'язкової звітності  платника  податків  або висновків  акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до  бюджетів  сум  податків  та  зборів  (обов'язкових  платежів).

Позапланова  виїзна  перевірка  в  цьому випадку може ініціюватися  вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому  разі, коли  стосовно  посадових  або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу;

9)  платником  подано  декларацію  з  від'ємним  значенням  з податку  на  додану  вартість,  яке  становить  більше  100   тис. гривень.

Позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень  податкових   органів,   визначених  законами  України «Про застосування  реєстраторів  розрахункових  операцій  у  сфері торгівлі,  громадського харчування   та   послуг», «Про державне  регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів»,  а  в інших випадках - за рішенням суду.

Позапланова виїзна  перевірка  може  здійснюватися  лише   на  підставі  рішення  суду.  Орган державної податкової служби,  який  ініціює проведення позапланової виїзної перевірки,  подає до суду письмове  обґрунтування підстав такої перевірки та дати її початку і закінчення,  склад осіб, які будуть проводити  таку  перевірку, документи,  які  відповідно до частини шостої цієї статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки,  інформацію про  вид  та  кількість  перевірок, проведених органами державної податкової  служби  щодо  суб'єкта  господарської  діяльності та наслідки таких перевірок за попередні три роки,  а також на вимогу суду - інші відомості. У розгляді питання про надання дозволу  на проведення позапланової виїзної перевірки мають право брати участь представники суб'єкта господарської діяльності.  Повідомлення  про місце, дату та час розгляду  питання  про  надання  дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки направляється не пізніше ніж за три робочі дні до дати такого розгляду.

Таким чином, відповідно до п.5) ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509) право на проведення позапланової перевірки виникає у разі, якщо  платник  податків  не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Як підтверджується матеріалами справи, у ДПІ у м.Сімферополі відсутні докази того, що вона направила відповідний запит до платника податків.

Окрім того, позапланові перевірки податкових органів, визначених законами України  «Про застосування  реєстраторів  розрахункових  операцій  у  сфері торгівлі,  громадського харчування   та   послуг», «Про державне регулювання виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів» можуть проводитися за рішенням податкового органу, а всі інші позапланові перевірки повинні здійснюватися лише на підставі рішення суду.

Існування рішення суду про можливість здійснення позапланові перевірки господарському суду АР Крим при розгляді даної справи не надано.

Згідно із п.п.9.1.2 п.9.1 ст.9 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) арешт активів може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження активів, визначені пунктом 8.6 статті 8 цього Закону; платника податків, який отримав податкове повідомлення або має податковий борг, визнано неплатоспроможним за зобов'язаннями, іншими ніж податкові, крім випадків, коли стосовно такого платника податків  запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів у зв'язку з порушенням щодо нього провадження у справі про банкрутство; платник  податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів або пов'язані з отриманням інших об'єктів оподаткування, електронних контрольно-касових апаратів, комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку або з використанням карток платіжних систем, вагокасових комплексів, систем та засобів штрихового кодування; відсутні свідоцтва про державну  реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, спеціальні дозволи (ліцензії) на її здійснення, торгові патенти, сертифікати відповідності електронних контрольно-касових апаратів, комп'ютерних систем; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби,  якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до закону, або коли платник  податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, здійснює дії з переведення активів за межі України, їх приховування або передачі іншим особам.

Відповідно до п.п.9.3.3 п.9.3 ст.9 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) керівник відповідного податкового органу (його заступник) має право звернутися до суду з поданням про продовження строку арешту активів платника податків за наявності достатніх підстав вважати, що звільнення активів з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням, а суд повинен прийняти відповідне рішення протягом 48 годин від моменту отримання зазначеного звернення.

При розгляді справи господарському суду АР Крим не надані достатні докази того, що звільнення активів з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням.

При розгляді справи господарський суд враховує позицію Європейського суду з прав людини та нагадує сторонам, що обґрунтування подання повинно бути доведено «поза розумним сумнівом». Розумний сумнів не є сумнівом, що базується на чисто теоретичній можливості чи викликаний для уникнення негативних висновків. Суд повинен спиратися на всі елементи наданих йому доказів чи у разі потреби на ті, які він зможе офіційно отримати. (Справа Європейського суду з прав людини «Грецька справа», № 3321/67, 3322/67, 3323/67, 3344/67, доповідь Комісії від 5 листопада 1969 р.; рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вільваража та інші проти Об’єднаного Королівства» від 30 жовтня 1991 р. № 215, § 107; рішення Європейського суду з прав людини по справі «Науменко проти України» від 10 лютого 2004 року § 109).

Подання ДПІ у м.Сімферополі не підкріплюються достатніми доказами та позбавлені обґрунтування.

Також при вирішенні справи суд враховує наступне.

Відповідно до п.5.4 Порядку застосування адміністративного арешту активів платників податків (затверджено Наказом ДПА України від 25.09.2001 року № 386 із змінами та доповненнями, зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 05.10.2001 року за № 865/6056), якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів або   пов'язані з отриманням інших об'єктів оподаткування, електронних контрольно-касових апаратів, комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку або з використанням карток платіжних систем, вагокасових комплексів, систем та засобів штрихового кодування, робітники податкової інспекції повинні установити факт відмови платника податку від проведення  документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення,  зафіксувати його Актом відмови, який складається оперативним працівником податкової міліції за місцезнаходженням такого платника податку, підписується працівником податкової інспекції, який повинен проводити перевірку, та  понятими особами, а в разі незнайдення платника податку обов'язково скласти акт про факт його незнайдення.

Акт відмови від проведення  документальної перевірки складений 04.04.2007 року та підписаний представниками податкової інспекції, які не мали права виходити на перевірку.

Проте на порушення п.5.4 Порядку застосування адміністративного арешту активів платників податків (затверджено Наказом ДПА України від 25.09.2001 року № 386 із змінами та доповненнями, зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 05.10.2001 року за № 865/6056) вказаний акт не підписаний понятими особами.

Відповідно до п.7.6 Порядку застосування адміністративного арешту активів платників податків (затверджено Наказом ДПА України від 25.09.2001 року № 386 із змінами та доповненнями, зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 05.10.2001 року за № 865/6056) арешт активів повинен здійснюватися з урахуванням положень Закону України “Про виконавче провадження” (від 21.04.1999 року № 606 із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.16 Закону України “Про виконавче провадження” (від 21.04.1999 року № 606 із змінами та доповненнями) як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні громадяни, які не мають особистої заінтересованості в провадженні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, підлеглістю чи підконтрольністю. Кількість понятих при вчиненні виконавчих дій не може бути менше двох.

Акт від 04.04.2007 року відмови від проведення перевірки підписаний представниками податкової інспекції, а тому вони не можуть розглядатися як поняті. Тому суд дійшов висновку, що акт від 04.04.2007 року відмови від проведення документальної перевірки складений з порушенням діючого законодавства.

Таким чином, сукупність дій представників ДПІ у м.Сімферополі вказують на невідповідність цих дій вимогам діючого законодавства, а тому вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні подання про продовження терміну адміністративного арешту активів.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні подання Державної податкової інспекції у м.Сімферополі про продовження терміну застосування адміністративного арешту активів ВАТ «АК «Кримавтотранс» (м.Сімферополь, вул.Севастопольська, 20А, ) відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.