КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2007                                                                                           № 7/397

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коротун  О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача -Шрамко А.В. –представник за дов. № 612 від 14.12.2006 р.;

Половінський А.С. - представник за дов. № 613 від 14.12.2006 р.;

від 3-ї особи - Данченко Ю.М. - представник за дов. № 21-03/744 від

24.09.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду державного майна України

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.07.2007

у справі № 7/397

за позовом                               ЗАТ "Волинський шовковий комбінат"

до                                                   Фонд державного майна України

третя особа відповідача           ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат"

третя особа позивача

про                                                  визнання частково недійсним договору купівлі-продажу пакету акцій від01.06.2004 р. № КПП-444 та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 р. повністю

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство “Волинський шовковий комбінат” (далі – позивач) у червні 2007 року звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання частково недійсним договору купівлі – продажу пакету акцій від 01.06.2004р. № КПП - 444 та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 року повністю.

Закрите акціонерне товариство  “Волинський шовковий комбінат” (далі – позивач) у червні 2007 року звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання частково недійсним договору купівлі – продажу пакету акцій від 01.06.2004р. № КПП - 444 та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 року повністю.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.07.2007 р. позов було задоволено повністю. Рішення суду обґрунтовано тим, що з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто з 21.04.2004 року, до дня припинення провадження у справі про банкрутство, ні ВАТ „ХБК”, ні будь-яка третя особа, не мала право здійснювати погашення грошових зобов’язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію. Тому включення відповідачем в спірні договори умов щодо виконання інвестиційних зобов’язань, які передбачають погашення кредиторської заборгованості ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” перед кредиторами, не відповідає Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, відповідно спірні договори наперед не були спрямовані на реальне настання правових наслідків - виконання інвестиційних зобов'язань, адже їх виконання суперечило б ухвалі господарського суду Херсонської області від 21 квітня 2004 року у справі № 12/68-Б про банкрутство ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” в частині введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та порушувало права інших кредиторів ВАТ „ХБК”.

Господарський суд міста Києва також застосував у вказаному рішенні ч.2 ст.35 ГПК України стосовно фактів, встановлених рішенням господарського суду Волинської області від 22.08.2005 року у справі № 7/71-91 за позовом Фонду держмайна України до ЗАТ „Волинський шовковий комбінат” та ЗАТ „РЕГІДІС”, третя особа без самостійних вимог ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», про розірвання договору купівлі-продажу пакета акцій від 01.06.2004 року № КПП-444, повернення пакета акції у власність держави, стягнення пені та штрафу за невиконання умов договору.

Суд першої інстанції задовольнив позов на підставі п.5 ст.203 ЦК України через невідповідність частково договору та додаткової угоди абз.24 ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон) і ч. 4 ст.12 цього Закону.

Крім того, суд першої інстанції послався на ту обставину, що виконання позивачем інвестиційних зобов'язань є неможливим по причині відсутності процедури виконання, так як зобов’язання по спірних угодах в силу своєї природи може виконати лише орган управління ВАТ „ХБК”, а не один з акціонерів товариства, яким є ЗAT „Волинський шовковий комбінат”.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, за яким відмовити Закритому акціонерному товариству “Волинський шовковий комбінат” в задоволенні позовних вимог, викладених в позовній заяві № 2019/05 від 07.05.2007 р. щодо визнання частково не дійсним договору купівлі – продажу пакету акцій від 01.06.2004р. № КПП - 444 пакета акцій Відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат”, укладеного між Фондом державного майна України та Закритим акціонерним товариством “Волинський шовковий комбінат” в частині пункту 11 розділу “Обов’язки покупця” та пунктів 20, 21, 22, 23 Розділу “Відповідальність Покупця”, а також Додаткового договору № 66 від 10.02.2006р. до договору купівлі-продажу № КПП – 444 від 01.06.2004 р., мотивуючи своє звернення тим, що рішення господарського суду міста Києва прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, апелянт зазначає, що судом не враховано, що згідно з п.6 ст.12 вищевказаного Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати; дія мораторію не поширюється, зокрема, на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом. Тобто, відповідач вважає, що позивач на підставі п.7 ст.14 Закону повинен був для виконання взятих на себе зобов’язань з погашення заборгованості третьої особи виступити з ініціативою щодо участі в санації боржника та погашенні його кредиторської заборгованості відповідно до умов договору.

Тому апелянт, зокрема, вважає, що правочин щодо включення зобов’язань позивача в частині погашення кредиторської заборгованості третьої особи по справі має всі ознаки, передбачені п.5 ст.203 ЦК України, тобто він спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, оскільки у позивача є вищевказані можливості, передбачені законодавством, щодо вжиття заходів для забезпечення їх виконання.

Сторона також вважає, що висновок суду стосовного того, що зобов’язання носять інвестиційний характер, є безпідставні в розумінні Закону України „Про інвестиційну діяльність”. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції стосовно використання встановлених рішенням суду по іншій справі фактів не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції, вважає апелянт, також було порушено норми матеріального права, зокрема п.п.128, 129 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України від 18.05.2000 за № 1723-ІІІ (далі – Державна програма приватизації), приписи постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2000 року за № 1346, ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна”.

Відповідач також в апеляційній скарзі та його представники в судовому засіданні зазначили, що всі зобов’язання, які є спірними, за своєю природою є фіксованими умовами конкурсу, на їх зазначення в договорі була письмова згода позивача, що надійшло відображення саме в Плані приватизації пакета акцій, який апелянт подав лише суду апеляційної інстанції. Неподання доказів суду першої інстанції представники апелянта вмотивували тим, що суд першої інстанції не задовольнив клопотання відповідача про відкладення справи, тому він не мав можливості подати всі необхідні докази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р. року апеляційну скаргу Фонду державного майна України було прийнято до провадження.

Згідно з розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007 року № 01-23/1/4 „Про зміну складу колегії суддів” доручено розгляд апеляційної скарги у даній справі колегії суддів у складі: Смірнова Л.Г. – головуючий суддя, суддів Алданової С.О., Коротун О.М.

В судове засідання 26.09.2007 року позивач не з’явився, але був повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції, також подав через загальний відділ Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Фонду державного майна України, в якому просив відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 25.07.2007 року. Заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги через нез’явлення його представників у судове засідання не подавав. Тому Київський апеляційний господарський суд не знайшов підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги Фонду державного майна України за відсутності позивача та з врахуванням того, що він скористався своїми правами, надіславши до суду відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач апеляційну скаргу підтримав, вважає її такою, що підлягає задоволенню з підстав, викладених в цій апеляційній скарзі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу пакета акцій ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” за конкурсом від 01.06.2004 року № КПП-444, який був укладений між відповідачем та позивачем, останній придбав контрольний пакет акцій ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” у кількості 74 526 111 штук простих іменних акцій, що становить 51,76 статутного фонду ВАТ „ХБК”.

У відповідності до п. 11 даного договору, на позивача було покладені наступні зобов'язання:

виконати фіксовані умови конкурсу, визначені його планом приватизації пакета акцій та Концепцією розвитку підприємства ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат":

- погасити протягом одного року з дати підписання договору купівлі-продажу пакета акцій прострочену заборгованість станом на 31.03.2004 в сумі 1 556 тис. доларів США за кредитною угодою з ВАТ "Укрексімбанк" щодо зовнішнього кредиту під державні гарантії;

- погасити протягом одного року від дати підписання договору купівлі-продажу пакета акцій заборгованість, яка склалася станом на 31.03.2004, у сумі 1957 тис. грн. із заробітної плати працівникам підприємства відповідно до угоди з профспілками ВАТ;

- погасити протягом трьох років від дати підписання договору купівлі-продажу пакета акцій заборгованість, яка склалася станом на 31.03.2004, у сумі 10414 тис. грн. по податках та платежах перед бюджетом;

- погасити заборгованість перед АКБ "Укрсоцбанк", яка склалася станом на 31.03.2004 року, у сумі 6559 тис. грн. відповідно до договору про реструктуризацію боргів;

- погасити протягом п'яти років від дати підписання договору купівлі-продажу пакета акцій прострочену заборгованість, яка склалася станом на 31.03.2004, у сумі 15 893 тис. грн. відповідно до договору про реструктуризацію боргів з Пенсійним фондом;

-          впроваджувати протягом трьох років з дати підписання договору  купівлі- продажу пакета акцій комплекс заходів з реструктуризації виробничих потужностей, технічної реконструкції, впроваджувати прогресивні технології, оптимізації виробничого циклу, зменшувати непродуктивні витрати, забезпечувати переробку бавовняного волокна: в 2005 році в обсязі не менше 4 тис. тон на рік; в 2006 році в обсязі не менше 6 тис. тон на рік та забезпечення доходу від реалізації продукції: в 2005 році не менше 50 000 тис. грн.; в 2006 році не менше 75 000 тис. грн.;

- не допускати розірвання трудових договорів з працівниками підприємства з ініціативи власника або уповноваженого ним органу протягом не менше 6 місяців від дня переходу до нього права власності, за винятком звільнення на підставі п. 6 статті 40 Кодексу законів про працю України або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачено можливість звільнення на підставі п.п. 3,4,7,8 ст. 40 та ст. 41 Кодексу законів про працю в Україні;

- створити протягом двох років нові робочі місця;

- дотримуватись тих видів економічної діяльності, які є на дату підписання договору купівлі-продажу;

- виконувати мобілізаційні завдання, визначені для ВАТ;

- виконувати вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції".

- знижувати частки виробництва (робочих місць) з небезпечними та шкідливими умовами праці і зменшувати їх вплив на працюючих;

-          забезпечувати витрати на охорону праці не менше 0,5 відсотка від суми реалізованої продукції в рік;

- здійснювати роботи щодо захисту довкілля та дотримуватися екологічних норм.

- протягом 70 днів від дати підписання договору купівлі-продажу пакета акцій укласти  з Фондом   державного   майна   України   попередній   договір   щодо участі в установленому порядку в біржових торгах з продажу пакета акцій ВАТ"Херсонськийбавовняний комбінат" розміром 25 відсотків плюс 1 акція.

10 лютого 2006 року між відповідачем та позивачем укладено додатковий договір № 66 до договору купівлі-продажу пакета акцій ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” за конкурсом від 01.06.2004 року № КПП-444 (далі - додатковий договір № 66).

У відповідності до розділу 1 додаткового договору № 66, його предметом є внесення змін і доповнень до договору від 01.06.2004 року № КПП-444:

Зокрема, пункти 11.1., 11.2., 11.3., 11.4., 11.5., 11.6 договору від 01.06.2004 № КПП-444 (зобов’язання позивача ) викладено в такій редакції:

- забезпечити погашення протягом одного року простроченої заборгованості ВАТ, в сумі 2107201,28 доларів США за кредитною угодою від 11.11.1997 № 01/04-159, укладеною між ВАТ та ВАТ "Укрексімбанк" щодо зовнішнього кредиту під державні гарантії. Забезпечити переказ даної заборгованості відповідно до графіку, який додатково укладається між ВАТ та ВАТ „Укрексімбанк”;

- погасити заборгованість ВАТ із заробітної плати перед його працівниками, в сумі 2483,3 тис.грн. у наступні строки: лютий 2006 року - 83,3 тис.грн.; березень 2006 року - 600,0 тис.грн.; квітень 2006 року - 600,0 тис.грн.; травень 2006 року - 600,0 тис.грн.; червень 2006 року - 600,0 тис.грн. У разі виникнення у період з 01.01.2006 по 01.07.2006 року заборгованості ВАТ із заробітної плати перед його працівниками, крім визначеної абзацом першим цього пункту, Покупець (позивач по справі) зобов'язується погасити цю заборгованість в термін до 01.07.2006. Не допускати, починаючи з 01.07.2006, накопичення нової простроченої заборгованості із заробітної плати;

- забезпечити погашення заборгованості ВАТ за податками та платежами перед бюджетом у сумі 8368,9 тис.грн. згідно з графіком платежів, який повинен бути складений та затверджений протягом трьох місяців Покупцем, ВАТ та Державною податковою адміністрації.У разі нескладення та (або) затвердження такого графіку, погашення боргу здійснюється протягом 2007 та 2008 років двома рівними частками. У разі виникнення у період з 01.01.2006 року по 01.07.2006 заборгованості ВАТ за податками та платежами перед бюджетом, крім визначеної абзацом першим цього пункту, Покупець зобов'язується забезпечити погашення цієї заборгованості в термін до 01.07.2006. Не допускати, починаючи з 01.07.2006, накопичення нової простроченої заборгованості за податками та платежами перед бюджетом”.

- здійснити капіталовкладення у ВАТ в розмірі 6 559 тис.грн., які направити на капітальні ремонти, технічну реконструкцію та модернізацію основних фондів та відновлення виробничих потужностей ВАТ. Здійснення цих капіталовкладень провести у 2006 році в сумі не менше 1550 тис.грн. та у 2007 році в сумі не менше 4000 тис.грн. Конкретні заходи по освоєнню капіталовкладень узгоджуються в угодах, що укладаються між ВАТ та Покупцем. Не укладення цих угод не є підставою для невиконання цих зобов'язань;

- забезпечити погашення простроченої заборгованості ВАТ перед Пенсійним фондом в сумі 20425,3 тис.грн. згідно з договором про розстрочення погашення заборгованості, який повинен бути укладеним протягом трьох місяців між Покупцем, ВАТ та Пенсійним фондом. У разі не укладення такого договору, погашення боргу здійснюється протягом 2007, 2008 та 2009 років трьома рівними частками. У разі виникнення у період з 01.01.2006 по 01.07.2006 заборгованості ВАТ перед Пенсійним фондом, крім визначеної абзацом першим цього пункту, Покупець зобов'язується забезпечити погашення цієї заборгованості в термін до 01.07.2006. Не допускати, починаючи з 01.07.2006, накопичення нової простроченої заборгованості перед Пенсійним фондом.

- впроваджувати протягом трьох років комплекс заходів з реорганізації та реструктуризації організаційної структури та виробничих потужностей ВАТ за умови попереднього погодження цих заходів з Продавцем.

Доповнено розділ „Обов'язки Покупця” договору від 01.06.2004 № КПП-444 пунктами 11.7, 11.8, 11.9 такого змісту:

- провести протягом трьох років технічну реконструкцію, впровадження прогресивних технологій, заходів з оптимізації виробничого циклу, зменшення непродуктивних витрат згідно з Концепцією розвитку ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат”.

- забезпечувати переробку ВАТ бавовняного волокна у таких обсягах:

в 2006 році в обсязі не менше 5,0 тис.тонн на рік. У тому числі, за перше півріччя в обсязі не менше 1,4 тис.тонн, за друге півріччя в обсязі не менше 3,6 тис.тонн; в 2007 році в обсязі не менше 6,0 тис.тонн на рік; в 2008 році в обсязі не менше 7,2 тис.тонн на рік.

-забезпечити, починаючи з 2006 року, діяльність ВАТ з такими обсягами доходу від реалізації продукції: за результатами 2006 року не менше 62 500 тис.грн.; за результатами 2007 року не менше 75 000 тис.грн.; за результатами 2008 року не менше 90 000 тис.грн.

Додатковою угодою визначено пункти   11.7 -  11.15  договору  від 01.06.2004 №  КПП-444  вважати  відповідно пунктами 11.10-11.18.

Пункт 14 договору від 01.06.2004 № КПП-444 доповнено реченням такого змісту: „Зобов'язання, визначені пунктами 11.2 та 11.4 договору, виконуються Покупцем шляхом внесення інвестицій, умови, порядок, форми та терміни внесення яких визначаються в окремих договорах, які укладаються між Покупцем та ВАТ. Положення зазначених договорів не повинні суперечити чинному законодавству та умовам цього Договору зі змінами та доповненнями”.

Розділ договору від 01.06.2004 № КПП-444 «особливі умови» доповнено пунктом 30 такого змісту:

„30. Покупець зобов'язаний до повного виконання зобов'язань за цим Договором не брати участь у голосуванні на загальних зборах акціонерів під час вирішення питань збільшення (зменшення) статутного фонду ВАТ, зміни номіналу акцій, виду товариства (в розумінні Цивільного кодексу України), у разі включення таких пропозицій до порядку денного загальних зборів акціонерів.

У разі невиконання цього зобов'язання це є підставою для визнання у судовому порядку недійсним рішення загальних зборів акціонерів. Крім випадків, коли дії обумовлені абзацом першим цього пункту були офіційно, попередньо погоджені з Продавцем”.

Розділ договору від 01.06.2004 № КПП-444 „Зміни умов договору та його розірвання” доповнено пунктом 34 такого змісту: „34. Зміни до Концепції розвитку ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат”, яка є невід'ємною частиною цього Договору, вносяться Покупцем за умови їх попереднього погодження з ВАТ (відповідно до статуту ВАТ рішенням правління, спостережної ради чи загальних зборів ВАТ), та набувають чинності з моменту підписання окремих листів Головою Фонду державного майна України або заступником Голови Фонду, відповідальним за здійсненням контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна, про внесення таких змін”.

Розділ договору від 0106.2004 року № КПП-444 „Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)” доповнено пунктом 36 такого змісту: „36. Сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне) виконання умов цього договору, якщо це невиконання (неналежне виконання) стало наслідком дій або актів державних органів, які забороняють або унеможливлюють виконання його умов. Належним підтвердженням таких обставин вважатиметься представлений Покупцем Продавцю відповідний висновок Торгово-промислової палати України”.

Виходячи з аналізу вищенаведених пунктів договору та додаткової угоди до нього, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що вищенаведені зобов’язання, як зазначено в них, мають назву фіксованих умов конкурсу, але в цій частині суд погоджується з доводами позивача, що за своїм змістом  (суттю) вони носять інвестиційний характер в контексті норм Закону України „Про інвестиційну діяльність” (зокрема, ст.ст.1,2 цього Закону), хоча у цій частині  судом також приймаються доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що це не впливає на результат розгляду справи в розумінні ч.2 ст.34 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.5 цієї ж статті правочин також має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підстави недійсності господарського зобов’язання визначені також ч.1 ст.207 ГК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.04.2004 року було порушено провадження у справі № 12/68-Б про банкрутство ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” за заявою підприємства з іноземними інвестиціями „АФС-Україна”. Пунктом 7 резолютивної частини даної ухвали було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Викладене не спростовано апелянтом по справі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22.08.2005 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову Фонду державного майна України до Закритого акціонерного товариства „Волинський шовковий комбінат” та Закритого акціонерного товариства „РЕГІДІС”, треті особи без самостійних вимог: Відкрите акціонерне товариство „Херсонський бавовняний комбінат”, Державне казначейство України, Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк” в особі Волинської філії про розірвання договору купівлі-продажу пакету акцій, повернення пакету акцій у власність держави, стягнення пені та штрафу за невиконання умов договору було відмовлено.

В мотивувальній частині рішення суд встановив, зокрема той факт, що зобов’язання покупця пакету акцій – ЗАТ „Волинський шовковий комбінат”, які визначені в пункті 11.1 договору купівлі-продажу пакету акцій № КПП – 444, могли бути виконані лише шляхом заміни боржника у зобов’язанні, що суперечило б ухвалі господарського суду Херсонської області від 21.04.2004 року у справі № 12/68-Б про банкрутство ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” в частині введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

У відповідності до вимог ст.124 Конституції України судові рішення є обов’язковими до виконання на всій території України.

Тому в цій частині судом апеляційної інстанції не приймаються доводи апелянта про безпідставне застосування судом першої інстанції ч.2 ст.35 ГПК України. В цій частині Київський апеляційний суд дійшов висновку про правильне застосування господарським судом міста Києва норм процесуального права при вирішенні даного спору.

Стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права Київський апеляційний господарський суд вважає необґрунтованим посилання апелянта на п.п.128, 129 Державної програми приватизації, приписи постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2000 року за № 1346, ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна” в контексті пріоритетності їх застосування до  спірних правовідносин з нормами спеціального Закону.

Так, відповідно до абзацу 24 ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, мораторій на задоволення вимог кредиторів – зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань  щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до приписів ч.4 ст.12 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов’язкового державного соціального страхування, податків і зборів.

На підставі ч.7 вищенаведеної статті Закону дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає вмотивованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто з 21.04.2004 року, до дня ухвалення судом про припинення провадження у справі про банкрутство, ні ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат”, ні будь-яка інша особа, не мала права здійснювати погашення грошових зобов’язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію. А, отже, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність спірних умов договорів вказаному спеціальному Закону, а також стосовно того, що вони наперед не були спрямовані на реальне настання правових наслідків -  виконання інвестиційних зобов’язань, оскільки б це суперечило ухвалі господарського суду Херсонської області від 21.04.2004 року у справі № 12/68-Б про банкрутство ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” у частині введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та порушувало права інших кредиторів боржника.

Таким чином, спірний частково договір та додатковий договір підлягає визнанню недійсним згідно з п.5 ст.203 ЦК України та п.1 цієї статті також у зв’язку з їх невідповідністю абз.24 ст.1 Закону, ч.4 ст.12 Закону.

Судом також приймаються, як обґрунтовані, доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо того, що умови спірних договорів не містять чіткого механізму виконання зобов’язань. А зобов’язання в частині погашення заробітної плати, заборгованості по податках, внесках до різноманітних фондів; недопущення виникнення нових боргів по заробітній платі та податках і внесках; умови про не скорочення працівників, забезпечення мобілізаційних завдань повинні виконуватися в силу Закону України „Про господарські товариства” виконавчим органом – Правлінням, а не окремим акціонером, права якого врегламентовані ст.10 цього Закону і не містять таких повноважень.

Також посилання апелянта на п.6 ст.12 Закону є безпідставними.

Зокрема, посилання апелянта на необхідність позивачу виступити санатором у справі про банкрутство третьої особи по даній справі та взяти на себе погашення кредиторської заборгованості в межах справи про банкрутство не приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для відмови у позові  по даній справі з огляду на наступне.

Такі доводи апелянта є схемами можливої поведінки особи, а не обов’язком позивача в контексті спірних договорів; правом сторони, для реалізації якого необхідна певна сукупність умов, в тому числі затвердження іншим судом плану санації, тому такі посилання в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не ґрунтуються як на умовах спірних договорів, так і на нормах чинного законодавства, зокрема, приписах ст.17 Закону.

Інші доводи апелянта спростовуються наведеним в постанові та не є підставами для задоволення скарги відповідно до ст.34 ГПК України.

Справа неодноразово відкладалась судом першої інстанції, оголошувалися перерви, зокрема, в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання: 18.06.2007р., 02.07.2007р., 12.07.2007р., 19.07.2007р., тому мотиви неможливості подання Фондом державного майна України всіх наявних доказів не приймаються судом апеляційної інстанції, разом з цим, Київський апеляційний господарський суд у відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами, в тому числі, дослідивши План приватизації пакету акцій третьої особи по справі, повторно розглянув справу та не знайшов підстав для скасування рішення першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта у зв’язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.99, 101, 103-105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Фонду державного майна України у задоволенні апеляційної скарги.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.07.2007 р. у справі № 7/397 залишити без змін.

Матеріали справи № 7/397 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

02.10.07 (відправлено)