донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.04.2007 р.                                                                        справа №20/7пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Мирошниченка  С.В.

суддів
Колядко  Т.М. , Скакуна  О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Гіземова С.П.-за довір.,

від відповідача:
не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Лисичанськнафтооргсинтез" м.Лисичанськ Луганська область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
28.02.2007 року

по справі
№20/7пд

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Лисичанськнафтооргсинтез" м.Лисичанськ Луганська область

до
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ

про
визнання недійсним договору

Відкрите акціонерне товариство "Лисичанськнафтооргсинтез" м.Лисичанськ Луганська область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 28.02.2007р. по справі №20/7пд.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Донець О.Є.) в задоволенні позову ВАТ "Лисичанськнафтооргсинтез" м.Лисичанськ до ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" м.Київ про визнання недійсним договору №293 ДП-Д-4-292 від 02.04.1999р. на транспортування природного газу відмовив.

Позивач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

24.03.1999 р. (02.04.1999 р.) між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (Виконавець) та АТ "Лисичанськнафтооргсинтез" (Замовник)  був підписаний договор  №293ДП-Д-4-292 на транспортування природного газу, предметом якого є транспортування Виконавцем природного газу Замовника по газотранспортній системі до Замовника у 1999 р. за плату у визначених договором обсягах.

З боку позивача договір підписано з приміткою „З протоколом розбіжностей”.

Наявні в матеріалах справи документи, зокрема, додаткова угода № 565 ДП від 10.01.2000 р. до договору (а.с.96, т.1), додаткова угода № 115 від 04.01.2000 р. (а.с.97, т.1), протоколи узгодження безбанківського заліку взаємної заборгованості сторін від 10.08.2000р.  (а.с.98, т.1) від 29.03.2000 р. (а.с.99, т.1), від 22.05.2000 р. (а.с.100, т.1), реєстри банківських виписок (а.с.55, 56, т.1), акт звірки розрахунків № 1 станом на 01.06.2000 р. із додатком (а.с.57, 58, т.1) є доказами того, що спірний договір сторонами прийнято до виконання.

Акти про кількість поданого (прийнятого) газу за 1999-2000р. (а.с.101-110, т.1) свідчить про те, що Виконавець за спірним договором виконував покладені на нього обов"язки з транспортування природного газу, а Замовник –приймав ці послуги.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг, укладення якого передбачено ст.12 Закону України "Про трубопровідний транспорт".

При укладанні спірного договору сторони керувались Порядком забезпечення природним газом народного господарства і населення у 1999 р., затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.98 р. № 1978, відповідно до п.9 якого газотранспортні підприємства НАК „Нафтогаз України” забезпечують транспортування газу згідно з порядком використання газотранспортної системи за договорами з постачальниками газу або споживачами.

Оспорюваний договір не суперечить змісту типового договору на транспортування природного газу, що визначає зміст угоди між постачальником та газотранспортною організацією, а не споживачем та газотранспортною організацією. Крім того, зазначений Типовий договір був затверджений наказом Держкомітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України від 10.04.1995 р. № 42 на виконання Постанови КМУ від 06.04.1995 р. № 243 "Про порядок поставки природного газу та розрахунків за нього споживачами України в 1995 році".

Також відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним як такого, що підписаний неуповноваженою на це особою, оскільки матеріалами справи (а.с.82, 96-111, т.1) підтверджується факт виконання (наступного схвалення) договору (ч.2 ст.63 ЦК УРСР). Крім того, представник позивача пояснив, що саме він сумнівається в оригінальності підпису голови правління. Підставою сумнівів є візуальне неспівпадання підписів. Будь-які об"єктивні докази, які підтверджують доводи позивача не надані. У зв”язку з цим відсутні підстави для проведення почеркознавчої експертизи з метою встановлення дійсності підпису керівника позивача на спірному договорі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 28.02.2007р. по справі №20/7пд залишити без змін.

Головуючий          С.В.  Мирошниченко

Судді:          Т.М.  Колядко

О.А.  Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду