ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.01.2007
Справа  № 5/324

За позовом:
ПП ОСОБА_1. АДРЕСА_1

До відповідача:
ОСОБА_2 м.Ужгрод

про  усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою

Заступник Голови господарського суду -

Суддя О.С. Йосипчук

за участю
представників сторін:

позивача:

відповідача:

Розглянувши матеріали
справи за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 до приватного
підприємцяОСОБА_2м.Ужгород про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою,

Встановив:

Предметом даного позову є вимога позивача про зобов'язання
відповідача відновити межі земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_2, шляхом
знесення самочинно побудованих споруд та огорожі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, згідно з Державним
актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1. та договором оренди землі
є власником земельної ділянки пл..0,25Га, розташованої в АДРЕСА_2, частину
якої, при будівництві будівлі промислового призначення, заступив відповідач
шляхом спорудження фундаменту із заступом 2,1 метра та спорудженням огорожі по
всій довжині земельної ділянки із заступом до 1 метра.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву. Зокрема посилається що він є власником земельної ділянки
вАДРЕСА_3, (Державний акт на право власності на землю НОМЕР_2.) на якій, згідно
з топографічним планом на об'єкт, розташовані спірні будівля та огорожа.

Окрім того, позивач просить застосувати у спірній ситуації позовну
давність у відносинах між ним та позивачем.

Рішення виготовлене та підписане 23.01.2007р. у відповідності до
ст.85 ГПК України.

Заслухавши пояснення
представників сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, щодо
спірного питання,

Суд відмовляє у задоволенні
позову, виходячи з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи, позивач набув права власності
на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажуНОМЕР_3 У свою
чергу, відповідач став власником свого земельного наділу на підставі договору
купівлі-продажу НОМЕР_4

Таким чином, позивач власником однієї із спірних суміжних
земельних ділянок першочергово став позивач.

У ході судового розгляду
справи судом було призначено будівельно-технічну експертизу, наслідком якої є
експертний висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз
НОМЕР_5 та комплексну інженерно-технічну експертизу, наслідком якої є висновок
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ужгородської
районної державної адміністрації НОМЕР_6., висновок Ужгородського районного
відділу земельних ресурсів від 24.07.2006р. та висновок судового експерта
НОМЕР_7

Згідно із експертним висновком Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз НОМЕР_5 спірна будівля по АДРЕСА_3відповідає
проекту її зведення стосовно місця розташування на земельній ділянці, а спірна
будівля знаходиться на земельній ділянці відповідача.

Експертом зазначено, що актів погодження меж земельних ділянок в
АДРЕСА_3та АДРЕСА_4сторонами не подано.

Як вбачається із експертного висновку, при проведенні обмірів
земельної ділянки, що належить ПП ОСОБА_1. експертом встановлено, що площа
території, якою користується позивач становить 0,2962 Га, що на 12 кв.м. менше
за виділену, згідно із державним актом на право власності на землю НОМЕР_1. та
договором оренди землі. У зв'язку з цим, експерт пропонує позивача переукласти
договір оренди землі на меншу площу.

Аналізом експертного висновку Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз НОМЕР_5 встановлено, що здійснюючи обміри
орендованої землі, експерт не встановив розміри земельних ділянок, виходячи із
хронології їх отримання, а лише навів відстань між правою крайньою точкою
земельної ділянки по АДРЕСА_4та правою крайньою точкою земельною ділянки по
АДРЕСА_3 Внаслідок такого обміру, ширину земельної ділянки ПП ОСОБА_1.
експертом було зменшено від проектної. Отримавши таким чином менший результат,
експерт запропонував переглянути умови оренди позивачу.

На думку суду, здійснення експертом обміру земельної ділянки
позивача із урахуванням заздалегідь встановлених меж земельної ділянки
відповідача є невірним. При проведенні власних досліджень, експерт не звернув
увагу на те, що кадастровий план на земельну ділянку поАДРЕСА_4, яку отримано
раніше ніж відповідач, містить інші обміри. Крім того, інші розміри земельної
ділянки містить і План земельної ділянки по АДРЕСА_4на проекті забудови, що є
додатком до Дозволу на виконання будівельних робіт НОМЕР_8, та затверджена
Головним архітектором Ужгородського району.

За таких обставин, зважаючи на відсутність акту погодження меж земельних
ділянок, експерт повинен був встановити розміри земельних ділянок позивача та
відповідача почергово. Виходячи із хронології отримання земельних наділів
експерт повинен був першочергово нанести на ситуаційну схему розміри земельної
ділянки, яку виділено позивачеві, виходячи із площі та даних кадастрового
плану, а відтак порівняти її розташування на ситуаційній схемі для визначення
наявності або відсутності факту заступу. Обмір земельної ділянки відповідача є
несуттєвим з огляду на характер спору, що і було зазначено судом в Ухвалі від
02.11.2004р. при наведенні питань, поставлених на вирішення експерту.

Зважаючи на неточності, Ухвалою суду від 09.08.2005р. судом, у
зв'язку із клопотанням сторін, було призначено комплексну інженерно-технічну
експертизу. Однак, в результаті експертних досліджень, експерти не дійшли до
єдиного висновку з питань можливого заступу відповідачем на територію позивача
при зведенні будівлі та огорожі. Результатом комплексної експертизи стали три
висновки.

Згідно з Висновком НОМЕР_6. Відділ містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства Ужгородської районної державної адміністрації
не зміг надати відповідь щодо відповідності місця розташування будівлі по
АДРЕСА_3 проекту її зведення. Відповідь на запитання суду чи знаходиться спірна
будівля на земельній ділянці позивача, експерт Відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального господарства Ужгородської районної
державної адміністрації відповіді не надав.

Однак і в цьому висновку, експертом за основу взято площу
земельної ділянки ОСОБА_2, без прийняття до уваги хронології отримання
земельних наділів учасниками спору та без оцінки площі земельної ділянки
позивача.

Такий висновок суду не може бути прийнятий судом до уваги,
оскільки методика вивчення спірного питання та характер відповіді експерта не
усуває сумніву у достовірності тверджень відповідача.

Згідно з висновком від 24.07.2006р. Ужгородський районний відділ
земельних ресурсів від також не зміг ствердити чи спростувати твердження
позивача про те, що частина будівлі відповідача лежить на його земельній
ділянці.

Даний висновок також не може бути прийнятий судом до уваги через
невизначеність позиції експерта. Крім того, суд не може прийняти за достовірні
твердження експерта Ужгородського районного відділу земельних ресурсів про
неможливість висновку, позаяк стверджуючи про збільшення площі за рахунок
довжини та її відповідність по ширині, експерт повинен був визначити крайню
праву межу земельної ділянки відповідача по довжині, встановивши дві крайні праві
точки по ширині.

Висновком НОМЕР_7судовий експерт Корчинська Д.В. встановила, що
споруджена будівля скло сервісу „Маски”, яка належить ОСОБА_2 та розташована по
АДРЕСА_3 частково розташована на земельній ділянці ОСОБА_1

Всі три експерти у своїх дослідженнях керувались кадастровим
планом, складеним ПП „Вертикаль”.

Аналіз висновку НОМЕР_7 вказує на те, що експертом Корчинською
Д.В. було досліджено розміри земельної ділянки позивача, виходячи із зовнішніх
орієнтирів, якими слугували землі загального користування та земельна ділянка
МП „Санус”. Таким чином, маючи зовнішні орієнтири та розміри земельної ділянки,
експерт встановив позицію земельного наділу позивача, а відтак перейшов до
дослідження меж земельної ділянки відповідача.

Такий метод дослідження є найбільш ймовірним і узгоджується із
матеріалами справи, зокрема Планом земельної ділянки по АДРЕСА_4на проекті
забудови, що є додатком до Дозволу на виконання будівельних робіт НОМЕР_8, та
затверджена Головним архітектором Ужгородського району та кадастровим планом на
земельну ділянку поАДРЕСА_4, та кадастровим планом меж при будинкової території
по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 складеним ПП „Вертикаль”.

Отже, оцінюючи у сукупності дані експертів та матеріали справи,
суд дійшов висновку про те, що в натурі земельні ділянки позивача та
відповідача у глибині садиб накладаються.

Саме тому, та з огляду на те, що земельна ділянка ПП ОСОБА_1.
(АДРЕСА_4) отримана раніше, і встановлено у ході судового розгляду справи, що
при зведенні будівлі магазину „Маски”, відповідач частково заступив на межу
сусідньої ділянки позивача.

Спірна будівля в основному знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_2, однак із тильної сторони споруджена із заступом на суміжну земельну
ділянку на 0,97 м., а огорожа -із заступом 1,25 м. В цілому відхилення від межі
становить 2,22 м.

Даний висновок суду ґрунтується на встановлених експертами
висновках про те, що відповідно до державних актів, загальна ширина спірних
земельних ділянок по АДРЕСА_4, відповідно до державних актів, становить 70
метрів (50м + 20м), ширина протилежної сторони (в глибині садиби) також
становить 70м., в той час, як фактична ширина цих земельних ділянок становить
70м, а з протилежної сторони (в глибині садиби) -67,74, що менше на 2,26м.

Однак, судовим розглядом спору встановлено, що роботи по
спорудженню фундаменту спірної будівлі по АДРЕСА_3 було розпочато відповідачем
в період серпень-вересень 2001 року. Тому, датою, коли позивач міг взнати про
порушення своїх прав щодо користування земельною ділянкою слід визнати 1
вересня 2004 року (ст..261 ЦК України).

Згідно із ст..256 ЦК України, позовна давність -це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права
або інтересу. При цьому, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в
три роки.

Як вбачається із матеріалів справи, із позовними вимогами, позивач
звернувся до суду 29.09.2004р. і таким чином, припустився пропуску,
встановленого законом строку позовної давності.

У відповідності до п.3 ст.267 ЦК України, позовна давність
застосовується судом виключно на вимогу сторони у спорі. За таких обставин,
заяву позивача про застосування строку позовної давності у спірній ситуації,
слід визнати такою що є підставою для застосування наслідків, передбачених п.4
ст.267 ЦК України.

Тому, із урахуванням викладеного вище, у задоволенні вимог
позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 34, 43, 49, 82-85 ГПК України,

Суд вирішив:

1.          У задоволенні
позову відмовити.

Суддя
О.С.Йосипчук