ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                           Справа  № 3/211

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Індуктор” за вих. №04/01 від 05.01.2007 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року

у справі № 3/211 (суддя –М.М.Фрич.)

за позовом Державного міського підприємства “Івано-Франківськтеплокомуненерго”, м. Івано-Франківськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства “Індуктор”, м. Івано-Франківськ

про стягнення з відповідача 23712,70 грн. заборгованості за отриману теплову енергію, 328,50 грн. інфляційних витрат, 370,44 грн. 3% річних

за участю представників cторін:

від позивача: Вацеба І.М. –юрисконсульт ( довіреність за № 17-2/06 від 11.01.2006 року);

від відповідача : не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року у справі № 3/211 задоволено позовні вимоги Державного міського підприємства “Івано-Франківськтеплокомуненерго”, м. Івано-Франківськ (надалі –Позивач) до Відкритого акціонерного товариства “Індуктор”, м. Івано-Франківськ (надалі –Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 23712,70 грн. за отриману теплову енергію, 328,50 грн. інфляційних втрат та 370,44 грн. 3% річних.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Відповідач заборгував Позивачу суму в розмірі 23712,70 грн. за отриману теплову енергію. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов‘язання повинен сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем доказів погашення заборгованості не подано, відповідно до цього позовні вимоги ДМП “Івано-Франківськтеплокомуненерго” є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідач –ВАТ “Індуктор”, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу (вих. №04/01 від 05.01.2007 року), в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням обставин справ, а саме:

-          судом не враховано того, що поданий Позивачем розрахунок не відповідає дійсності, оскільки як стверджує скаржник ним частково сплачено заборгованість за отриману теплову енергію;

-          крім цього, судом порушено норми процесуального права, а саме, справу розглянуто за відсутності представника Відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Наведені вище обставини, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вих. № 68-2/07 від 22.02.2007 року) та його представник в судовому засіданні спростовує доводи апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято з повним з‘ясування обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить останнє залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення оскільки така є безпідставною.

Відповідач (скаржник) уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив , додаткових доказів не подав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , ухвалою суду від 31.01.2007 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 1950625.

Враховуючи наведене, судова колегія, порадившись на місці ухвалила розглядати справу за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам матеріального та процесуального права та таким, що прийняте з повним дослідження матеріалів та обставин справи, виходячи з наступного.

27.10.2004 року ДМП “Івано-Франківськтеплокомуненерго” та ВАТ “Індуктор” укладено договір № 92 про постачання теплової енергії (а.с.7-8).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 92 - ДМП “Івано-Франківськтеплокомуненерго” (надалі - Енергопостачальна організація) зобов‘язується постачати ВАТ “Індуктор” (надалі - Споживачеві) теплову енергію у відповідності з умовами Договору, а Споживач зобов‘язується своєчасно проводити оплату за використану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені Договором.

Відповідно до п.6.3.5 Договору, оплату за використану теплову енергію Відповідач зобов‘язаний був проводити щомісячно, в п‘ятиденний термін після дати, зазначеної в платіжному документів, але не пізніше 31-го числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 3.2.2. Договору, Відповідач зобов‘язувався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, передбачені Договором.

Як вбачається з матеріалів справи та позовної заяви, Відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов‘язань, оплату за використану теплову енергію за період з 01.02.2006 року по 01.05.2006 року у встановлені договором строки не проводив, внаслідок чого, згідно поданого розрахунку Позивача утворилась заборгованість в розмірі 23712,70 грн., доказів погашення якої Відповідачем не подано ні суду першої інстанції, ні в апеляційній інстанції.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов‘язання припиняється виконанням , проведеним належним чином

Відповідачем зобов‘язання належним чином не виконанні, відповідно до цього суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про обґрунтованість вимог Позивача в частині стягнення 23712,70 грн.

Порушенням зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання. У випадку порушення зобов‘язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов‘язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема – сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов‘язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Відповідачем не погашена, в зв‘язку з чим Позивач зазнає додаткових втрат від знецінення гривні у зв‘язку з інфляцією.

Відповідно з поданого розрахунку Відповідачу нараховано 328,50 грн. інфляційних втрат та 380,44 грн. –3% річних, які є обґрунтованими і правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого скаржником не зроблено.

Відповідач (скаржник) в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено норми процесуального права, а саме справу розглянуто за відсутності представника Відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справу.

Дане твердження спростовується наступним: ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2006 року відкладено розгляд справи на 07.12.2006 р. В судове засідання 07.12.2006 року, згідно протоколу судового засідання (а.с.26) з‘явились представники обох сторін і в судовому засіданні 07.12.2006 року оголошено перерву до 21.12.2006 року.

Враховуючи наведене, представник був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 07.12.2006 року.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права та дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року у справі № 3/211 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 3/211 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                                       Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська