СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.07                                                                                 Справа № 12/36пд.

Суддя  Палей О.С. , розглянувши матеріали справи за позовом

Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області

до Закритого акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія", м.Лисичанськ Луганської області

про спонукання укласти додаткову угоду до договору оренди

Представники сторін:

від позивача - Чернікова А.М., довіреність № 1/10-392 від 12.02.07.,  Попаснянської райдержадміністрації;

від відповідача -  Міщенко М.В., довіреність № 18/1-100 від 27.12.06.

Суть спору: заявлено вимогу про зобов"язання відповідача укласти з Попаснянською райдержадміністрацією додаткову угоду в редакції, що додається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в :

Між Попаснянською районною державною адміністрацією та Закритим акціонерним товариством "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (ЗАТ "ЛИНІК") 28.12.2004р. укладено договір оренди земельної ділянки площею 677,7842 га, розташованої в межах Білогорівської селищної ради Попаснянського району. Під час виконання договору виникли суперечки з його умов. Даним договором не було передбачене проведення щорічної індексакції грошової оцінки землі, на підставі якої визначається розмір орендної плати (на 20.08.2004р. грошова оцінка дорівнювала 36128914,81 грн.).

Позивач вказує, що ст.15 Закону України "Про оренду землі" визначає істотні умови договору оренди землі, однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації. Цією ж статтею передбачено, що відсутність у договорі однієї із істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним.

На обгрунтування заявлених вимог позивач також посилається, на: ст. 15 Закону України "Про оренду землі", якою індексація орендної плати визначена істотною умовою договору оренди, ст. 23 Закону України "Про плату за землю", якою передбачено щорічне станом на 01 січня уточнення грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач вказує на те, що на виконання листа Луганської облдержадміністрації від 18.10.2006р. Білогорівською селищною радою був переглянутий коефіцієнт цільового використання земельної ділянки, з урахуванням чого рішенням Білогорівської селищної ради визначено  новий розмір орендної плати.

Оскільки відповідач відмовився підписати проект додаткової угоди до договору оренди, позивач звернувся до суду з цим позивом та просить зобов"язати відповідача укласти з позивачем додаткову угоду про внесення змін до договору оренди.

Відповідач відзивом б/н від 05.02.07 проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що :

-   статусу істотної умови договору оренди землі умова щодо індексації орендної

плати набуває тільки у разі, коли це прямо передбачено договором;

-          зі змісту Закону України "Про оренду землі" випливає - що вимога щодо включен-

ня до договору умови щодо індексації має диспозитивний характер –чинним законодавством не передбачено, що індексація вартості земельної ділянки  тягне за собою зміну орендної плати;

-     відсутні законодавчо визначені підстави для внесення змін до умов договору.

Додатково позивач вказує на те, що у відповідності до ст.7 Закону «Про плату за землю»ставки земельного податку ( орендної плати) диференціюють та затверджують відповідні селищні ради, виходячи з середніх ставок податку, функціонального використання та місцезнаходження земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнтів, встановлених законодавством ( від 1% до 10% нормативної грошової оцінки (ч.4.ст.21 ЗУ «Про оренду землі)). Коефіцієнт, встановлений Білогорівською с/радою в рішенні від 10.09.2004 р. в розмірі 6.1 % нормативної грошової оцінки землі, було переглянуто радою, враховуючи рекомендації облдержадміністрації, райдержадміністрації (листи від 18.10.06р., від 31.10.Обр,) також в зв'язку з тим, що Орендарем -ЗАТ «ЛИНІК»- було передано земельну ділянку в суборенду ТОВ «ЛИНОС» 01.06.05 р. з порушенням вимог ч,4 ст.21 ЗУ «Про оренду землі», згідно якої плата за суборенду земельних ділянок державної власності не може перевищувати орендної плати. Розмір річної суборендної плати за земельну ділянку разом з ПДВ( 528 927,06 грн.) склав 3 173562,38 грн., ( п.4.1. Договору суборенди), а розмір річної орендної плати разом з ПДВ (440 772,55 грн.) -   лише 2 644 635,32 грн. Отже, орендарем ( ЗАТ»ЛИНІК») було отримано незаконний додатковий дохід ".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що договором оренди земельної ділянки № АХ-9-249, який укладений між  Попаснянською райдержадміністрацією та ЗАТ "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" 28.12.2004р., обумовлено розмір орендної плати за рік в сумі 2644635 грн. 32 коп., при цьому умовами договору не передбачена умова щодо індексації орендної плати.

Зазначене узгоджується з пунктом 10 Типового договору в редакції, чинній на момент укладання договору оренди № АХ-9-249, який містив наступну формуліровку "обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції".

Отже, Типовим договором (в редакції, що діяла на момент підписання договору оренди № АХ-9-249), як і Законом України "Про оренду землі",  сторонам було надано право самостійно визначати, чи необхідно включати до договору умову щодо індексації орендної плати.

При укладенні договору оренди сторони спору враховували положення типового договору в редакції, що діяла на момент вчинення правочину.

При підписанні договору оренди сторонами було дотримано всіх вимог чинного законодавства, що, зокрема, підтверджується тим, що договір пройшов державну реєстрацію у передбаченому законом порядку.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача стосовно того, що на момент укладення договору оренди проект його був розроблений безпосередньо ЗАТ "ЛИНИК", який не включив до проекту договору умову щодо індексації, оскільки договір № АХ-9-249 укладений з боку орендодавця у передбачений законом спосіб, підписаний уповноваженою особою, а інші обставини, що передували його укладенню, не мають відношення до предмету доказування по даному спору.

Дійсно, в ст. 15 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що істотними умовами договору оренди землі, у т.ч. є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Втім, положення Закону, викладені в цій статті, що відсутність   в договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону, слід розглядати у системному зв"язку з положеннями статті 21 цього ж Закону, згідно приписам якої обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Суд погоджується з доводами відповідача, що поняття "індексація оцінки земельної ділянки" та "індексація орендної плати" не є тотожніми за своїм правовим змістом.

Обгрунтовуючи необхідність збільшення орендної плати, Позивач посилається на проведену індексацію грошової оцінки орендованої земельної ділянки і робить висновок про те, що індексація грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Втім, чинним законодавством не передбачено, що індексація вартості земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Оцінка вартості земельної ділянки на момент укладання договору оренди № АХ-9-249 вже була проведена, і розмір орендної плати визначався безпосередньо на базі грошової оцінки земельної ділянки.

У позовній заяві позивач просить зобов"язати Відповідача підписати зміни до договору оренди № АХ-9-249, якими передбачено передусім збільшення розміру орендної плати приблизно на 41% ( на 91225,62 грн. щомісячно).

Відповідно до п.4.3. договору оренди № АХ-9-249, розмір орендної плати переглядається у двох випадках:

-          погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря;

-          в інших випадках, прямо передбачених законом.

Стосовно посилання позивача на те, що за договором суборенди земельної ділянки

відповідачем збирається суборендна плата більша, ніж передбачена договором оренди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.5,1,17 п.5.1, ст.5 Закону України "Про податок на додану вартість"

від 03.04.1997р. № 168 звільняються від оподаткування операції з орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у власності держави або територіальної громади, якщо така орендна плата повністю зараховується до відповідних бюджетів.

Дію підпункту 5.1.17 пункту 5.1 статті 5 зупинено на 2004 рік згідно із Законом №

1344-ІУ від 27.11.2003 та потім відновлено згідно із Законом № 1801-ІУ від 17.06.2004, що набув чинності з 01.07.2004р.

Таким чином, на час укладення договору оренди земельної ділянки № АХ-9-249 від 28.12.2004р. ця операція була звільнена від  оподаткування, при цьому в п.4.1. договору оренди у складі орендної плати в розмірі 2644635 грн. не було виділено податок на додану вартість.

З представлених відповідачем матеріалів вбачається, що розмір  річної суборендної плати за договором суборенди від 01.06.2005р. складає теж 2644635,32 грн., але з врахуванням того, що операції з суборенди не звільняються від оподаткування, додатково до ціни угоди відповідачем визначено податок на додану вартість в сумі 528927,06 грн., який не є додатковим доходом відповідача, а підлягає перерахуванню до бюджету.

У будь-якому випадку, суд у  межах даного спору не розглядає договір оренди як господарську операцію у розумінні Закону України "Про податок на додану вартість".

Суд вважає, що з заявлених у позові підстав позивач невірно визначився з матеріально-правовим способом захисту порушеного права.

Відсутність у договорі оренди землі умови щодо індексації орендної плати може бути покладено у підставу вимоги про визнання його недійсним, проте ніяк у підставу вимоги про зобов"язання відповідача укласти додаткову угоду, яка, доречі, не підписана самим позивачем.

Порушення орендарем своїх обов"язків, в т.ч. щодо недотримання встановлених щодо об"єкта оренди обмежень, передбачених законом або договором, може бути покладено у підставу вимоги про  його розірвання.

Враховуючи, що з заявлених у позові підстав суд не вбачає підстав для його задоволення, у позові слід відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 82,84,85 ГПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його

підписання.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України, підписано 23.03.2007р.

Суддя                                                                     О.С.Палей

Помічник судді                                                      Є.С. Бубен