ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.07 р.                                                                               Справа № 44/179

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями „Екопрод А.Т.” (представник Халявка М.П., довіреність № 5 від 18.01.07 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Житниця” (представник до судового засідання не з’явився), про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 9’177,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство закритого типу з іноземними інвестиціями „Екопрод А.Т.” (далі – Продавець) звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості 8’957 грн., інфляційних 116,44 грн. та трьох процентів річних 104,54 грн. за поставлену товариству з обмеженою відповідальністю „Житниця” (далі – Покупець) продукцію. Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на неналежному виконанні та простроченні відповідачем грошового зобов’язання, яке виникло з поставки засобів захисту рослин „Меркурій” в кількості 11’500 кг. (далі – Товар) на загальну суму 17’910,33 грн.

Представник Продавця в судовому засіданні повністю підтримав вимоги та повідомив про часткову оплату боргу після порушення провадження у справі.

Представник Покупця до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, письмового відзиву та жодних документів не надав. Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду Покупцем документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню (за винятком суми боргу 8’890,40 грн., за якою провадження має бути припинене) виходячи з наступного.

Цивільні права та обов’язки сторін у справі виникли в порядку частини 1 статті 11 ЦК України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права і обов’язки.

Продавець здійснив встановлення правовідносин з Покупцем не в письмовій формі, а конклюдентно, шляхом вчинення дій, які виразилися у фактичній передачі 10.05.06 року Товару вартістю 17’910,33 грн., що підтверджується видатковою накладною № 567 від 10.05.06 року, наданою позивачем, а також відповідною довіреністю ЯЛШ № 711952 від 10.05.06 року, яка надала громадянину Благодарному М.М. право на отримання Товару від імені Покупця.

Покупець не висловив жодних заперечень проти отримання від позивача зазначеного Товару, окрім того, відповідач оплатив частину боргу в сумі 8’957,33 грн., про що свідчить позовна заява.

Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що фактично укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК України.

Таким чином, в силу статей 655 ЦК України, Продавець зобов’язався передати Товар вартістю 17’910,33 грн. у власність Покупця, а Покупець зобов’язався прийняти майно і сплатити за нього зазначену суму.

Згідно пункту 2.2. Інструкції про порядок виготовлення, зберігання і застосування типових форм первинного обліку № КО-1 і № М-20, затвердженої Державним комітетом статистики України від 27.07.98 року № 263, накладна (типова форма № М-20) є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей підприємством, що здійснило їх відпуск, для оприбуткування їх підприємством-одержувачем та для дозволу на вивіз їх з території підприємства-постачальника, а також для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та обставин, суд вважає, що надані позивачем видаткова накладна та довіреність – є належним доказом здійснення передачі відповідачу Товару та прийняття цього Товару останнім. Докази незгоди відповідача з належністю виконання позивачем своїх зобов’язань за усним правочином щодо передачі Товару або докази повної оплати Товару – суду не надавалися.

Оскільки сторонами не було письмово визначено строку виконання зобов’язання щодо оплати, то, за правилами частини 2 статті 530 ЦК України, обов’язок Покупця повністю оплатити Товар виник 14.12.06 року – по закінченні семиденного строку після пред’явлення Продавцем письмової претензії № 52 від 01.12.06 року. Факт надіслання відповідачу 05.12.06 року вимоги на оплату підтверджено поштовим повідомленням № 139328.

Наразі, зобов’язання Покупця перед Продавцем оплатити Товар у розмірі 8’957 грн. на момент подання позову до суду – виконане не було, що суперечить нормам статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Втім, 17.05.07 року відповідачем частково оплачено суму боргу 8’890,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 150, через що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню через відсутність предмету спору в порядку пункту 11 частини 1 статті 80 ГПК України.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, арифметично перевіреним судом, сума трьох процентів річних та інфляційних з простроченої суми з моменту виникнення права вимоги до 04.05.07 року становить 104,54 грн. та 116,44 грн. відповідно.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Покупцем умов правочинів купівлі-продажу, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача, оскільки з вини цього суб’єкта виник поточний спір.

На підставі ст.ст.11, 525, 526, 530, 625, 655-697 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями „Екопрод А.Т.” до товариства з обмеженою відповідальністю „Житниця” про стягнення заборгованості у розмірі 8’890,40 грн.

Задовольнити позов акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями „Екопрод А.Т.” до товариства з обмеженою відповідальністю „Житниця” про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 287,58 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Житниця” на користь акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями „Екопрод А.Т.” суму боргу та санкцій 287,58 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області.