СУД
ПОСТАНОВА

"02" квітня 2007 р.

Справа №  6/38

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Баранця О.М., розглянувши матеріали справи № 6/38

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,
м. Кіровоград

до відповідача: Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді,                      м. Кіровоград

про визнання нечинними актів

Представники:

від позивача - ОСОБА_1., фізична
особа - підприємець;

від позивача - ОСОБА_2.,
довіреність № НОМЕР_1 року;

від відповідача - Панасенко І.Б.,
довіреність № 153 від 19.04.2006 року.

Після перерви представники позивача
та відповідача в судове засідання не з'явились.

Час прийняття постанови - 17:19

Фізична особа-підприємецьОСОБА_1подав
позов про визнання нечинними податкове повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді № НОМЕР_2 року про визначення позивачу
суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за основним
платежем в сумі 3751,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі  1875,60 грн., а всього в сумі 5626,80 грн. та
податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді
№НОМЕР_3 року про визначення позивачу суми податкового зобов'язання по податку
з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 367,38 грн.

На підставі ч. 1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України позивач змінив предмет позову та просить
визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції
у м. Кіровограді                      №
НОМЕР_2 року в частині визначення позивачу суми податкового зобов'язання по
податку на додану вартість за основним платежем в сумі 3186,60 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1593,30 грн.

Позивач вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Належним чином оформлені податкові
накладні ТОВ «Содружество» №НОМЕР_4 року на загальну суму 5542,70 грн., в тому
числі податок на додану вартість в сумі 923,78 грн., № НОМЕР_5 року на загальну
суму 7417,82 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 1236,30 грн.,
№ НОМЕР_6року на загальну суму 6159,10 грн., в тому числі податок на додану
вартість в сумі  1026,52 грн. знаходяться
у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з лютого 2005 року. Перевірка проводилась в
приміщенні Державної податкової інспекції у                      м. Кіровограді.

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді заперечує проти задоволення позовних вимог. Висновки про порушення
фізичною особою-підприємцемОСОБА_1. п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», викладений в акті документальної перевірки №
НОМЕР_7 року правомірний, а тому підстави для визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення № НОМЕР_2 року відсутні.

02.04.2007 року проголошена вступна
та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 03.04.2007
року.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами планової
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта
господарювання-фізичної особи ОСОБА_1 складено акт № НОМЕР_7 року.

Встановлено порушення п.п. 7.4.5 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 року визначила фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем в сумі 3751,20 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 1875,60 грн., а всього в сумі 5626,80 грн.

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді рішенням № НОМЕР_8 року, Державна податкова адміністрація у Кіровоградській
області рішенням № НОМЕР_9 року та Державна податкова адміністрація України
рішенням №НОМЕР_10 року залишила без задоволення скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

З метою доведення до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 граничного строку сплати податкового зобов'язання по
податку на додану вартість Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді
були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_11 року, № НОМЕР_12
року.

Господарський суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню.

В спростуванні до акту перевірки №
НОМЕР_7 року (а.с. 77) позивач щодо порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану вартість" зазначив наступне. Податкові
накладні №НОМЕР_4 року, № НОМЕР_5року, № НОМЕР_6року отримані від товариства з
обмеженою відповідальністю "Содружество" дозволяли ідентифікувати
контрагента позивача. Встановити достовірність підтвердження здійснення
господарських операцій, сплати сум податку на додану вартість. Недоліки в
заповненні податкових накладних не призводили до недійсності вказаних
податкових накладних.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності  свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

Перевіркою правильності нарахування
та своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено порушення
позивачем п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість». До податкового кредиту відображеного у податковій декларації за
лютий 2005 року включені суми податку на додану вартість по податкових
накладних, виписаних товариством з обмеженою відповідальністю
«Содружество»№НОМЕР_4 року на загальну суму 5542,70 грн., в тому числі податок
на додану вартість 923,78 грн., в якій в порушення частин "е" та
"ж" п.п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" відсутні опис (номенклатура) товарів, їх кількість та
ціна поставки без врахування податку; податкова накладна № НОМЕР_5 року на
загальну суму 7417,82 грн., в тому числі податок на додану вартість 1236,30
грн., в якій в порушення частин "е" та "ж" п.п. 7.2.1. п.
7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" відсутні
опис (номенклатура) товарів, їх кількість та ціна поставки без врахування
податку. В березні 2005 року до податкового кредиту включена податкова накладна
№ НОМЕР_6року виписана ТОВ "Содружество" на загальну суму 6159,10
грн., в тому числі податок на додану вартість 1026,52 грн., в якій в порушення
частин "е" та "ж" п.п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" відсутні опис (номенклатура)
товарів, їх кількість та ціна поставки без врахування податку.

Висновок Державної податкової
інспекції у м. Кіровограді мотивовано тим, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, одержавши від товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество»
неправильно оформлені податкові накладні не звертався до органу державної
податкової служби із заявою у порядку передбаченому п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», що обумовлює неправомірність
включення позивачем сум податку на додану вартість за такими накладними.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових  зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної  надається покупцю, копія залишається у
продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим документом (п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість»).

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких
товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви  додаються копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що  засвідчують
факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої
скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування достовірності та повноти  нарахування
ним  зобов'язань з цього податку
за такою цивільно-правовою операцією (п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»).

Доказів звернення позивача до
податкового органу відповідно до п.п. 7.2.6
п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість») суду не
надано.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -
актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату  вартості
таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту,
не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (піп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції Закону № 550/97-ВР
від 26.09.1997 року).

Господарський суд прийшов до
наступних висновків.

Недоліки в заповнених податкових
накладних виявлені податковою інспекцією в результаті перевірки позивача,
зокрема: відсутність в них опису (номенклатури) товарів (робіт, послуг) та їх
кількість (обсяг, об'єм), також ціни поставки не робили накладні недійсними, не
свідчили про їх неналежність та недопустимість як доказів. Ці накладні могли
бути підставою про для висновку зробленого в результаті оцінки всіх доказів про
можливість ідентифікації контрагента позивача, про достовірність підтвердження
фактичності здійснення господарських операцій, сплати податку на додану
вартість та його сум.

Недотримання позивачем порядку,
встановленого п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», не є підставою для висновку про неправильність віднесення понесених
позивачем витрат до податкового кредиту та не свідчить про обгрунтованість
рішення податкової інспекції, позаяк згідно з абз. 2 п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум
податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника
податку.

Такий висновок зроблений в
мотивувальній частині постанови судової палати в адміністративних справах
Верховного Суду України від 06.12.2006 року у справі   № 21-105сво05.

Позивач надав господарському суду
докази наявності договору № 01/05-С від 01.01.2005 року, укладеного з
товариством з обмеженою відповідальністю "Содружество", докази
фактичного отримання майна відповідно до накладної          № НОМЕР_13 року, накладної НОМЕР_14
року, накладної № НОМЕР_15 року та докази перерахування товариству з обмеженою
відповідальністю "Содружество"
в ціні товару податку на додану вартість в сумі 3186,60 грн.

З Державного бюджету України на
користь позивача необхідно стягнути 3,40 грн.

Керуючись ст. ст. 71, 89, 160, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

П
О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № НОМЕР_2
року в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми податкового
зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем в сумі 3186,60
грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1593,30 грн.

3. Стягнути  з Державного бюджету України (рахунок №
0002, УДК у м. Кіровограді, банк ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО
823016, ідентифікаційний код 24145329) на користь на фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, відомості про банківські реквізити відсутні), - витрати по
сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

4.
Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде
виданий виконавчий лист.

5. Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк
апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не
набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через
господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя