донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

18.04.2007 р.
справа №11/172

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_2. (довіреність НОМЕР_1 від
02.04.2007року),

від відповідача:
від 3-ої особи

Алексєєв Л.О. (довіреність від
01.04.2007р.),  не з*явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

12.02.2007 року

по справі

№11/172 (головуючий суддя Чернота
Л.Ф., судді Приходько І.В., ЗубченкоІ.В.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 м.Донецьк

до  третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Азов-Константа” м.Маріуполь Товариства з обмеженою
відповідальністю  „Глорія Трейд” м.Донецьк

про

стягнення 15055,08грн.

В С Т А Н О В
И В:

У травні 2006року позивач,  Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом
до  відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Азов-Константа” м.Маріуполь про стягнення основного боргу в
сумі 14695,00грн., індексу інфляції  -
176,34грн., 3% річних -36,74грн.

Рішенням від 12.02.2007року
господарський суд Донецької області (головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді
Приходько І.В., Зубченко І.В.) у задоволені позовних вимог відмовив.

Не погодившись з прийнятим
рішенням,  позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх апеляційних
вимог скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
у справі, а також недоведені обставини, які суд визнав встановленими.

Відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, але звернувся з клопотанням про розгляд скарги без його
представника.  Доводи апеляційної скарги
підтримує.

Відповідно до ст.129 Конституції
України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811
Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового
засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступного:

Матеріалами справи встановлено, що
між позивачем, ОСОБА_1 (суборендодавець), та відповідачем, Товариством з
обмеженою відповідальністю „Азов-Константа” (суборендатор), 10.08.2005р.
укладено договір суборенди нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 49кв.м. - торговельна площа; 400м.куб. -холодильна камера (а.с.7).

Дане приміщення було передано
відповідачу 10.08.2005року за актом прийомки-передачі (а.с.8) за згодою
власника приміщення ТОВ „Глорія Трейд” (у справі 3-я особа).

Пунктом 6.1 вищевказаного договору
суборенди встановлено строк його дії до 31.12.2005р.

У зв'язку із закінченням строку дії
договору, суборендатор зобов'язаний передати приміщення суборендодавцю за актом
прийому-передачі. При цьому, письмово повідомити суборендодавця не пізніше чим
за два місяці про звільнення орендованого приміщення (п.п.3.2.7-3.2.8). Втім,
вищевказаних дій суборендатором -ТОВ „Азов-Константа” не було здійснено та на
даний момент відповідач займає орендоване приміщення, яке не передано
суборендодавцю, що було підтверджено в апеляційній інстанції представниками
сторін.

Згідно позовної заяви вимоги
позивача про стягнення заборгованості за орендну плату з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних виникли за договором суборенди нежилого приміщення,
укладеного між позивачем та відповідачем 01.01.2006р. (а.с.9).

Відповідач вважає, що договір суборенди
від 01.01.2006р. не був укладений, оскільки даний договір підписаний зі сторони
ТОВ „Азов-Константа” невизначеною особою,
а саме: не вказана посада та прізвище особи, яка  підписала договір.  У поясненнях представника відповідача в
апеляційній інстанції зазначено, що договір від 01.01.2006року неправочинно
підписаний робітником Донецького відділення ТОВ „Азов-Константа” та скріплений
печаткою Донецького відділення.

Відповідно до цивільного
законодавства цивільно-правовий договір
являє собою правову форму, в яку втілені узгоджені волевиявлення   сторін.

Згідно зі ст.638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі  досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є вимоги, які є необхідними та достатніми для
укладення договору.

В даному випадку, істотними умовами
є предмет договору суборенди, тобто надання суборендодавцем у тимчасове
користування суборендатору нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1).
Вказане приміщення за договором від 01.01.2006року не передавалося відповідачу.
Акт прийому передачі приміщення за вказаним договором відсутній.

Крім того, момент укладення
договору визначається правилами ст.640 ЦК України, а форма статтею 639ЦК
України.

Так, відповідно до ст.640 ЦК України
договір є укладеним з моменту отримання особою, яка направила пропозицію
укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

В даному випадку, позивачем не була
зроблена пропозиція укласти договір суборенди нежитлового приміщення з
01.01.2006р. строком на один місяць до 01.02.2006р. При цьому, до укладення
договору від 01.01.2006р.  позивач не
витребував передачі приміщення по закінченню договору від 10.08.2005р. При
вказаних обставинах, сторонам слід було тільки пролонгувати дію договору
суборенди від 10.08.2005р. до 01.02.2006р.

Твердження представника позивача
про те, що у ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було дано
пояснення, що він має право на стягнення орендної плати, яка вказана у позовній
заяві, та, на його думку, позов підлягає задоволенню на підставі договору від
10.08.2005р., який не був розірваний і вважається пролонгованим (а.с.70).

Судова колегія не приймає дані
твердження до уваги, оскільки позивач не реалізував своє право і не заявив
клопотання у порядку ст.22 ГПК України про зміну підстави позову. Тому, у
апеляційного суду немає підстав для розгляду даного предмету спору і
застосування ч.2 ст.83 ГПК України, тобто самостійно змінити підставу позову.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правомірно встановлено, що договір від 01.01.2006р. підписаний
зі сторони ТОВ „Азов-Константа” невизначеною особою, але, приймаючи рішення,
господарський суд  не визначився
відповідно до ч.1 ст.83 ГПК України щодо недійсності правочину з підстав
недодержання сторонами у справі вимог, встановлених чинним законодавством.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що оскільки на момент укладання
договору суборенди від 01.01.2006року особа, яка його підписала не мала
правових підстав  підписувати такий
договір, то є мотиви для визнання його недійсним.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що договір суборенди від 01.01.2006року є недійсним, а
тому  не може породжувати наслідків щодо
стягнення заборгованості по орендній платі за січень 2006року.

З огляду на викладене, позивач не
довів наявність боргу по орендній платі у відповідності саме з підстав, які
вказані у позові.

Враховуючи наведене, судова колегія
апеляційної інстанції  дійшла  висновку, що доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалам справи, а тому рішення господарського суду Донецької
області від 12.02.2007року по справі №11/172 підлягає залишенню без змін з
мотивів, викладених у постанові.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -ОСОБА_1 м.Донецьк
на рішення господарського суду від 12.02.2007року у справі №11/172 -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від 12.02.2007року у справі №11/172 -  залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС