СУД
СУД
УХВАЛА

17.04.07                                                                                 Справа № 8/734н-ад.

Суддя   господарського суду Луганської області Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Калькалит-Україна 1”, місто Луганськ,

до   1.Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську,

2.Відділення державного казначейства у Ленінському районі міста Луганська,

3.Відділення державного казначейства у місті Лисичанську Луганської області,

4.Управління власності Лисичанської міської ради Луганської області,  -

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

при секретарі судових засідань Качаноській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Полонський Д.М., - довіреність №131від 17.04.07 року; Волошина О.Є. , - довіреність №130 від 17.04.07 року;

від 1–го відповідача –не прибув;;

від 2-го відповідача –Костюк О.І. –головний спеціаліст, - довіреність №09-22/1-212-16 від 17.01.07 року;

від 3-го відповідача –Давидова О.В. –головний  спеціаліст-юрисконсульт, довіреність №09-22/1-63 від 12.03.07 року;

від 4-го відповідача –не прибув, -

встановив:

суть справи: позивачем заявлено вимогу про «скасування повністю податкового повідомлення-рішення Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську від 03.07.06 року №/0, а також про відшкодування у відповідності з підпунктом 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»сплаченого до бюджету ПДВ у сумі 143328,00 грн. у повному обсязі на розрахунковий рахунок ТОВ «Калькалит-Україна 1».

Постанову господарського суду Луганської області від 05.12.06 року, залишеною без змін ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 06.02.07 року, - позов задоволено у повному обсязі, при цьому резолютивну частині постанови викладено у наступній редакції:

«1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську  №/0 від 03.07.2006 року.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, - бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 143328 (сто сорок три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, - судові витрати (державне мито) у сумі 3 (три) грн. 40 коп.».

14.03.07 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з заявою  (вих. №91 від 13.03.07 року) про видачу виконавчого листа.

Того ж дня судом йому  видано:

виконавчий лист №8/734н-ад, яким передбачено право стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, - бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 143328,00 грн.;

виконавчий лист №8/734н-ад, яким передбачено право стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, -  судових витрат (державного мита) у сумі 3,40 грн.

22.03.07 року ТОВ «Калькалит-Україна 1»звернулося до Управління Державного казначейства у місті Луганську Головного управління Державного казначейства України в Луганській області (далі – Управління) з листом №102, до якого додало два вищезгадані виконавчі листи, - з проханням про сплату визначених в них сум грошових коштів на рахунок позивача у банківській установі.

Листом  від 26.03.07 року  за вих. №463  Управління відмовило у виплаті коштів, пославшись на те, що ці  виконавчі листи «не відповідають вимогам законодавства, а саме: виконавчі листи не містять бюджетних рахунків, з яких необхідно стягнути кошти, отримувача коштів та реквізити банку, що є порушенням статті 117 ГПК, де передбачається зазначення у виконавчому листі «найменування стягувача і боржника, їх адреси, найменування і номери рахунків у банках».

Ця відмова стала підставою для звернення ТОВ «Калькалит-Україна 1»з клопотанням (вих. №115 від 30.03.07 року) про внесення на підставі ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) до виконавчого листа по адміністративній справі №8/734н-ад від 14.03.07 року –про стягнення з Державного бюджету на користь ТОВ «Калькалит-Україна 1»бюджетного відшкодування  ПДВ за  березень місяць 2006 року у сумі 143328,00 грн. наступної інформації:

«ТОВ Калькалит-Україна 1», р/р 4001 у Філії ЛРУ ВАТ КБ «Надра», МФО 304193, ОКПО банку –20165528».

У судовому засіданні, яке відбулося 17.04.07 року, представниками позивача, 2-го та 3-го відповідачів заявлено клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та п. 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому судом його задоволено.

Представники позивача заявлене клопотання підтримали у повному обсязі.

1-й відповідач –Ленінська міжрайонна державна податкова інспекція у місті Луганську (далі –МДПІ) -  заявлене клопотання не оспорив, до судового засідання не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового слухання.

Суд дійшов висновку про належне повідомлення 1-го відповідача про дату, час та місце судових слухань з огляду на те, що 05.04.07 року за вих. №529 судом на юридичну адресу МДПІ  спрямовано ухвалу суду про призначення справи до слухання та повістку.

Оператором поштового зв’язку до суду повернуто письмове повідомлення про вручення цього поштового відправлення, згідно якому його отримано уповноваженою особою МДПІ -  Тертишною.

Представники сторін не заперечують проти розгляду клопотання по суті за відсутності 1-го відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 40, 49, 51 та частиною 3 ст. 168 КАСУ, розглянув клопотання по суті за відсутності 1-го відповідача.

Представники 2-го та 3-го відповідачів  проти задоволення клопотання не заперечують.

4-й відповідач до судового засідання не прибув, однак звернувся до суду з клопотанням (вих. №373 від 16.04.07 року), в якому, не висловлюючи заперечень проти задоволення клопотання ТОВ «Калькалит-Україна 1», розглянути його по суті за відсутності його представника .

Представники позивача, 2-го та 3-го відповідачів не заперечують проти задоволення цього клопотання та розгляду його по суті за відсутності 4-го відповідача.

Враховуючи  викладене, приймаючи до уваги те, що 4-й відповідач належним чином повідомлений про дату. час та місце судового слухання, керуючись частиною 3 ст. 122 та частиною 3  ст.168 КАСУ, - суд задовольнив його клопотання та здійснив розгляд  клопотання позивача за відсутності 4-го відповідача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши клопотання та надані у зв’язку з його надходженням докази, суд дійшов наступного.

1.Управління державного казначейства у місті Луганську, відмовляючи у виконанні вимог, викладених у виконавчих листах №8/734н-ад від 14.03.07 року, поданих ТОВ «Калькалит-Україна 1», послалося на  їх невідповідність чинному законодавству.

Однак ці твердження  є необґрунтованими.

1.1.Так, спір по справі №8/734н-ад  господарським судом Луганської області було розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на цю обставину неприпустимим є посилання Управління на норму, викладену у статті 117 Господарського процесуального кодексу України, яка дійсно у своїй редакції, чинній до 15.03.06 року, передбачала у пункті 3 частини 1 посилання на «найменування стягувача і боржника, їх адреси, найменування і номери рахунків у банках». Але Законом України від 15.03.06 року №3538-ІУ редакцію частини 1 названої статті ГПК України ЗМІНЕНО і з 15.03.2006 року вона викладена так:

«наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Частина 1 ст. 19 Закону України від 21.04.99 року №606-ІУ «Про виконавче провадження», якою врегульовано зміст виконавчого документа, НЕ містить вимоги про обов’язкове зазначення у його тексті номерів рахунків боржника та стягувача.

1.2.Обидва спірні виконавчі листи судом видано на підставі ст.ст.257 та 259 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 1 статті 259 КАСУ, якою врегульовано зміст ВИКОНАВЧОГО ЛИСТА,  викладена наступним чином:

«виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження»(текст частини 1 ст. 259 - в редакції вищезгаданого ЗУ №3538-ІУ від 15.03.06 року).

Тобто чинне законодавство стосовно змісту виконавчих листів про виконання судових рішень, прийнятих по адміністративних справах,  також НЕ містить вимог, на які посилається Управління.

2.В той же час з заявленого позивачем клопотання вбачається, що охоронювані законом права та інтереси  ТОВ «Калькалит-Україна 1»порушуються, оскільки виникла колізія між нормами чинного законодавства, якими врегульовано зміст виконавчого документа (виконавчого листа) про виконання рішення господарського суду, прийнятого  по адміністративній справі, та відомчими нормами Державного казначейства України та його  підрозділів на місцях.

З урахуванням цієї обставини суд вважає за необхідне вжити заходів до винесення додаткової постанови по цій справі з метою визначення не тільки права позивача на відшкодування з бюджету суми ПДВ за березень 2006 року у розмірі 143328,00 грн., але і чіткого визначення механізму виконання постанови про наявність у нього такого права.

З урахуванням цієї обставини суд  вважає, що клопотання ТОВ «Калькалит-Україна 1»підлягає задоволенню з наступних підстав:

2.1.Відмова у задоволенні клопотання позивача порушить вимоги  частини 1 статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка для України набрала чинності 11.09.97 року і у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Суд дійшов такого висновку з огляду на те, що невиплата  на користь ТОВ «Калькалит-Україна 1»бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2006 року у розмірі 143328,00 грн.  порушує право власності юридичної особи –позивача по справі, - зокрема, на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно, у повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати відшкодування із бюджету з огляду на відсутність порушень закону з його (позивача) боку;

2.2.Відмова у реалізації прав ТОВ «Калькалит-Україна 1», викладених у двох вищезгаданих виконавчих листах,  порушує вимоги частини 1 ст. 8 Конституції України, згідно якій в Україні визнається і діє принцип верховенства права;

2.3.Статтею 168 КАСУ передбачено право суду винести додаткове рішення у випадку, якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення (пункт 2 частини 1 ст. 168 КАСУ).

На підставі викладеного,  керуючись п.2 ч.1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Винести додаткову постанову по справі №8/734н-ад, виклавши пункти 3 та 4 її резолютивної частини у наступній редакції:

«3.Стягнути з Державного бюджету України, р/р 0006, код бюджетної класифікації доходів 14010200 «Бюджетне відшкодування податку на додану вартість грошовими коштами», МФО 804013, банк: ГУ ДКУ у Луганській області, одержувач; УДК у місті Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, ОКПО одержувача: 24046582, - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, р/р 4001 у Філії ЛРУ ВАТ КБ «Надра, МФО 304193, ОКПО банку 20165528, -  бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 143328 (сто сорок три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп.

4.Стягнути з Державного бюджету України, р/р 0006, код бюджетної класифікації доходів 22090200 «Державне мито, не віднесене до інших категорій», МФО 804013, банк: ГУ ДКУ у Луганській області, одержувач: УДК у місті Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, ОКПО одержувача: 24046582, - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калькалит-Україна 1», ідентифікаційний код 33701543, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Фрунзе, 4, кв. 186, р/р 4001 у Філії ЛРУ ВАТ КБ «Надра, МФО 304193, ОКПО банку 20165528, -  судові витрати (державне мито) у сумі 3 (три) грн. 40 коп.».

2.Пункти 1 та 2 постанови від  05.12.06 року по цій справі залишити без змін.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою представників сторін у судовому засіданні 17.04.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини додаткової постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Додаткову постанову у повному обсязі складено та підписано   19.04.2007 року.

Суддя                                                                                          А.П. Середа