РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2007 р.
Справа № 16/31-1122

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом  Прокурор міста Тернополя в інтересах держави     в особі Державної служби зайнятості Тернопільського міського центру зайнятості   вул. Лисенка, 1, м.Тернопіль

до   Тернопільський міський центр з нарахування і виплат допомог вул. Лисенка, 8"а", м.Тернопіль

про  стягнення 425 грн. 24 коп. заборгованості.

За участю представників сторін:

Позивача: Іванюк О.В. –представник, дов. № 01/373 від 21.02.2007 року

Відповідача: Глушко Ю.Б. –представник, довіреність № 816 від 27.03.2007 року

Прокуратури: Марцун А.А.-помічник прокурора, посв.№1 дійсне до 09.01.2012 р.

Суть справи:   Прокурор міста Тернополя звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби зайнятості Тернопільського міського центру зайнятості,  вул.Лисенка,1, м.Тернопіль до Тернопільського міського центру з нарахування і виплати допомог , вул. Лисенка, 8 «а»м.Тернопіль про стягнення 425 грн 24 коп витрат на заходи по проходженню професійної підготовки Яцків Оксани Ярославівни.

Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав заявлений позов. Також представник позивача в судовому засіданні  попросив суд позовні вимоги задовольнити в повному об’ємі.

В судовому засіданні представникам прокуратури, позивача та відповідача роз’яснено процесуальні права та обов’язки згідно ст.ст.20,22,29,81-1 ГПК України; наслідки відмови від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація (звукозапис)  судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представників позивача, відповідача та прокуратури.

Відповідач надав відзив на позов  № 824 від 28.03.2007 року, в якому заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що Тернопільський міський центр по нарахуванню та виплаті допомог є бюджетною організацією, при цьому  посилаючись на п.4 абз.1 ст.26 Закону України «Про зайнятість населення».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників прокуратури, позивача та відповідача, суд встановив наступне.

В Тернопільський міський центр зайнятості звернулась Яцків Оксана Ярославівна, 19.05.1977 р. народження, для реєстрації та взяття на облік як такої, що шукає роботу, після її звільнення з 22.06.2005 року по п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України за скороченням чисельності з Тернопільського міського центру з нарахування і виплат допомоги.

Згідно Закону України «Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від 1 березня 1991 року з наступними змінами (ст.18 ч.1, ст.19 ч.1, Закону) державна служба зайнятості створюється для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян;  реєструє безробітних і надає їм у межах своєї компетенції допомогу.

24 червня 2005 року  Тернопільським міським центром  зайнятості взято Яцків О.Я.  на облік та  01.07.2005 року надано їй статус безробітної з призначенням  матеріального забезпечення.

Згідно Закону України «Про зайнятість населення» (ст.2 ч.1 Закону) безробітними визнаються працездатні  громадяни  працездатного віку,  які  через  відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і  зареєстровані  у  державній службі  зайнятості  як  такі,  що шукають роботу, готові та здатні приступити  до  підходящої  роботи.

В зв’язку з неможливістю працевлаштування, відповідно до заяви безробітної, між Тернопільським міським центром  зайнятості та Яцків О.Я. 15.09.2005 року було укладено договір № 660-5 щодо професійного навчання у Тернопільському комерційному коледжі за спеціальністю «продавець продовольчих та непродовольчих товарів».

Після проходження навчання Яцків О.Я. було прийнято на посаду продавця продовольчих та непродовольчих товарів суб’єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Шпеник Н.І. (25.01.2006 року між СПД Шпеник Н.І. та Яцків О.Я. укладено трудовий договір № 391).

Згідно остаточного кошторису витрат підготовки громадян по професії «Продавець продовольчих і непродовольчих товарів», затвердженого директором комерційного коледжу та погодженого із Тернопільським обласним центром зайнятості, вартість 1 слухача за весь термін навчання становить 425 грн 24 коп.

У відповідності до абзацу 6 пункту 1 ст. 19 Закону України „Про зайнятість населення”  обов’язком державної служби зайнятості є, зокрема, організація при потребі професійної підготовки і перепідготовки громадян у системі служби зайнятості або направлення їх до інших навчальних закладів, що ведуть підготовку та перепідготовку працівників.

У відповідності до абзацу 5 пункту 2 ст. 19 Закону України „Про зайнятість населення” правом державної служби зайнятості є, зокрема, укладати за дорученням підприємств, установ і організацій всіх форм власності договори з громадянами при їх працевлаштуванні з попереднім (у разі потреби) професійним навчанням.

Також згідно пункту „д” ст. 4 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.1991 року №47 з наступними змінами державна служба зайнятості здійснює добір і направлення на підприємства, в установи і організації усіх форм власності працівників потрібних професій (спеціальностей) і кваліфікації та контроль за їх працевлаштуванням. Для виконання цього обов’язку служба зайнятості вивчає процеси, що відбуваються на ринку праці (ст. 2 вказаного вище Положення).

Статтею 40 Кодексу законів про працю України передбаченні випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Так, зокрема, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженого ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України).

Як вбачається із матеріалів справи, Яцків О.Я. було звільнено Тернопільським міським центром з нарахувань і виплат допомог за ст. 40 п. 1 КЗпП України за скороченням чисельності, тобто у зв’язку із змінами в організації виробництва і праці (наказ №19-к від 22.06.2005 р. по Тернопільському міському центру з нарахування і виплати допомог).

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 ст. 26 Закону України ”Про зайнятість населення” для підприємств, установ та організацій, що забезпечують перенавчання вивільнених працівників у зв’язку із змінами в організації виробництва та праці, при обчислені податку з прибутку сума балансового прибутку  зменшується на розмір витрат, пов’язаних з організацією професійної підготовки таких працівників.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог в своєму відзиві №824 від 28.03.07 року на позов, також представник відповідача в судовому засіданні, посилається на абзац 1 пункту 4 ст. 26 Закону України „Про зайнятість населення” , зазначаючи, що оскільки Тернопільський міський центр по нарахуванню та виплаті допомог є бюджетною організацією, а згідно абзацу 1 пункту 4 ст. 26 вищевказаного Закону перенавчання вивільнених працівників здійснюється за рахунок прибуткового податку, тобто сума прибуткового податку організації зменшується при сплаті податку на розмір витрат, пов’язаних з організацією підготовки таких працівників.

Однак, як вбачається із абзацу 1 пункту 4 ст. 26 зазначеного вище Закону, при обчисленні податку з прибутку сума балансового прибутку саме для підприємств, установ та організацій, що забезпечують перенавчання вивільнених працівників у зв’язку із змінами в організації виробництва та праці (в даному випадку для установи Тернопільський міський центр зайнятості) зменшується на розмір витрат, пов’язаних з організацією професійної підготовки таких працівників (в даному випадку на розмір витрат, пов’язаних з організацією професійної підготовки Яцків О.Я.).

У відповідності до абзацу 2 пункту 4 ст. 26 Закону України „Про зайнятість населення” якщо протягом двох років, які передують вивільненню, працівник не мав можливості підвищити свою кваліфікацію чи одержати суміжну професію за попереднім місцем роботи і, якщо при працевлаштуванні йому необхідно підвищити кваліфікацію або пройти професійну перепідготовку, то витрати на ці заходи проводяться за рахунок підприємства, установи, організації, з яких вивільнено працівника.

Як вбачається із листа Вищого арбітражного суду „Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів” №01-8/23 від 24.01.1997 року з наступними змінами в Законі України „Про зайнятість населення”, зокрема в абзаці 2 пункту 4 ст. 26 Закону України „Про зайнятість населення” коло причин, з яких працівник не мав можливості підвищити свою кваліфікацію або одержати суміжну професію, не обмежується будь-якими об’єктивними чи суб’єктивними факторами.

Таким чином, вартість витрат в сумі 425 грн. 24 коп. на підготовку громадянки Яцків О.Я. по професії „Продавець продовольчих і непродовольчих товарів” в Тернопільському комерційному коледжі відповідно до абзацу 2 пункту 4 ст. 26 Закону України „Про зайнятість населення” підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача –Тернопільського міського центру з нарахування і виплат допомог.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають до задоволення, як обгрунтовано заявлені та не оспорені відповідачем.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.43,49,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Тернопільського міського центру з нарахування і виплат допомог, вул.Лисенка, 8«а», ідентифікаційний код 25781257:

- на користь Тернопільського міського центру зайнятості, вул.Лисенка,1 м.Тернопіль, ідентифікаційний номер 14029303, - 425 грн 24 коп. витрат.

Видати наказ.

3.Стягнути з Тернопільського міського центру з нарахування і виплат допомог, вул.Лисенка, 8«а», ідентифікаційний код 25781257:

-  102  грн  державного мита в доход державного бюджету України;

–118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на р/р 0002 у ГУДКУ у Тернопільській області  МФО 838012 Одержувач: УДК у м.Тернополі

Видати накази.

4.Рішення надіслати сторонам по справі та прокурору, який брав участь по справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття(підписання)

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня  прийняття (підписання ) рішення.

Дата підписання: 18.04.2007 р.

Суддя