ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.03.07                                                                                           Справа№ 4/113-3/19

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

За позовом  ДП „Львівський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”, м.Львів

До  відповідача : ВАТ „Шляхбудсервіс”, м.Жидачів

Про  стягнення 5 473,22 грн.

За участю представників:

Від  позивача:  Рісний М.Б. -представник

Від  відповідача:  не з”явився

Представнику позивача роз’яснено  права та обов‘язки , передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: ДП „Львівський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України”, м.Львів  подано позов до ВАТ „Шляхбудсервіс”, м.Жидачів про  стягнення   3472,00 грн. основного боргу , 817,48 грн. пені, 261,94 грн. штрафу, 520,09грн. –інфляційних , 131,71 грн. відсотків річних  та судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги  підтримав, просив задоволити  їх з  мотивів наведених  в позовній  заяві та матеріалах справи.

В зв”язку з неявкою представника відповідача розгляд справи було відкладено на 01.03.2007 року.

Відповідач  повторно в судове засідання не з”явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст.75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

Повний текст рішення виготовлений, підписаний  та оголошений 01.03.2007 року.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши  матеріали  справи, та оцінивши  докази в їх сукупності , встановив наступне:

11.05.2005 року між ДП „Львівський облавтодор” ( філія „Стрийська ДЕД”) та ВАТ „Шляхбудсервіс”, м.Жидачів було укладено договір №6 на проведення фрезерування а/б покриття за умовами якого позивач зобов’язувався  своїми силами і засобами виконати роботи на проведення фрезерування а/б покриття відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений договором строк. Відповідач , в свою чергу, зобов’язувався прийняти роботи і повністю оплатити їх вартість, однак свої договірні зобов’язання виконав частково.

На виконання умов договору №6 від 11.05.2005 року  позивачем стверджує, що ним були проведені роботи по фрезеруванню а/б покриття на загальну суму 5242,00 грн.           22.08.2005 року відповідач провів часткову оплату виконаних робіт в сумі 1500,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед ним складала 3742,00 грн.

За прострочення оплати вартості виконаних робіт, відповідно до ст..625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні в розмірі 520,09 грн. та три відсотки річних в розмірі 131,71 грн.

Крім цього, на підставі ст.231 ГК України позивачем нараховано штраф у розмірі 7 відсотків від суми заборгованості, що складає 261,94 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п.13.1 Договору за прострочення оплати вартості виконаних робіт позивачем нараховано пеню в розмірі 817,48 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково .

При  прийнятті  рішення,  суд  виходив  з наступного :

Згідно ст.ст. 526,530 Цивільного Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, що підтверджується підписаним сторонами та завіреним печатками актами приймання виконаних робіт за травень, вересень 2005 року позивач,  на виконання договору №6 від 11.05.2005 року,  провів роботи по фрезеруванню а/б покриття загальною вартістю 3938,00 грн. Вартість виконаних робіт підтверджується довідками, підписаними та завіреними печатками обох сторін.

За умовами п.5.2 договору №6 відповідач зобов’язувався провести оплату виконаних робіт протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання виконаних робіт, однак свої договірні зобов’язання виконав частково, оплативши 22.08.2005 року 1500,00 грн.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача за виконані підрядні роботи складала 2438,00 грн. Позивач при поданні позовної заяви допустив арифметичну помилку двічі включивши вартість виконаних робіт  на суму 1304,00 грн. за травень 2005 року в суму позову, що потягло за собою завищення розміру основного боргу на суму 1304 грн.

Відповідач доказів погашення суми боргу не подав, позов не заперечив, а отже позовні вимоги в частині стягнення 2438,00 грн. підлягають до задоволення.

Нормами ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов”язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За несвоєчасне виконання договірних зобов”язань інфляційні в сумі 338,87 грн. та три відсотки річних в розмірі 88,17 грн. від суми 2438,00 грн. підлягають до сплати  згідно з нормами ст..625 ЦК України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, то господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов”язання мало бути виконано,  якщо  інше не встановлено  законом  або  договором.

Пунктом 13.1 Договору сторони погодили, що за прострочення оплати або неповної оплати за виконані роботи  відповідач зобов’язується сплатити на користь виконавця (позивача) пеню у розмірі не менше ставки Нацбанку України від протермінованої суми за кожний день прострочення.

Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована від суми 2438,00 грн. основного боргу в розмірі 532,62 грн. підлягає до стягнення з відповідача відповідно до умов договору.

Що стосується стягнення з відповідача 261,94 грн. нарахованого позивачем штрафу у розмірі 7 відсотків від суми боргу, то дана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Посилання позивача на ст.231 ГК України є безпідставним і необґрунтованим, оскільки застосування штрафних санкцій на підставі цієї статті, якщо договором не передбачено такий вид відповідальності, можливе лише на підставі частини другої у разі, якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або його виконання фінансується за рахунок  державного кредиту.  Позивач не надав жодних доказів, що господарське зобов’язання, невиконання якого є предметом даного спору, пов’язане з виконанням державного контракту, або фінансується за рахунок Державного бюджету чи за рахунок державного кредиту.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач  позов не заперечив, доказів погашення заборгованості не подав.

З огляду на викладене, суд  прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача 2438,00 грн. основного боргу, 338,87 грн. інфляційних, 88,17 грн.  – три відсотки річних та 532,62 грн. пені .

Судові витрати відносяться на відповідача в розмірі 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись  ст.ст. 6, 7, 12, 33,34, 75,82-85,116  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити частково .

2.Стягнути з ВАТ „Шляхбудсервіс” ( 81700 Львівська область, м.Жидачів, вул.Залізнична,5, код ЗКПО 03580920)  на користь ДП „Львівський облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України” (79053 м.Львів, вул.. В.Великого,54 )  - 2438,00 грн. основного боргу; 338,87 грн. інфляційних; 88,17 грн.  –три відсотки річних; 532,62 грн. пені; 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В стягненні решта частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                                       Березяк Н.Є.