донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

21.02.2006 р.
справа №17/73-62

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Сердюк А.І.-директор (за
Статутом),

від відповідача:

ОСОБА_2 (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства
"Тихий Дон" м.Торез Донецької області

на рішення (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

04.01.2007 року

по справі

№17/73-62

за позовом

Приватного підприємства
"Тихий Дон" м.Торез Донецької області

до

Суб»єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

про

визнання акту прийому-передачі
недійсним.

В С Т А Н О В
И В:

У липні 2006 року до господарського
суду звернулось Приватне підприємство "Тихий Дон" м.Торез Донецької
області (позивач) із позовом до Суб»єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (відповідач) про визнання  акта прийому-передачі недійсним .

Позивач в процесі розгляду справи
надав заяву від 23.11.2006р., 13.12.2006 року про збільшення позовних вимог,
просив визнати право позивача на користування орендним майном згідно договору
від 17.04.98р., визнати угоду у вигляді акту прийому-передачі від 02.12.03р.
недійсною та визнати договір купівлі-продажу від 24.12.2003р. недійсним, але  судом
змінені  вимоги до  розгляду
прийняті не  були.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.01.2007р. у позовних
вимогах про визнання угоди у вигляді акту прийому-передачі майна ТОВ
“ЦУМ” від 02.12.2003р. між ліквідатором ТОВ “ЦУМ” СПД ОСОБА_1 та ПП “Тихий Дон”
недійсною позивачу було відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням
господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду від 04.01.2007р. по справі №.17/73-62 скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог заявник
скарги посилається на те, що судом були порушені  норми матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що рішення господарського
суду Донецької області від 04.01.2007р. було винесене законно та обґрунтовано.
Просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи
із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
між ТОВ  «ЦУМ»та позивачем було укладено
Договір оренди нежитлових приміщень б/н від 17.04.1998р. (далі -Договір)
строком на  десять років з 17.04.1998р.
по 16.04.2008р.,  відповідно до якого ТОВ
«ЦУМ»надає позивачу в користування нежитлове приміщення., яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1.

Постановою арбітражного суду
Донецької області від 19.05.1999р. по справі 18/124Б ТОВ «ЦУМ»було визнано
банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, господарським судом був
призначений ліквідатор ОСОБА_1

Як вбачається із змісту
оскаржуваного позивачем акту прийому-передачі б/н від 02.12.2003р. він
підтверджує факт передачі майна від орендатора до орендодавця за вищевказаним
договором оренди через проведення аукціону з продажу активів
орендодавця-банкрута.

Вказаний акт підписано представником
ТОВ „ЦУМ” - ліквідатором ОСОБА_1 та Сердюком С.А. у якості представника
позивача.

Оспорюючи цій акт, позивач
посилається на відсутність у вищевказаної особи повноважень на підписання акту
від імені позивача.

Відповідно до вимог ст.20
Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів;
визнання господарських угод недійсними з підстав, передбачених законом.

Оскільки вказаний акт сам по собі
не породжує, не змінює та не припиняє будь-які цивільні права та обов'язки, а
лише є доказом вчинення такого правочину у вигляді передачі певного майна, то
скасування вказаного акта або визнання його недійсним не потягне за собою
будь-яких юридичних наслідків для позивача.

Крім того, доводи позивача про
порушення його права саме відповідачем, як суб'єктом господарської діяльності,
також не доведено належним чином, оскільки на час підписання спірного акту
відповідач діяв не від свого імені, а як ліквідатор ТОВ „ЦУМ”, яке 18.05.2004р.
було вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

За приписами ст. 25 Закону «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до
повноважень ліквідатора віднесений обов'язок виявити і прийняти до свого
відання  майно банкрута та реалізувати
його з метою задоволення вимог кредиторів.

Отже відповідач на цій момент діяв
як посадова особа підприємства -банкрута із обмеженим законом колом прав та
обов'язків.

Тобто, відповідач не є
правонаступником прав та обов'язків ТОВ “ЦУМ”, яке було стороною за оспорюваним
актом.

За таких підстав висновок суду
першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги про
неповноту розгляду справи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог
ст.ст.4-7,34 ГПК, суд першої інстанції прийняв рішення на підставі обговорення
всіх обставин справи на підставі тих доказів, що мають значення для справи.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновку суду першої
інстанції.

Щодо доводів про неприйняття збільшення
позовних вимог, а розгляд лише первісних позовних вимог, то судова колегія
вважає висновок суду першої інстанції в цій частини таким, що відповідає
вимогам ст.22 ЦПК України. Позивач не позбавлений права заявити відповідні
вимоги у загальному порядку шляхом подання позовної заяви, що відповідає
вимогам процесуального законодавства.

Позивачем заявлено клопотання про
витребування із прокуратури матеріалів слідства, у задоволенні якого судова
колегія вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до вимог ст.34 ЦПК
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, дослідження цього
провадження не стосується предмету спору, а позивачем не заявлено про
дослідження будь-якого конкретного документу. Також позивачем не доведено
необхідність особистої присутності відповідача, як фізичної особи, оскільки всі
необхідні відомості щодо предмету спору надані її представником.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення господарського суду
Донецької області від 04.01.2007 по справі №17/73-62 ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве
значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального
права, а апеляційна скарга  задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати по розгляду апеляційної скарги
слід покласти на позивача .

Керуючись ст.ст. 34, 49, 99, 101,
102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Тихий Дон" м.Торез Донецької області  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від 04.01.07р. по справі №17/73-62

залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС