СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 16/699.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом  Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ровеньківської міської ради , м. Ровеньки Луганської області

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Магма», м. Ровеньки Луганської області

про  зобов‘язання повернути будівельні матеріали,

при секретарі судового засідання Кочетовій О.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Лепинських О.В., начальник, посвідчення від 18.06.03. №52,

Кожушко І.О., дов. від 12.02.07. №64,

від відповідача –Запорожцев С.В., директор, паспорт серії ЕК №933733, виданий Ровеньківським МВ УМВС 06.10.98.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до правил ст.77 ГПК України у судовому засіданні було оголошено перерву до 26.02.07.

Суть спору: заявлена вимога про зобов‘язання  відповідача повернути будівельні матеріали на загальну суму 10000грн., отриманих відповідачем на відповідальне зберігання, а у разі не можливості повернути - стягнути вартість матеріалів з начальника підприємства Андрійчука Л.С.

Відповідач відзивом на позовну заяву проти позову заперечує.

Позивач звернувся з даним позовом до суду у зв’язку з неповерненням на вимогу позивача від 23.06.06. №226 відповідачем речей, переданих на зберігання. У грудні 1999 року позивач передав на відповідальне зберігання відповідачу будівельні матеріали на загальну суму 10000грн., про що відповідач видав позивачу зберігальну розписку.

Відповідно до накладної від 30.12.1999 року №51 (а.с.9) і зберігальної розписки від 30.12.1999 року (а.с.10) позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання будівельні матеріали –рубемаст –на загальну суму 10000грн. Строк зберігання розпискою не встановлено, між тим в розписці зазначено дату, коли відповідач зобов’язався повернути позивачу поклажу у строк до 31.03.2000.

Позивач звернувся з вимогою від 23.06.06. №226 до відповідача про повернення матеріалів, але відповідач не повернув позивачу передані на зберігання товари, у зв’язку з чим позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду з вимогою про повернення речі.

Відповідач проти позову заперечує і вказує на те, що директор Андрійчук Л.С. на теперішній час на підприємстві не працює, в бухгалтерії відповідача відсутні документи, які підтверджували б факт передачі позивачем на зберігання речі, договору на зберігання сторони не укладали, а розписка не посвідчена нотаріально. Крім того, відповідач вказує про сплив строку позовної давності.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази позовних вимог і заперечень до позову у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення вартості матеріалів у сумі 10000грн. з начальника підприємства-відповідача Андрійчука Л.С. у разі не можливості повернути товар слід припинити на підставі правил п.1 ст.80 ГПК України, оскільки господарський суд не вирішує спір за участю фізичних (посадових) осіб. Сторонами по справам у господарських судах України відповідно до вимог ст.ст.1,2,21 ГПК України є юридичні особи: підприємства, організації, установи та приватні підприємці без створення юридичної особи. Вимога про стягнення вартості переданих на зберігання матеріалів у сумі 10000грн. з начальника підприємства-відповідача Андрійчука Л.С. у разі не можливості повернути товар може бути заявлена до місцевого суду м. Ровеньки Луганської області.

Позов в частині зобов’язання відповідача повернути речі, передані на зберігання, слід задовольнити за таких підстав.

Відповідно вимог ст.949 ЦК України зберігач (відповідач) зобов’язаний повернути поклажедавцеві (позивачу) річ, яка була передана на зберігання в такому стані, що і була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Факт передачі речей на суму 10000грн. позивачем відповідачу підтверджено належним чином і у відповідності до правил закону –ч.1 ст.937 ЦК України: про приймання речей на зберігання відповідачем була видана зберігальна розписка від 30.12.1999 року. Вимога до нотаріального посвідчення розписки законом не встановлена.

Розпискою від 07.03.2000 року не встановлено строку, на який речі було передано на зберігання, але розпискою встановлено строк, до якого відповідач повинен був повернути позивачу речі –до 31.03.2000 року, тому порушення позивачем правил ст.948 ЦК України –обов’язок поклажедавця забрати річ після закінчення строку зберігання – судом не встановлено. Згідно зі статтею 938 ЦК України відповідач зобов’язаний зберігати річ до отримання вимоги від позивача про повернення речі.

Факт вимоги позивача до відповідача про повернення речей згідно зі ст.953 ЦК України підтверджено листом від 23.06.06. №226, але відповідачем речі не повернуто позивачу, у зв’язку з чим позов слід задовольнити і зобов’язати відповідача повернути речі – рубемаст на суму 10000грн. - позивачу.

Доводи відповідача про сплив строку позовної давності суд не приймає у зв’язку з їх безпідставністю, оскільки ч.2ст.938 ЦК України передбачено, що у разі, коли строк зберігання у договорі (у розписці) не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач (відповідач) зобов’язаний зберігати річ до пред’явлення поклажедавцем вимоги про її повернення.

Слід вказати, що частиною 3 даної норми (ст.938 ЦК України) надано право відповідачу звернутися з вимогою до позивача забрати цю річ за спливом звичайного за цих обставин строку зберігання. Відповідач не звернувся до позивача з вимогою забрати річ або сплатити штрафні санкції у разі якщо відповідач вважав, що позивачем (поклажедавцем) порушено спричинені негативні наслідки досить тривалим зберіганням речі. Правила позовної давності до правовідносин за договором зберігання (терміном зберігання), встановлені главою 19 ЦК України, не застосовуються тому, що спеціальною нормою права –ст.938 ЦК України –встановлено порядок і строк зберігання у разі невизначеності цих термінів договором: до пред’явлення вимоги поклажедавцем.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати у сумі 102грн. та 118грн., сплачені за платіжними дорученнями, відповідно: від 06.12.06. №2116 на суму 85грн.; від 15.11.06. №2062 на суму 17грн.; від 09.02.07. №2313 на суму 118грн. –слід покласти на відповідача.

Зайво сплачені грошові суми за платіжними дорученнями від 09.02.07. №2310 на суму 102грн. як державне мито, від 30.10.06. №2003 на суму 118грн. як послуги за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –слід повернути позивачу. Підставою для повернення коштів є дане рішення суду, засвідчене гербовою печаткою суду.

На підставі викладено, ст.ст.936,937,938,938,948,949 ЦК України, керуючись ст.ст.1,2,21,49,п.1ст.80,ст.ст.82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Магма», м. Ровеньки Луганської області, вул. ім. Леніна, 17,  ід. код 20045826 повернути Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ровеньківської міської ради , м. Ровеньки Луганської області, вул. ім. Леніна, 41, ід. код 03340245 будівельні матеріали –рубемаст - на суму 10000 грн., отриманих на відповідальне зберігання. Видати наказ.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Магма», м. Ровеньки Луганської області, вул. ім. Леніна, 17,  ід. код 20045826 на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ровеньківської міської ради , м. Ровеньки Луганської області, вул. ім. Леніна, 41, ід. код 03340245 витрати на державне мито у сумі 102грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн. Видати наказ.

4.          Припинити провадження у справі в частині позову про стягнення з Андрійчук Л.С.  вартості матеріалів у сумі 10000грн.

5.          Повернути Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ровеньківської міської ради , м. Ровеньки Луганської області, вул. ім. Леніна, 41, ід. код 03340245 зайво сплачені грошові суми за платіжними дорученнями від 09.02.07. №2310 на суму 102грн. як державне мито, від 30.10.06. №2003 на суму 118грн. як послуги за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Підставою для повернення грошових коштів є дане рішення суду, засвідчене гербовою печаткою суду.

Рішення підписане 01.03.07.

Суддя                                                                                 Р.М. Шеліхіна