ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.01.07                                                                                           Справа  № 1/124-38

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу «Волиньнафта», м. Нововолинськ, вих. № 11/11 від 11.11.2006 року

на рішення Господарського суду Волинської області від 11.10.2006 року

у справі № 1/124-38, суддя Гончар М.М.

за позовною заявою Консалтингової фірми «Реєстратор»у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Луцьк

до Акціонерного товариства закритого типу «Волиньнафта», м. Нововолинськ

про стягнення 1 152 грн. 00 коп.

за участю представників

від Позивача: Іваненко О.П. - директор;

від Відповідача: Правосудько О.М. - адвокат.

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід колегії суддів не поступало, від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представники сторін відмовились.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.10.2006 року у справі № 1/124-38 позовні вимоги Консалтингової фірми «Реєстратор»у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Луцьк про стягнення з Акціонерного товариства закритого типу «Волиньнафта», м. Нововолинськ 1 152 грн. 00 коп. заборгованості  за ведення реєстру акціонерів –задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та під ставністю вимог Позивача. Зокрема тим, що Позивачем доведено суду належними та допустимими доказами факт надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів Відповідача у відповідності з умовами укладеного договору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Акціонерне товариство закритого типу «Волиньнафта»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення місцевого господарського суду від 11.10.2006 року у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Консалтингової фірми «Реєстратор»у формі товариства з обмеженою відповідальністю  - відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Консалтингова фірма «Реєстратор»у формі товариства з обмеженою відповідальністю у відзиві на апеляційну скаргу та у доповненні до відзиву заперечила проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення Господарського суду Волинської області залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у відзиві та у доповненні до відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши думки учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, 01.04.1998 року між Акціонерним товариством закритого типу «Волиньнафта»(Товариство) та Консалтинговою фірмою «Реєстратор»(Реєстратор) укладено Договір про надання послуг щодо ведення реєстру акціонерів, згідно п. 1.1. якого Товариство доручає, а Реєстратор бере на себе обов’язки щодо формування і ведення реєстру акціонерів Товариства у відповідності з умовами цього Договору, Статуту Товариства та Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого наказом Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 01.04.1996 року за № 58.

Підпунктом 2.2.4. п. 2 Договору передбачено обов’язок Товариства оплачувати послуги Реєстратора на умовах, передбачених цим Договором.

Підставою для звернення Консалтингової фірми «Реєстратор»з позовною заявою в місцевий господарський слугувало, на переконання Позивача, невиконання АТЗТ «Волиньнафта»взятих на себе зобов’язань, передбачених п. 4.1. укладеного Договору, тобто не проведення останнім оплати за надані послуги.

Згідно з п.п. 4.1. Договору, Товариство виплачує Реєстратору абонентську плату за надані Реєстратором послуги щодо ведення реєстру в розмірі 20 грн. щомісячно. Оплата здійснюється  авансовим платежем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Реєстратора не пізніше п’яти банківських днів, наступних за першим днем поточного місяця.

Згідно з п.п. 1.2. Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої  Наказом Державного казначейства України від 26 грудня 2003 року № 242 та зареєстрованої  в Міністерстві юстиції України  23 січня 2004 року за № 106/8705, авансовий платіж –це грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані).

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. 538 ЦК України, виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням зобов’язання. При зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту.

У разі невиконання однією із сторін у зобов’язанні свого обов’язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов’язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов’язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Аналізуючи укладений сторонами Договір від 01.04.1997 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що Позивачем виконання свого зобов’язання  по наданню послуг повинно було виконуватись лише після здійснення Відповідачем авансового платежу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Реєстратора не пізніше п’яти банківських днів, наступних за першим днем поточного місяця (п. 4.1. Договору). Однак, Позивач надаючи послуги Відповідачу без здійснення попередньої оплати, діяв на власний розсуд, тим самим порушивши умови укладеного Договору.

Консалтингова фірма «Реєстратор»у позовній заяві та у запереченні на апеляційну скаргу зазначає,  що надання послуг Відповідачу підтверджується актами виконаних робіт, а саме актами здачі –прийняття (надання послуг) датованими починаючи з 31.12.2002 року по 21.04.2006 року на загальну суму 1 152 грн. 00 коп. (а.с. 17-58) та актом звірки взаєморозрахунків від 22.05.2006 року на цю ж суму.

Місцевий господарський суд при прийнятті рішення по суті позовних вимог, покликається на ту обставину, що надання Позивачем послуг підтверджується Договором від 01.04.21997 року та актами здачі-прийняття робіт.

Однак, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки наявні в матеріалах справи акти здачі –прийняття (надання послуг) та акт звірки взаєморозрахунків Відповідачем не погоджені - складені Позивачем в односторонньому порядку, а тому не можуть слугувати належними доказами у справі.

У  відповідності  з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України  та статті 33 ГПК України,  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,   на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України, обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, згідно ч.2 статті 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що наявні у справі матеріали не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Позивачем належним чином не доведено факт надання послуг згідно укладеного Договору, а тому Господарським судом Волинської області неправомірно задоволено позов.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до  роз’яснень  Пленуму  Верховного  Суду України, викладених у  пункті  1  постанови  від   29.12.1976   р.   N   11  «Про  судове  рішення»,  рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги   процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності —на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обгрунтованим визнається рішення,  в якому повно відображені обставини,  що мають  значення для  даної  справи,  висновки  суду  про  встановлені  обставини і правові  наслідки   є   вичерпними,   відповідають   дійсності   і підтверджуються  достовірними  доказами,  дослідженими  в судовому засіданні.

У відповідності до вимог  ст.  4-7  ГПК  України, судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об’єктивної  істини,  тобто  відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.  43 ГПК України,  згідно  з  якою господарський  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,  повному і об’єктивному  розгляді  в судовому  процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про невідповідність рішення Господарського суду Волинської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому таке слід скасувати, у задоволенні позовних вимог –відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу –задоволити частково.

2.          Рішення Господарського суду Волинської області від 11.10.2006 року у справі №                               1/124-38 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних                               вимог –відмовити.

3.          Судові витрати за розгляд справи віднести на рахунок Консалтингової фірми                                         «Реєстратор»у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Луцьк, про що                                         місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4.          Постанова набирає чинності з моменту її прийняття  та може бути оскаржена в                                    касаційному порядку.

5.          Справу повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.