донецький апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.01.2007р.                                                                                            справа №7/282а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

при секретареві судового засідання:

за участю представників сторін:

від позивача:
Скрипник Т.В. - за дов. від 20.01.2007р. №8,
Афоніна С.Л. - за дов. від 20.01.2007р. №7,

від відповідача:
Балабко І.В. - за дов. від 17.01.2007р. №4
Таран А.О. - за дов. від 17.01.2007р. №3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:
Спільного підприємства "Гевіс" (м.Краматорськ)

на постанову господарського суду:

Донецької області

від:
05.12.2006 року (викладена в повному обсязі 12.12.2006р.)

по справі:
№7/282а

за позовом:
Спільного підприємства "Гевіс" (м.Краматорськ)

до:
Державної податкової інспекції у м.Краматорську

про:
про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Спільне товариство “ГЕВІС” (м.Краматорськ), звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м.Краматорську про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.05.2006р. №/0 (реєстраційний номер 18759/10/23-511) (див.4-8арк.ІІт.справи).

Постановою від 05.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а господарський суд Донецької області (суддя: Малашкевич С.А.) у задоволенні позовних вимог відмовив.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем в порушення чинного законодавства (п.п.2.3 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2001р. за №237/5428 (зі змінами та доповненнями) та п.1 Постанови Правління Національного банку України від 09.02.2005р. №32 “Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку”) розрахунок за готівку з приватним підприємцем Бездушним О.І. за прибутковим касовим ордером від 29.04.2005р. №36 був здійснений на суму 54477,80грн., що на 44477грн. більше законодавчо обмеженого розміру; тим, що Сидоренко І.Є. виконувалось доручення по сплаті грошових коштів підзвітною особою від імені Спільного підприємства „ГЕВІС”; тим, що платником та учасником розрахункової операції був саме позивач; тим, що у випадку перевищення ліміту каси до порушників застосовується штрафна санкція у двократному розмірі виявленої понадлімітної суми відповідно до Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12.06.1995р. №436/95 (зі змінами та доповненнями).

Позивач, Спільне підприємство “ГЕВІС” (м.Краматорськ), з прийнятою постановою місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в обгрунтування вимог про скасування на те, що в спірних правовідносинах не здійснювались касові операції з прийняття та видачі готівки, що підтверджується актом планової виїзної перевірки від 25.04.2006р. №496/23-6-14324054; на те, що посилання господарського суду першої інстанції на квитанцію до прибуткового касового ордеру від 29.04.2005р. №36 на 54477,80грн. як на доказ здійснення касової операції між представником Спільного підприємства „ГЕВІС” Сидоренко І.Є. та ПП „Бездушним О.І. є безпідставним з огляду на те, що зазначена квитанція підтверджує лише витрати власних коштів Сидоренко І.Є. в інтересах Спільного підприємства „ГЕВІС”; на те, що документальні підтвердження стосовно того, що Сидоренко І.Є. отримував з каси підприємства відповідну суму грошей для розрахунків з ПП Бездушним О.І., відсутні; на те, що квитанція до прибуткового касового ордеру була виписана ПП Бездушним О.І. в підтвердження того, що зобов’язання Спільного підприємства „ГЕВІС” за договором від 30.09.2004р. №3009 виконані поручителем відповідно до договору поруки від 04.10.2004р.; на те, що на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.04.2005р. №36 на 54477,80грн. Сидоренко І.Є. складено авансовий звіт, який є первинним документом для відображення в регістрах бухгалтерського обліку заборгованості юридичної особи –Спільного підприємства „ГЕВІС” перед фізичною особою Сидоренко І.Є.; на те, що авансовий звіт відповідно до вимог ст.4, ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999р. №996-ХІV (зі змінами та доповненнями), ст.1159, ст.1160 Цивільного кодексу України є підтвердженням про вчинення дій в майнових інтересах іншої особи та є підставою для відшкодування витрат поручителю Сидоренко І.Є.; на те, що на дату подання апеляційної скарги витрати Сидоренко І.Є., які виникли у зв’язку з виконанням договору поруки від 04.10.2004р., відшкодовано в повному обсязі шляхом проведення заліку взаємних зустрічних зобов’язань згідно зі ст.538 Цивільного кодексу України; на те, що готівкові розрахунки з Сидоренко І.Є. не проводились.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м.Краматорську, у відзиві на апеляційну скаргу заперечення заявника відхилив з огляду на те, що в ході здійснення перевірки з питань дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2001р. за №237/5428 (зі змінами та доповненнями) виявлено факт перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства на кінець робочого дня на 44460,80грн., отриманий розрахунковим шляхом при перевірці авансових звітів підзвітних осіб; на те, що розрахунок готівкою проводився між ПП Бездушним О.І. та Спільним підприємством „ГЕВІС” через фізичну особу –Сидоренко І.Є., який на дату здійснення розрахункової операції був директором підприємства; на те, що платником і учасником розрахункової операції було саме Спільне підприємство „ГЕВІС”.

01.11.2005р. набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” від 06.10.2005р. №2953-ІV, яким п.6 та п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України були викладені в новій редакції, згідно якої до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.01.2007р. Донецьким апеляційним господарським судом було відкрите апеляційне провадження по справі №7/282а.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 05.01.2007р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” призначено колегію суддів (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: М’ясищев А.М., Шевкова Т.М.) для розгляду апеляційної скарги Спільного підприємства „ГЕВІС” на постанову господарського суду Донецької області від 05.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а.

Ухвалою від 24.01.2007р. призначено справу №7/282а до апеляційного розгляду.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 24.01.2007р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” в зв’язку з виходом з відпустки судді Величко Н.Л. змінено колегію суддів (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: Величко Н.Л., М’ясищев А.М.) для розгляду апеляційної скарги Спільного підприємства „ГЕВІС” на постанову господарського суду Донецької області від 05.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а.

Судове засідання апеляційної інстанції фіксувалось за допомогою технічних засобів фіксації відповідно до положень ст.41, ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України

Вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення  учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила:

Зі змісту позовної заяви (див.4-8арк.ІІт.справи) Спільного підприємства “Гевіс” (м.Краматорськ), на підставі якої господарським судом першої інстанції було відкрите провадження в адміністративній справі №7/282а (див.59арк.ІІт.справи), вбачається, що фактично позивач оспорював рішення форми “С” ДПІ у м.Краматорську про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.05.2006р. №/0 (реєстраційний номер 18759/10/23-511) (див.5арк.ІІт.справи, 37арк.Іт.справи).

З огляду на матеріали справи та вищезазначене судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевим господарським судом було вірно встановлено обсяг позовних вимог Спільного підприємства “Гевіс” та те, що предметом спору фактично є рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.05.2006р. №/0 (реєстраційний номер 18759/10/23-511) (форми “С”), яким з посиланнями на п.2.3 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2001р. за №237/5428 (зі змінами та доповненнями), п.1 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм по регулюванню обігу готівки” від 12.06.1995р. №436/95 (зі змінами та доповненнями) до Спільного підприємства “ГЕВІС” застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 88921,60грн.

Оспорене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій було прийняте на підставі матеріалів акта планової виїзної перевірки від 25.04.2006р. №496/23-6-14324054 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства Спільного підприємства „ГЕВІС” за період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р.

В акті перевірки перевіряючими констатовано, що Спільним підприємством „ГЕВІС”в порушення п.2.3 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2001р. за №237/5428 (зі змінами та доповненнями) перевищено встановлений ліміт залишку готівки в касі підприємства на кінець робочого дня в розмірі 44460,80грн.

Згідно з п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 19.02.2001р. №72, зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2001р. за №237/5428 (зі змінами та доповненнями) у разі  здійснення  підприємствами  готівкових  розрахунків з іншими підприємствами (підприємцями)  понад  установлену  граничну суму  кошти  в  розмірі перевищення встановленої суми розрахунково додаються до фактичних залишків  готівки  в  касі  на  кінець  дня платника  готівки  одноразово  в день здійснення цієї операції,  з подальшим порівнянням одержаної розрахункової суми із затвердженим лімітом каси.

Положеннями абз.2 ст.1 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм по регулюванню обігу готівки” від 12.06.1995р. №436/95 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлена відповідальність за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах.

В акті перевірки зазначено, що факт порушення виявлено розрахунковим шляхом при перевірці авансових звітів підзвітних осіб. Податковий орган виходив з того, що 29.04.2005р. підзвітною особою Сидоренко І.Є. в бухгалтерію підприємства був наданий авансовий звіт №АО-0000004 про витрачання готівки на оплату виконаних робіт ПП Бездушним О.І. за договором від 30.09.2004р. №3009 на загальну суму 54477,80грн.

На виконання умов договору від 30.09.2004р. №3009 були здійснені розрахунки за готівку на суму 54477,80, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.04.2005р. №36 на 54477,80грн. (див.74арк. ІІт.справи).

Заявником апеляційної скарги в судовому засіданні апеляційної інстанції було надано засвідчену належним чином копію договору від 04.10.2004р. б/н між Сидоренко І.Є. („Поручитель”) та приватним підприємцем Бездушним О.І. („Кредитор”), згідно якого Сидоренко І.Є. („Поручитель”) зобов’язується відповідати перед приватним підприємцем Бездушним О.І („Кредитор”) за виконання всіх зобов’язань Спільного підприємства „ГЕВІС”, що виникли за договором від 30.09.2004р. №3009, який був укладений між приватним підприємцем Бездушним О.І. та Спільним підприємством „ГЕВІС”.

Апеляційна інстанція в порядку ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України дослідила як доказ по справі, наданий заявником апеляційної скарги договір поручництва від 04.10.2004р. б/н між Сидоренко І.Є. („Поручитель”) та приватним підприємцем Бездушним О.І. („Кредитор”). При цьому судовою колегією враховано, що місцевий господарський суд безпідставно не вжив заходів щодо отримання як доказу зазначеного договору, хоча за текстом судового рішення давав оцінку спірним правовідносинам, що стосувались сплати грошових коштів за господарським договором від 30.09.2004р. №3009 та виконання доручення по цій сплаті.

Відповідно до положень ст.1159, ч.1 ст.1160 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії та зобов’язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.

Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що на дату подання апеляційної скарги витрати Сидоренко І.Є., які виникли у зв’язку з виконанням договору поруки від 04.10.2004р., відшкодовано в повному обсязі шляхом проведення заліку взаємних зустрічних зобов’язань згідно ст.538 Цивільного кодексу України.

Апеляційною інстанцією приймаються доводи Спільного підприємства „ГЕВІС” стосовно того, що на виконання умов договору розрахунки з ПП Бездушним О.І. були здійснені поручителем Сидоренко І.Є. - фізичною особою а не юридичною особою. В квитанції до прибуткового касового ордеру  від 29.04.2005р. №36 є відмітка, що грошові кошти прийняті саме від фізичної особи Сидоренко І.Є.. з позначкою –СП „ГЕВІС”.

Крім того, органом державної податкової служби не надано доказів, що Сидоренко І.Є. кошти для здійснення розрахунків з ПП Бездушним О.І. були отримані з каси підприємства або в установі банку з рахунку Спільного підприємства „ГЕВІС” (м.Краматорськ).

Донецький апеляційний господарський суд з урахуванням викладеного дійшов висновку, що в даному випадку у господарського суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, постанова місцевого господарського суду від 05.12.2006р. (викладена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Державної податкової інспекції у м.Краматорську про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.05.2006р. №/0 (реєстраційний номер 18759/10/23-511).

Результати апеляційного провадження по справі ухвалені колегією суддів в нарадчій кімнаті відповідно до положень ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України.

В порядку п.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України сторонам повідомлено про виготовлення повного тексту постанови в п’ятиденний термін з моменту проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови.

Відповідно до положень ст.101, ст.103, ст.158, ст.159, ст.160, ст.167, ст.196, ст.198, п.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови Донецького апеляційного господарського суду про скасування постанови господарського суду Донецької області від 05.12.2006р. (викладена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а.

Беручи до уваги викладене, керуючись  п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, ст.94, ст.101, ст.103, ст.154, ст.158, ст.159, ст.160, ст.167, ст.185, ст.186, ст.195, ст.196, ст.198, ст.199, п.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205,  ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову господарського суду Донецької області від 05.12.2006р. (викладена в повному обсязі 12.12.2006р.) у справі №7/282а –скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним рішення Державної податкової інспекції у м.Краматорську про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.05.2006р. №/0 (реєстраційний номер 18759/10/23-511).

Присудити з Держбюджету України на користь Спільного підприємства „ГЕВІС” (84313, м.Краматорськ, вул.Південна, 1а, р/р №7611 в Краматорській філії АКБ УСБ м.Краматорськ, МФО 334486) витрати зі сплати судового збору в сумі 5грн.10коп., понесені при поданні позовної заяви та при поданні апеляційної скарги.

Згідно ст.89 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту постанови.

Постанова складена в повному обсязі 29.01.2007р.

Головуючий:

Судді: