ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"19" березня 2007 р.
Справа №  14/12

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., 19.03.2007 р. , розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 1412

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Автогазсервіс”, с. Григорівна Світловодського району Кіровоградської області

до відповідача: Світловодської об’єднаної державна податкова інспекція (далі по тексту –ОДПІ), м. Світловодськ Кіровоградської області

про  визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Секретар судового засідання – Гонтаренко Е.С.

Представники :

Від позивача – Ліхтіна Л.Р., довіреність №4 від 16.01.2007 р.

Від відповідача – Мітошоп О.М., довіреність №5 від 18.01.2007 р.

Від відповідача – Олійник А.О., довіреність №3 від 18.01.2007 р.

Від відповідача – Драний О.В., довіреність №1 від 18.01.2007 р.

Подано позов про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Світловодської ОДПІ від 09.01.2007 р. №0 про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в розмірі 5 706,39 грн. за основним платежем та 1 871,04 грн. штрафних (фінансових) санкцій, від 09.01.2007 р. №0 про визначення суми податкового зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 1 707,18 грн. за основним платежем та 853,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а також висновку податкового органу та донарахувань, пов’язаних з не визначенням витрат за 2005 рік на 122 400,00 грн., викладених в акті перевірки від 20.12.2006 р. №2592310-31411266.

27.02.2007 р. подано доповнення до позову, в якому позивач просить суд не розглядати позовні вимоги в частині, що стосується висновків, викладених в акті перевірки стосовно зменшення валових витрат за 2005 рік в сумі 122 400,00 грн.

16.03.2007 р. позивачем подано заяву про відкликання позовних вимог в частині, що стосується висновків, викладених в акті перевірки стосовно зменшення валових витрат за 2005 рік в сумі 122 400, 00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що висновки, викладені в акті перевірки стосовно не визнання витрат на придбання газонної трави в сумі 5 914,54 грн., як не пов’язаної з господарської діяльністю підприємства, не визнання витрат на проведення земляних робіт, пов’язаних з використанням придбаного ґрунту в сумі 239 880,00 грн., що ввійшли в вартість об’єкту будівництва і не визнання нарахованої  амортизації в сумі 16 911,00 грн., що призвело до нарахування податку на прибуток в сумі 5 709,39 грн. та 1 871,04 грн. штрафних санкцій по податку на прибуток за податковим повідомленням – рішенням від 09.01.2006 р. №0, а також висновки податкової служби про відсутність підстав на включення до складу податкового кредиту по податку на додану вартість в сумі 1 182,91 грн. з придбання газонної трави, що призвело до донарахування податку на додану вартість в сумі 1 707,18 грн. та 853,60 грн. штрафних санкцій за податковим повідомленням – рішенням від 09.01.2006 р. №0 не базуються на документальних доказах та не відповідають законодавчим та нормативним актам, діючим в сфері оподаткування.

В відзиві на позов Світловодська ОДПІ заперечує вимоги позивача, вважає винесені податкові повідомлення-рішення правомірними та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Спеціалістами ДПА у Кіровоградської області та Світловодської ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ “Автогазсервіс” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2003 р. по 30.06.2006 р.

За результатами перевірки складено акт №2592310-31411266 від 20.12.2006 р., який став підставою для нарахування податкових зобов”язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Перевіркою правильності формування валових витрат підприємства встановлено, що позивачем в порушення пункту 5.1 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” віднесено до складу валових витрат протягом 4 кварталу 2005 року вартість товарів використання яких не пов”язане з веденням господарської діяльності в сумі 5 914,54 грн.

Перевіркою правильності визначення суми амортизаційних відрахувань та визначення суми податку на прибуток встановлено  порушення позивачем підпункту 8.4.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, що полягає в завищенні балансової вартості 1 групи основних фондів, внаслідок чого невірно визначено суму амортизаційних відрахувань за 2005 рік на 5 900,0 тис. грн., в тому числі 4 квартал 2005 р. - 5 900,00 тис. грн.; за 1 півріччя 2006 р. на 11 011,0 тис. грн., в тому числі 1 квартал 2006 р. - 5 561,0 тис. грн., 2 квартал 2006 р. - 5 450,0 тис. Грн.

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період, що перевірявся встановлено, що в порушення підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону “Про податок на додану вартість” позивачем віднесено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість не підтверджені податковими накладними суми в розмірі 523,77 грн., а також в порушення підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пункту 5.1 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” включено у грудні 2005 року до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суму податку на додану вартість з придбання товарів використання яких не пов”язане з веденням господарської діяльності в розмірі 1 182,91 грн.

Акт перевірки став підставою для прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення від 09.01.2007 р. №0 про визначення податкового зобов”язання по податку на прибуток в сумі 5 706,39 грн. основного платежу та 1 871,04 грн. штрафних (фінансових) санкцій та податкового повідомлення-рішення від 09.01.2007 р. №0 про визначення податкового зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 1 707,18 грн. основного платежу та 853,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Господарський суд частково задовольняє вимоги позивача в силу наступного.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що в 2005 році ТОВ “Автогазсервіс” велося будівництво автомобільної газонаповнювальної компресорної станції – АГНКС-450.

Згідно архітектурно-планувального завдання №28 на розміщення АГНКС-450 у м. Світловодську по вул. Комсомольській,33, затвердженого начальником відділу архітектури та містобудування Світловодського міськвиконкому, яке є комплексом містобудівних, архітектурно-планувальних вимог щодо призначення, розміщення, основних параметрів об”єкта на конкретній земельній ділянці з урахуванням державних норм і правил, санітарно-гігієнічних та інших умов проектування і будівництва, до ТОВ “Автогазсервіс” визначені містобудівні вимоги щодо будівництва АГНКС-450, в тому числі вимоги  щодо виконання  благоустрою, озеленення прилеглої території.

Відповідно робочого проекту по будівництву АГНКС-450, який пред”явлено інспекції архітектурно-будівельного контролю та отримано дозвіл на право виконання робіт №8 від 08.09.2004 р., для забезпечення нормальних санітарно - гігієнічних умов на площадки станції передбачено озеленення та благоустрій самій площадки, а також прилеглої території. Основною формою озеленення території прийнято інтенсивний трав”яний газон з багаторічних лугових трав.

Згідно локального кошторису 7-4-1 передбачено витрати на озеленення навколишньої території в цінах станом на 29.02.2004 р. - 6 948,00 грн., без ПДВ.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати виробництва та обігу – сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у господарської діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв”язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 – 5.8 цієї статті.

Зі змісту листа ДПА України від 26.12.2005 р.  №9498Х15-0314 “Про включення до складу валових витрат, витрат по необхідним умовам для будівництва” вбачається, що державні будівельні норми та правила обов”язкові для виконання всіма суб”єктами господарської діяльності, і , відповідно, витрати, що передбачені цими нормами, включаються до складу валових витрат відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Господарський суд  вважає, що податковою службою безпідставно зроблено висновок про завищення позивачем валових витрат на суму 7 097,45 грн., в тому числі ПДВ 1 182,91 грн., які витрачені ТОВ “Автогазсервіс” на придбання газонної трави, транспортні послуги по доставці газонної трави та вартість сертифікату якості на вищевказаний товар, оскільки дані витрати пов”язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, а саме будівництвом та введенням в експлуатацію  АГНКС-450.

В той же час господарський суд не може погодитися з позицією позивача щодо нарахування амортизації в 4 кварталі 2005 р. в сумі 5 900, 0 тис. грн., за 1 квартал 2006 р. - 5 561,0 тис. грн., за 2 квартал 2006 р. - 5 450,0 тис. грн., що пов”язано з включенням до складу балансової вартості основних засобів 1 групи вартість ґрунту чорноземного в сумі 239 880,00 грн., який, як пояснює позивач, був використаний для благоустрою прилеглої до АГНКС-450 території.

Відповідно до підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статі 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” під терміном “амортизація” основних фондів і матеріальних активів слід розуміти поступове віднесення до витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

За нормою підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 цього Закону під терміном “основні фонди” слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарської діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей,  вартість яких поступово зменшується у зв”язку з фізичним або моральним зносом.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 “Основні фонди”, затвердженого приказом Мінфіна України від 27.04.2000 р. №92 зі змінами і доповненнями, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.05.200 р. №2884509, об”єктом основних фондів є закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій;  відокремлений комплекс конструктивно з”єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, у наслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс – певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; іншій актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством.

Згідно підпункту 8.2.2. пункту 8.2 статті 8 Закону основні фонди підлягають розподілу за групами, до 1 групи відносяться будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування, вартість капітального поліпшення землі).

Із змісту акту перевірки вбачається, що позивач до складу балансової вартості основних фондів 1 групи включив вартість ґрунту чорноземного в сумі 239 880,00 грн.

З пояснень позивача слідує, що підприємством вартість придбаного ґрунту, з якого влаштовано газон для озеленення прилеглої території віднесено в податковому обліку до 1 групи основних засобів як споруду.

В той же час достатніх доводів, що ґрунт чорноземний, використаний для озеленення прилеглої території біля збудованої  АГНКС-450, відповідає визначенню основних фондів, позивач суду не надав.

Отже господарський суд вважає безпідставним віднесення позивачем до основних фондів 1 групи ґрунт чорноземний, використаний для влаштування газону на прилеглої до АГНКС-450 території, та нарахування на його вартість амортизаційних відрахувань.

За таких обставин господарський суд частково задовольняє позовні вимоги позивача та визнає недійним податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ від 09.01.2007 р. №0 в частині нарахування податкового зобов”язання по податку на прибуток  в розмірі 1 478,64 грн. основного платежу та 591,46 грн. штрафної (фінансової) санкції. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо даного податкового повідомлення-рішення відмовляє.

Господарський суд частково задовольняє позовні вимоги щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобов”язання по податку на додану вартість від 09.01.2007 р. №0.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим пунктом документами.

При перевірці правильності визначення податкового кредиту за перевіряємий період підприємство відносило до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми податкового кредиту, що не підтверджені податковими накладними в сумі 3 142,62 грн., в тому числі ПДВ – 523,77 грн., а саме в серпні 2004 р. - 423,30 грн., в  тому числі ПДВ – 70,55 грн., вересень 2004 р. - 408,00 грн., в тому числі ПДВ – 68,00 грн., січень 2005 р. - 2 311,32 грн., в тому числі ПДВ – 385,22 грн. Даного факту представник позивача не заперечив та погодився з нарахуванням податкового зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 523,77 грн. основного платежу та 261,88 грн.   штрафних (фінансових) санкцій.

В той же час позивач не погоджується з нарахуванням податкового зобов”язання з податку на додану вартість в розмірі 1 183,41 грн. основного платежу та 591,70 грн. штрафних (фінансових) санкцій, пов”язаних з включенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість

в розмірі 1 182,91 грн. з придбання насіння газонних трав, транспортних послуг по доставці газонної трави та вартість сертифікату якості на вказаний товар, що підтверджує податкова накладна на суму 7 097,45 грн., в тому числі ПДВ – 1 182,91 грн. Позивач звертає увагу суду, що 0,50 грн. основного платежу та 0,25 грн. штрафних санкцій, нарахованих за спірним податковим повідомленням-рішенням не підтверджуються будь-якими висновками та розрахунками відповідача.

Господарський суд погоджується з твердженням позивача щодо  неправомірності нарахування податкового зобов”язання з податку на додану вартість в розмірі 1 183,41 грн. основного платежу та 591,70 грн. штрафних (фінансових) санкцій, оскільки є безпідставним висновок податкового органу щодо включення позивачем  суми податку на додану вартість з придбання товарів, використання яких не пов”язане з веденням господарської діяльності .

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит по податку на додану вартість звітного періоду складається з сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку в звітному періоді у зв”язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу).

Правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат, витрат пов”язаних з придбанням газонної трави  встановлена судом при розгляді питання щодо правильності нарахування податковим органом податкового зобов”язання з податку на прибуток .

Оскільки придбання товару, використання якого пов”язане з господарською діяльністю підприємства, підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, висновки відповідача про відсутність підстав для включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість в сумі 1 182,91 грн. є неаргументованими.

Не знайшло документального підтвердження  правомірність нарахування податкового зобов”язання за даними рішенням в розмірі 0,50 грн. основного платежу та 0,25 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Таким чином, господарський суд визнає недійним податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ від 09.01.2007 р. №0 в частині визначення податкового зобов”язання по податку на додану вартість в розмірі 1 183,41 грн. основного платежу та 591, 70 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Відповідно до пункту 5 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

19.03.2007 р., під час судового розгляду справи, представник позивача подав заяву про відкликання позовних вимог в частині, що стосується визнання недійсним висновків, викладених в акті перевірки стосовно зменшення валових витрат за 2005 рік в сумі 122 400,00 грн.

Господарський суд залишає без розгляду позовні вимоги в частині визнання недійсним висновків Світловодської ОДПІ, викладених в акті перевірки від 20.12.2006 р. №2592310-31411266, щодо зменшення ТОВ “Автогазсервіс” валових витрат за 2005 рік в сумі 122 400,00 грн.

Керуючись частиною 1 пунктом 5 статті 155, частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання недійсним висновків Світловодської об"єднаної державної податкової інспекції, викладених в акті перевірки від 20.12.2006 р. № 259/2310-31411266, щодо зменшення Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" валових витрат за 2005 рік в сумі              122 400,00 грн.

Позовні вимоги задовольнити часткового.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Світловодської об"єднаної державної податкової інспекції від 09.01.2007 р. № /0 в частині визначення податкового зобов"язання по податку на додану вартість в  розмірі  1183,41 грн. основного платежу та 591,70 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України (№ рахунку 0002, МФО 823016, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, ідентифікаційний код 24145329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогазсервіс" (27500, Світловодськський район, Кіровоградської області, с. Григорівка, вул. Леніна, буд. 83, відомості про рахунки відсутні) судові витрати по справі 1,70 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя