ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

12.03.07р.

Справа № ВП32/1543

Суддя Васильєв О.Ю., розглянувши  позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміна», с.м.т.Червоногригорівка     до Червоногригорівської селищної ради , с.м.т. Червоногригорівка про встановлення юридичного факту

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся  з позовною заявою до  Червоногригорівської селищної ради про встановлення юридичного факту надання 29.08.1997 р. селищною радою товариству «Зміна»земельної ділянки площею 0,2557 га за адресою : вул. Леніна ,20-а, с.м.т. Червоногригорівка Нікопольського району  та використання ТОВ «Зміна»зазначеної земельної ділянки  на праві постійного користування земельною ділянкою з 29.08.1997 р.

Приписами ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1)  справи  у  спорах,  що  виникають  при  укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизації державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;  4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Однак заявлена позивачем вимога  не відповідає способам захисту цивільних прав, оскільки, як вбачається із змісту позовної заяви , позивач просить суд встановити певний юридичний факт .

Але при цьому слід приймати до уваги, що вимоги про встановлення вищезазначеного факту, не призводять до поновлення порушених прав позивача . Вони не можуть бути предметом спору та самостійно розглядатися в окремій справі. Заявлена позовна вимога є нічим іншим, як встановленням факту ,що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Даний висновок не суперечить положенням Конституції України, зокрема щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають в державі. Наведене суд вважає достатніми правовими підставами  для відмови в прийнятті позовної заяви.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.16 ЦК України , ст.12, п.1 ст.                 62 ,86  ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

В прийнятті позовної заяви відмовити ,позовні матеріали повернути позивачу.

Згідно з п.2 ст.8 Декрету КМУ від 21.01.93 р. № 7-93 “Про державне мито” і ст.47 ГПК України  державне мито в сумі 85 грн.00 коп. , перераховане платіжним дорученням № 1 від 09.02.07 р., повернути позивачу з держбюджету .

Суддя

О.Ю.Васильєв