ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.
№ 6/182-06-4840

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач Л.І.

розглянувши

касаційну скаргу
Одеської залізниці

на  постанову
від 31.10.2006р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду Одеської області

за позовом
ТОВ “Інтеркомерс-Мультімодал”

до
Одеської залізниці

про
стягнення 3915, 36 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з’явились,

відповідача: не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 26.09.2006 господарського суду Одеської області в позові про стягнення помилково списаних грошових коштів у вигляді провізних платежів за накатку  порожніх вагонів на паром, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що згідно наданих відповідачем копій дорожніх відомостей, в графі 11 (найменування вантажу) цих перевізних документів відправником було зазначено: ЕТСНГ 421034 Повернення порожньої секції з під м’яса яловичини”.

Під вказаним кодом в Єдиній тарифно-статистичній номенклатурі вантажів (ЄТСНВ) зазначено: “Вагони залізничні, що перевозяться на власних осях”, а тому посилання позивача на те, що мало місце накочування на паром порожніх вагонів –не відповідає дійсності, а відтак безпідставним є посилання останнього на п.5.3 Тарифного керівництва № 1.

Постановою від 31.10.2006 Одеського апеляційного господарського суду згадане вище рішення скасовано. Позов задоволено. Зобов’язано Одеську залізницю повернути ТОВ “Інтеркомерс-Мультімодал” помилково списані грошові кошти у вигляді перебору провізних платежів за накатку порожніх вагонів у розмірі 3915,36 грн.

Стягнуто з Одеської залізниці на користь  ТОВ “Інтеркомерс-Мультімодал” 144,50 грн. держмита, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу та 980 грн. на оплату послуг адвоката.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати з огляду на порушення апеляційною інстанцією ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, а рішення господарського суду Одеської області від 26.09.2006 залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 01.01.2005 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 070 про організацію експортно-імпортних та інших перевезень вантажів і надання транспортно-експедиторських послуг.

У листопаді 2005 року позивачем здійснено перевезення вантажу в 6 вагонах рефрижераторної секції, а також вагоні –агрегаті власності МПС Грузії на дільниці ст. Іллічівськ-Пором експ. –ст. Черкаси. Вантаж переправлявся через паром Поті-Іллічівськ.

25.11.2005 вагони були вивантажені на станції Черкаси.

26.11.2005 порожні вагони були відправлені в Грузію через паром Іллічівськ-Поті.

На підставі п.5.3 параграфу 5 Розділу 3 Наказу Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551 “Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника” (Тарифне керівництво № 1), яким передбачено, що підбирання для паромів, накочування й викочування на (з) них порожніх вагонів і вагонів із порожніми контейнерами проводиться безоплатно), - позивачем  було здійснено оплату залізничного тарифу за повернення порожніх вагонів на ділянці ст. Черкаси –ст. Іллічівськ –Паром експ. без урахування збору за накочування вагонів на паром.

При розрахунках залізницею з рахунку позивача було списано    7341,12 грн. з урахуванням збору за накочування вагонів на паром в розмірі 3915,36 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, апеляційна інстанція, посилаючись на пункт 5.3 Розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво № 1) та п.1.3 Розділу 14 Правил перевезень вантажів у вагонах в міжнародному прямому залізнично-паромному сполученні через порти Іллічівськ - Поті/ Батумі між Україною і Грузією, вважала, що послуги з накочування порожніх вагонів на паром при їх перевезенні надаються Одеською залізницею безоплатно, а тому списання спірних грошових коштів з рахунку позивача є помилковим.

До того ж, необгрунтованим, на думку апеляційного господарського суду, є нарахування плати за послуги з накочування порожніх вагонів на паром на підставі п.17.6 Розділу 1 Тарифного керівництва № 1, оскільки відповідно до п.5 Розділу 3 Тарифного керівництва №1, накочування й викочування вагонів на паром є додатковими операціями, пов’язаними з перевезенням вантажів, а положення пункту 17 Розділу 1 Тарифного керівництва №1 передбачають нарахування плати за перевезення порожніх вагонів, контейнерів залізниць, локомотивів та іншого рейкового рухомого складу загального парку залізниць, а також приватних або орендованих. Тобто, в даному випадку накочування порожніх вагонів на паром є додатковою операцією при перевезенні порожніх вагонів Одеською залізницею і тому застосуванню підлягають положення п.5.3 Розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1).

Плата ж за перевезення рухомого складу на власних осях встановлюється положеннями п.19 розділу 2 Тарифної політики залізниць України на 2005 фрахтовий рік, п.2 якої передбачено, що її положення і ставки застосовуються при транзитних перевезеннях, до котрих не відноситься спірне перевезення, а відтак суд дійшов висновку про безпідставне списання відповідачем спірної суми з позивача.

Проте з такими висновками апеляційного господарського суду погодитись не можна.

Як було з’ясовано господарським судом, відправником в графі 11 (найменування вантажу) дорожніх відомостей №№ 40751331, 40751330, 40751329, 40751327, 40751323, 40751328 було зазначено “ЄТСНВ 42-1034 повернення порожньої секції з під м’яса та яловичини”, тобто вказано код під яким в Єдиній тарифно-статистичній номенклатурі вантажів (ЄТСНВ) зазначені вагони, що перевозяться на власних осях.

Відповідно до п.1.3, п.2.3 Параграф 14 Правил перевезень вантажів у вагонах у міжнародному прямому залізнично-паромному сполученні через порти Іллічівськ-Поті/Батумі між Україною та Грузією, а також розділу 5 Основних положень Тарифної політики залізниць України при поверненні порожніх власних (приватних) вагонів, до яких відносяться вантажні вагони усіх типів, які є приватною власністю та мають восьмизначну нумерацію, яка починається на цифру “5”, що мало місце в даному випадку, додаткові збори підлягають стягненню, так як вказаний рухомий склад перевозиться, як вантаж на власних осях за повними перевізними документами накладної СМГС сполучення.

Виключення становить перевезення порожніх вагонів, що належать до парку залізниць та направляються по регулюванню для навантаження чи звільнення від вантажу.

Вказане вище не було прийняте до уваги апеляційною інстанцією, що призвело до прийняття помилкового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова Одеського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Одеської області –залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову від 31.10.2006 Одеського апеляційного господарського суду зі справи № 6/182-06-4840 скасувати.

Рішення від 26.09.2006 господарського суду Одеської області зі справи № 6/182-06-4840 залишити без змін.

Головуючий                                                                                   Г.Коробенко

Судді:                                                                                              Т.Костенко

Л.Рогач