ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.                                                           Справа № 15/253-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна О.А.

суддів:                                                                        Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарі                                                             Гаврилюк Т.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача:     не з'явився;

від відповідача: Годун К.О. (довіреність б/н від 07.05.2007 року),

розглянувши апеляційну скаргу сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське" (смт. Турбів Липовецького району  Вінницької області)

на постанову господарського суду Вінницької області

від "04" грудня 2006 р. у справі

за позовом сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське" (смт. Турбів Липовецького району Вінницької області)

до Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції (м.Липовець Вінницької області)

про стягнення 168114,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2006 року сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення 168114,00 грн. коштів на відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю  податкової інспекції в зв'язку з ненарахуванням податкового кредиту.

В заяві №78 від 27 листопада 2006 року позивач змінив свої позовні вимоги і просив стягнути з Державного бюджету України на рахунок підприємства надміру сплачений податок на додану вартість в сумі 168114,00 грн.

Постановою господарського суду Вінницької області від 04 грудня 2006 року у справі №15/253-06 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування  судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі вказує, що твердження суду про те, що позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, не зумів пояснити шкоду завдану бездіяльністю податкової інспекції, не надав достовірних доказів, що підтверджують надміру сплачений податок на додану вартість спростовується положеннями ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вважає, що при прийнятті рішення поза увагою суду залишився висновок судово - бухгалтерської експертизи №433 від 31.10.2005 року, який є підставою для стягнення 168114,00 грн.

Відповідач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначає  про необґрунтованість доводів скарги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що неприбуття представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відмовляючи в позові господарський суд Вінницької області виходив з того, що позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, не зміг пояснити шкоду завдану бездіяльністю податкової інспекції, не надав достовірних доказів, що підтверджують надміру сплачений податок на додану вартість, а вимога щодо стягнення з податкової інспекції коштів в зв'язку завищенням податкових зобов'язань по податку на додану вартість не може бути задоволена, оскільки відповідно до п. 4.1 наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року №200/86 "Про затвердження змін та доповнень до Порядку відшкодування податку на додану вартість" відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги апеляційний господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що державною податковою інспекцією у Вінницькій області була про ведена комплексна планова документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства САТ "Турбівське" за період з 01.08.2000року по 01.09.2002 року, за результатами якої складений акт № 24/23-7 від 15 листопада 2002 року,  яким встановлено заниження податку на до дану вартість в сумі 144240,00 грн. та перевищення ліміту залишку готівки в касі на кінець дня в сумі 26408,00 грн. На вказані суми на раховані пеня та штрафні санкції в розмірі 50% від суми недоплати ПДВ та двохкратний розмір суми виявленої понадлімітної готівки.

В процесі оскарження вищевказаного акта ДПА у Вінницькій області зменшила суму донарахованого ПДВ на 21041,00 грн.

На підставі акта перевірки ДПА у Вінницькій області  направила позивачу податкові повідомлення рішення № /0 від 19.11.2002року та № /0 від 19.11.2002 року, які були оскаржені, однак рішенням Липовецької МДПІ № 3203/23-26 від 12.12.2002 року скарги підприємства залишені без задоволення.

В зв’язку з відмовою сплатити донараховані податок на додану вартість, штрафні санкції та пеню проти посадових осіб САТ "Турбівське" була порушена кримінальна справа по закінченню розслідування якої Липовецька МДПІ направила позивачу висновок судово-бухгалтерської експертизи № 257 від 25.09.2003 року, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ, згідно якого ПДВ до сплати підтверджено тільки на 27001,58 грн. із 123199,00 грн.

З огляду на дану обставину, позивач звернувся до суду з заявою про перегляд справи про визнання повідомлень-рішень недійсними за нововиявленими обставинами, в ході розгляду якої з ініціативи суду ухвалою від 26.08.2004 року було призначено судово-бухгалтерську експертизу акта перевірки № 24/23-7 від 15.11.2002року.

Згідно висновку експертизи № 433 від 31.10.2005 року, сума заниженого підприємством податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 123199,00 грн. по податковому повідомленню рішенню № /0 від 19.11.2002року документально не підтверджена. Навпаки підприємством завищено податкові зобов’язання з ПДВ по декларації № 3 (розрахунки з бюджетом) на 168114,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що податковою адміністрацією грубо порушено податкове законодавство, в зв’язку з чим підприємству завдано шкоди на суму 168114,00 грн.

На підставі висновків експерта були подані підприємством коригуючі декла рації на повернення завищених податкових зобов'язань з сумі 168114,00 гривень. Податкова інспекція своїм листом номер 1356/8/15-030 від 05.04.2006 року повернула коригуючі декларації без перерахування зайво отриманих коштів із-за пропуску 1095 днів строку позовної давності.

Така відмова на думку позивача є необґрунтованою, оскільки відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права. Висновок експерта про зайво нарахований ПДВ від 31.10.2005року.  З цієї дати позивачу стало відомо про порушення права, тому строки позов ної давності не пропущені.

Отже, позивач просив стягнути з відповідача 168114,00 грн. коштів на відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю МДПІ в зв'язку з ненарахуванням податкового кредиту.

В ході судового розгляду позивач змінив позовні вимоги і просив стягнути з державного бюджету на рахунок підприємства надміру сплачений податок на додану вартість в сумі 168114,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, на підставі акта перевірки №24/23-7 від 15.11.2002 року заступником начальника Липовецької міжрайонної державної податкової інспекції прийнято податкові повідомлення - рішення № /0 від 19.11.2002року, яким визначено податкове зобов'язання  по  ПДВ   в сумі 184798,5 грн., в   т. ч.  основний  платіж  -  123199,00  грн. та штрафна   санкція  -  61599,50 грн.   та   № /0  від 19.11.2002 року,  яким  визначено  штрафні  санкції  в розмірі 52816,00 грн. за перевищення ліміту залишку готівки в касі на кінець дня.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, САТ "Турбівське" оскаржило їх в судовому порядку.

Проте в подальшому позивач відмовився від позовних вимог з підстав закриття кримінальної справи відносно головного бухгалтера САТ "Турбівське" Ветрової М.С., порушеної за фактом ухилення від сплати податку на додану вартість і ухвалою суду від 01.07.2004року  провадження у справі № 12/91-03 за позовом САТ "Турбівське" до Липовецької МДПІ про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень було припинене.

Висновком судово-бухгалтерської експертизи № 257 від 25.09.2003 року по кримінальній справі № 03119002 встановлено, що за перевіряємий період  з 01.08.2000року по 01.09.2002року з донарахованих сум податку на додану вартість документально підтверджується нарахування суми податку на додану вартість в розмірі  27001,58 грн.

Отримавши даний висновок, позивач звернувся до суду з заявою про перегляд ухвали господарського суду від 01.07.2004року у справі № 12/91-03 за нововиявленими обставинами.

11.01.2006р. ухвалою господарського суду Вінницької суду, яка набула законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного господарського суду від 13.04.2006року,  заяву САТ "Турбівське" про перегляд ухвали господарського суду від 01.07.2004року залишено без задоволення.

Відповідно до висновку № 433 від 31.10.2005 року судово-бухгалтерської експертизи по справі № 12/91-03, сума заниженого підприємством податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 123199,00 грн. по податковому повідомленню-рішенню № /0 від 19.11.2002року документально не підтверджується. Крім того, підприємством завищено податкові зобов’язання з податку на додану вартість по декларації № 3 (розрахунки з бюджетом) на 168114,00 грн.

На підставі вищевказаного висновку експерта позивачем  були подані до Липовецької МДПІ коригуючі декла рації на повернення завищених податкових зобов'язань в сумі 168114,00 грн. Податкова інспекція своїм листом №1356/8/15-030 від 05.04.2006року повернула коригуючі декларації без перерахування зайво отриманих коштів, посилаючись на пропуск 1095 днів строку позовної давності визначеного п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно п. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вимоги про стягнення з відповідача 168114,00 грн. коштів на відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю податкового органу в зв'язку з ненарахуванням податкового кредиту є необгрунтованими, оскільки позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження позовних вимог, а податкові зобов’язання по податку на додану вартість за період з 01.08.2000 року по 01.09.2002 року завищені самим підприємством.

Заявою №78 від 27 листопада 2006 року позивач фактично змінив як підставу так і предмет позову, не зазначив відділення Державного казначейства, яке мало б здійснювати відшкодування податку на додану вартість з бюджету і не заявив клопотання щодо його залучення до участі у справі в якості другого відповідача.

Відповідно до п.4.1 наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року №200/86 "Про затвердження змін та доповнень до Порядку відшкодування податку на додану вартість" відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновком податкових органів або за рішенням суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

За  таких  обставин,  постанова  господарського  суду  Вінницької  області  від   04 грудня 2006 року у справі № 15/253-06 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське" залишити без задоволення, а постанову господарського суду Вінницької області від 04 грудня 2006 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                 Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд