ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 541/12-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

М. Остапенка, Є. Борденюк,  В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ)  "Аврора
Плюс"

на постанову

від 17.01.2007 року

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду

у справі

№ 541/12-05

за позовом

ТОВ "Аврора Плюс"

до

Сільськогосподарське ТОВ
"Агрокомбінат "Хотівський"

треті особи

Хотівська сільська рада,

Києво-Святошинський районний
відділ земельних ресурсів,

ТОВ "Люмва"

про

визнання права власності на
земельні ділянки

В судове засідання прибули
представники сторін:

позивача

Швець Д.С. (дов. від 21.04.2007
року)

третьої особи-1

Верещінська І.В. (дов. від
10.01.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача -Є.
Борденюк, пояснення представника позивача та третьої особи-1, і перевіривши
матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги про визнання права
власності на земельні ділянки заявлені у вересні 2005 року та обґрунтовуються
наступним.

Відповідно до протоколу загальних
зборів співвласників майна реорганізованого КСП АК “Хотівський” від 25.03.2004
співвласники прийняли рішення про виділення майна в натурі згідно з переліком,
визначеним в додатку до протоколу, співвласникам (групам співвласників), що
подали заяви на виділення з передачею відповідних земельних ділянок. У групу
таких співвласників увійшли СГ ТОВ АК “Хотівський” (правонаступник КСП АК
“Хотівський”) та фізична особа ОСОБА_1, правонаступником якої згодом стало ТОВ
“Аврора Плюс”.

22.03.2004 між СГ ТОВ “Хотівський”
та ОСОБА_1 укладений договір про спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності.

13.04.2004 укладена угода до цього
договору, відповідно до якої змінена сторона у договорі про спільне володіння,
користування і розпорядження майном, а саме, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 внесла
свої майнові права на частку майна пайового фонду КСП АК “Хотівський” до
статутного фонду ТОВ “Аврора Плюс”, останній став власником зазначених майнових
прав, а, отже, і стороною у договорі від 22.03.2004 про спільне володіння,
користування і розпорядження майном, який розірваний угодою сторін від
26.04.2006.

На виконання угоди від 26.04.2004
та відповідно до акту приймання-передачі СГ ТОВ АК “Хотівський” передало, а ТОВ
“Аврора Плюс” прийняло майно. Серед майна, що передавалось ТОВ “Аврора Плюс”
були споруди, що знаходяться за адресами: Київська область, Києво-Святошинський
район, с. Хотів та с. Ходосіївка, а саме: силосні траншеї -2 один., літній
табір ВРХ.

Відповідно до листа № 57 від
28.09.2005, надісланого відповідачем позивачу, під обслуговуванням силосних
траншей знаходиться земельна ділянка площею 1,31 га, під обслуговуванням
літнього табору ВРХ знаходиться земельна ділянка площею 3,8 га.

Згідно з положеннями ст. 367, п.1
ст. 377, ст. 328, ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного
кодексу України позивач є добросовісним набувачем земельних ділянок, на яких
розташовані зазначені вище споруди.

Визнаючи вимоги позивача, викладені
у позовній заяві, відповідач посилається на неможливість передачі спірних
земельних ділянок позивачу через те, що вони не виділені в натурі.

Державний акт № 111 серія КВ від
07.12.1999 на право колективної власності на землю був виданий КСП АК
“Хотівський”, правонаступником якого є відповідач.

Рішенням господарського суду від
06.10.2005 (суддя Т. Писана) позовні вимоги задоволені шляхом визнання за ТОВ
“Аврора Плюс” право власності на земельну ділянку площею 1,31 га, на якій
розташована споруда -силосна траншея -2 один., що знаходяться за адресою: с.
Хотів, Києво-Святошинського району, МТФ 3; та на земельну ділянку площею 3,8
га, на якій знаходиться літній табір ВРХ за адресою: с. Хотів, велотрек.

Ухвалюючи судове рішення, суд
визнав вимоги позивача обґрунтованими. Зокрема, ч. 1 ст. 377 ЦК України
визначено, що до особи, яка придбала будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження
будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною
для її обслуговування.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2007 (колегія суддів: О. Сибіга, Т. Ільєнок, Г.
Корсакова) рішення у справі скасоване, у позові відмовлено.

Постанова суду мотивована
наступним.

Відповідно до листа
Києво-Святошинського БТІ від 15.12.2006 за № 3228/6 право власності на силосні
траншеї та літній табір ВРХ не зареєстроване. Відповідно до листа
Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів від 11.10.2006 за №
19086 спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності.

Державний акт на право колективної
власності на землю площею 523,3 га, виданий Хотівською сільською радою
відповідно до рішення виконкому від 30.04.1998 за № 102 Колективному
сільськогосподарському підприємству агрокомбінат “Хотівський” не є належним
доказом права ТОВ “Агрокомбінат “Хотівський” на володіння, користування та
розпорядження спірними земельними ділянками.

Актом обстеження земельної ділянки
від 20.10.2006, який знаходиться у матеріалах справи, встановлено, що на
спірних земельних ділянках відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Крім того, перехід права власності
на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду можливий
за переліком певних обставин і, зокрема, якщо відчужувач об'єкту нерухомості
(будівлі, споруди) є власником земельної ділянки і з ним погоджений перехід права
власності на земельну ділянку. У інших випадках -власнику будівлі, споруди може
належати право користування земельною ділянкою у формі договору оренди (ст. 120
ЗК України).

Спірна земельна ділянка передана в
оренду за договором від 21.12.2005
ТОВ “Люмба” (ст. 16 Закону
“Про оренду землі”).

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судом при ухваленні
оскаржуваної постанови норм права, просить постанову скасувати, рішення у
справі залишити без зміни.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України  дійшов висновку, що підстав
для задоволення касаційної скарги не вбачається, виходячи з такого.

Силосні траншеї та літній табір
ВРХ, які позивач вважає спорудами, і право власності на які виникло у нього
шляхом внесення до його статутного фонду фізичною особою ОСОБА_1 своїх майнових
прав на частку майна пайового фонду КСП АК “Хотівський”, як і земельні ділянки,
на яких ці об'єкти розташовані, передані КСП АК “Хотівський” шляхом його
перетворення з радгоспу з метою розпаювання сільськогосподарських угідь та
приватизації майна підприємств.

Порядок паювання земель, переданих
у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, запроваджений
Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 та іншими Указами, якими
механізм паювання уточнювався. У подальшому зазначені питання врегульовані
Земельним кодексом України у редакції Закону від 25.10.2001 № 2768-111. Порядок
приватизації майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських
підприємств визначений Законом України “Про особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі”.

Перетворення радгоспу у колективне
сільськогосподарське підприємство проведено шляхом створення товариства
покупців радгоспу та передачі йому у власність органом приватизації за
договором безоплатної передачі державного майна № 119-ВП від 02.07.1997 (а.с.
45) з подальшою реєстрацією колективного сільськогосподарського підприємства
(28.10.1997).

Державним актом на право
колективної власності на землю від 07.12.1999 оформлене право колективної
власності КСП АК “Хотівський” на 523,3 га землі для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

У матеріалах справи відсутні
відомості щодо розпаювання майна та землі КСП АК “Хотівський”.

Натомість, у матеріалах справи
знаходиться Свідоцтво про державну реєстрацію СГ ТОВ АК “Хотівський” з датою
реєстрації 06.04.2000. Відповідно до статуту СГ ТОВ АК “Хотівський” (а.с. 66)
СГ ТОВ АК “Хотівський” засноване шляхом реорганізації через перетворення КСП АК
“Хотівський” і є його правонаступником. Учасниками товариства зазначені фізичні
особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також юридичні особа: ТОВ “Земельний центр” м. Київ.

Угода про зміну сторони у договорі
про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у
спільній частковій власності, громадянки ОСОБА_1 на юридичну особу - ТОВ
“Аврора”, у зв'язку з внесенням гр. ОСОБА_1 своїх майнових прав на частку майна
пайового фонду КСП АК “Хотівський” до статутного фонду ТОВ “Аврора”, не є
правовою підставою набуття ТОВ “Аврора Плюс” майнових прав гр. ОСОБА_1,
оскільки відсутні відомості про вчинення цими особами дій, з яких виникають
права та обов'язки.

Подальше розірвання договору про
спільне володіння майном між                         ТОВ “Аврора Плюс” та
СГ ТОВ АК “Хотівський”, виділ частки майна ТОВ “Аврора Плюс”, не є діями, що
підтверджують майнове право позивача. Відсутні у матеріалах справи відомості
щодо правових підстав належності за переліком майна у спільному володінні СГ
ТОВ АК “Хотівський” та  гр. ОСОБА_1

Стосовно права особи на земельну
ділянку, якій належить на праві власності будівля або споруда, слід зазначити
таке.

Статтею 19 Земельного кодексу
України землі за основним цільовим призначенням поділяються на категорії,
зокрема, землі сільськогосподарського призначення, до яких (ст. 22 ЗК України)
належать: сільськогосподарські угіддя та несільськогосподарські угіддя.

Відповідно до ст. 7 Закону України
“Про колективне сільськогосподарське  підприємство”
об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та
оборотні засоби виробництва, тобто, земля є приорітетним об'єктом права
власності КСП з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За змістом законодавчих актів,
поєднання інтересів власників паю землі та майна КСП, переважним є право
власника на землю, у тому числі і право особи, у володінні якої знаходиться
земельна ділянка, що не підлягала приватизації, однак, на якій розташований
об'єкт нерухомого майна як майновий пай учасника КСП. Зважаючи на те, що
законодавство про реформування аграрного сектору є спеціальною нормою права, а
положення ст. 120 ЗК України є загальною нормою, захист права власника землі та
захист права власника об'єкту нерухомого майна, за відсутності інших способів,
можливий шляхом застосування права земельного сервітуту, добросусідства або
укладення інших цивільно-правових угод. Крім того, право на володіння земельною
ділянкою належить особі, яка має на праві власності будівлю та/або споруду.

Вищий господарський суд України
погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивачем не доведений
статус об'єктів нерухомого майна: силосної траншеї та літнього табору ВРХ.

Закон України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” передбачає з
01.01.2004 обов'язковість державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,
якому передує технічна інвентаризація об'єкту. Підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно є, зокрема, акти прийому нерухомого майна до експлуатації.
Зважаючи на те, що будівля, споруда як об'єкти нерухомого майна, поєднують у
собі систему будівельно-технічних комплексів, при відсутності належних доказів,
суд не вправі на власний розсуд відносити такі об'єкти до об'єктів нерухомого
майна.

Виходячи з наведеного, оскаржувана
постанова про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності
на земельні ділянки відповідає нормам права, застосованим до встановлених судом
фактичних обставин справи.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Аврора
Плюс" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року у справі №
541/12-05 залишити без зміни.

Головуючий, суддя
М.Остапенко

Судді
Є.Борденюк

В.Харченко