ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"10" травня 2007 р.                                                           Справа № 8/137-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від  позивача - представник Плесняєва-Іващенко С.М., дов. №610/10 від 21.03.07., гол. бухг. Букацель Л.І., дов. №606/10 від 21.03.07.

від  відповідача - нач. відділу Шевченко О.А., дов. №1269/9/10-026 від 09.02.07.

Відкрите акціонерне товариство “Херсонський комбінат хлібопродуктів” (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення  ДПІ у м. Херсоні № /0  від 5 березня 2007 року, якими  було зменшено  бюджетне відшкодування з ПДВ на суму 392296 грн. Позивач посилається на те, що ним укладений договір з нерезидентом компанією «W. J.  GREIN Ltd” Угорщина, відповідно до якого позивач  виконує комплекс робіт по перевалці вантажів, що експортуються, на судна на митній території України. Надані  нерезиденту послуги є супутніми послугами при експорті товарів в розумінні пункту 1.4 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”. Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону „Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку на додану вартість становить „0” відсотків до бази оподаткування незалежно від того, хто саме виконує послуги –безпосередній експортер товарів чи інший суб'єкт господарювання. Супутні послуги - послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Позивач стверджує, що  витрати по навантаженню, вивантаженню, перевантаженню експортного товару до пункту перетинання митного кордону України входять до митної вартості товарів, вказаної в вантажних митних деклараціях (ст. 274 Митного кодексу України).

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) заперечує проти позову, посилаючись на те, що позивач  не може надавати   супутні послуги, бо не є експортером товару. Позивач здійснює обслуговування товарів, що експортуються іншими підприємствами, а не здійснює безпосередньо експорт таких товарів. Місцем надання послуг з приймання, перевалки та зберігання  зернових вантажів є митна територія України, тому ця операція згідно з  вимогами пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 , пп.. „г” п. 6.5 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість” підлягає оподаткуванню за ставкою 20%. Послуги по перевалці товарів на експорт не належать до переліку супутніх послуг, приведених в Митному Кодексі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Херсоні № /0  від 5 березня  2007 року  було зменшене  бюджетне відшкодування з податку на додану вартість  ВАТ “Херсонський комбінат хлібопродуктів” на суму 392296 грн.  Податкове повідомлення-рішення прийняте за висновками акту від 26 лютого 2007 року № 444/23-7/00952367 виїзної позапланової документальної перевірки   з питань дотримання вимог податкового законодавства ВАТ “ Херсонський комбінат хлібопродуктів” за період жовтень, листопад 2006 року. Посадові особи податкової інспекції встановили, що згідно з поданою за вересень декларацією з ПДВ від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 2315041 грн. Перевіркою  встановлено, що  від'ємне значення складає 2021963 грн. Відхилення  в показниках  податкового зобов'язання складає 351694 (операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 %). Підприємство неправомірно застосувало нульову ставку по податку на додану вартість по наданим послугам на суму 1758470 грн., в тому числі ПДВ 293078 грн.

В декларації за вересень 2006 року КХП відображено різницю між сумою податкового зобов'язання і податкового кредиту з ПДВ має від'ємне значення та складає 2315041 грн., за даними податкової інспекції різниця має складати 1963347 грн. Внаслідок порушення п. 3.1 ст. 3, п. 6.1.1 пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону „Про податок на додану вартість” підприємством завищено суму від'ємного значення на 351694 грн.

Згідно з поданою за жовтень 2006 року декларації з ПДВ від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 426099 грн., перевіркою виявлено  від'ємне значення різниці в сумі 385497 грн. Відхилення в податкові декларації від даних перевірки сталось в розмірі операцій на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 % , внаслідок чого було занижено суму податкових зобов'язань на 40502 грн.

Перевірка  правильності визначення податкового кредиту за жовтень 2006 року виявила, що ВАТ „Херсонський КХП” вказав різницю між сумою податкового зобов'язання і податкового кредиту з ПДВ 234669 грн., податкова інспекція встановила різницю в розмірі 194067 грн., підприємством  завищено бюджетне відшкодування за жовтень 2006 року на 351694 грн.

В декларації з ПДВ за листопад 2006 року від'ємне значення різниці між сумою  за листопад 2006 року на 40602 грн., завищено від'ємне значення різниці між сумою  податкових зобов’язань та податкового кредиту  на 222198 грн.

На думку податкової інспекції, завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року на 351694 грн., за листопад 2006 року на 40602 грн. , завищення від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та податкового кредиту за листопад 2006 року на суму 222198 грн. сталося внаслідок порушення позивачем вимог п. 3.1 ст. 3, пп.6.1.1 пп.6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.97 № 168/97-ВР, внаслідок необґрунтованого застосування нульової ставки ПДВ до  послуг, які надавав позивач нерезиденту  - компанії “W.J. Grain LTD”, Угорщина, по перевалці сільгоспкультур за межі митної території України відповідно до договору  про перевалку зернових культур від 01.07.04 № 010704. В акті перевірки вказано, що підприємство повинно оподатковувати послуги за ставкою 20 %, так як операції по наданню послуг оформлені актами виконаних робіт та наданих послуг, а не належно оформленими митними вантажними деклараціями експорту товарів та супутніх послуг. Вартість супутніх  послуг включається до митної вартості товарів. А митна вартість товарів  відповідно до ст. 274 Митного кодексу України включає в себе ряд фактичних витрат, які поніс платник податку –експортер у зв’язку із здійсненням експорту таких товарів. Позивач не є експортером товарів. Крім того, згідно з пунктом 3.1 статті 3 Закону “Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту) та з вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту).  Визначення місця поставки послуг наведено у п. 6.5 ст. 6 Закону. Зокрема, відповідно до загального правила для визначення місця поставки послуг, встановленого п. 6.5 ст. 6 Закону, місцем поставки вважається місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку, а для послуг у сфері діяльності, допоміжній транспортній, такій як навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт (включаючи страхування), місцем поставки є місце, де фактично надаються послуги (частина третя підпункту "г" п. 6.5 ст. 6 Закону). При наданні послуг, місце поставки яких згідно із вищевказаними правилами визначено на митній території України, вартість таких послуг включається в базу оподаткування за ставкою 20 %.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Ставки податку на додану вартість наведені у ст. 6   Закону “Про податок на додану вартість”, яка передбачає, що об’єкти оподаткування оподатковуються за ставкою 20 відсотків, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка.

Відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону України  про ПДВ, “при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків до бази оподаткування”. “ Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією” (п. 6.2.1 ст. 6 Закону про ПДВ).

За змістом п. 1.14 ст. 1 Закону про ПДВ супутні послуги - це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Порядок і методи визначення митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються) наведено у главі 48 Митного кодексу України  від 11.07.2002р. № 92-1V , де визначено, що митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України (ст.259 Кодексу)

До митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені:

а) на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України;

б) комісійні та брокерські винагороди;

в) ліцензійні та інші платежі за використання об'єктів права інтелектуальної власності, які покупець повинен прямо чи побічно здійснити як умову продажу (експорту) товарів, які оцінюються.

Спір між сторонами виник через питання за якою ставкою “0” чи “20” відсотків необхідно обкладати послуги позивача по навантаженню на морський транспорт  сільськогосподарської продукції, яка вивозилась за межі митної території України не позивачем, а іншими підприємствами, які вказані експортерами у вантажних митних деклараціях.  Вартість цих послуг (від 2 до 6,55 дол. США за тону вантажу) включена експортерами сільгосппродукції до складу митної вартості товарів, що підтверджено документально вантажними митними деклараціями  та інвойсами і відповідачем не заперечується. Ці послуги нерозривно пов'язані із товаром і є частиною експорту. Будь-яких претензій  до методики визначення митної вартості товарів, що експортується, зокрема  щодо завищення митної вартості товарів, ні у митниці, ні у податковій інспекції немає. Таким чином, витрати з навантаження вантажу відносяться до складу митної вартості товару, і є вартістю супутніх послуг щодо експорту товару. Супутність при цьому розуміється як категорія, спричинена природою експорту певних товарів, і ця спричинена природою експорту товарів категорія має місце і підпадає під одне й теж законодавче визначення і у випадку вчинення послуги експортером, і у випадку вчинення послуги іншою особою у відносинах з покупцем-нерезидентом.

Посилання податкового органу на те, що позивач не є експортером, і тому не має право на нульову ставку ПДВ, суд вважає помилковим, оскільки у Законі про ПДВ немає вказівки на те, що супутні експорту послуги обкладають за нульовою ставкою тільки в експортера товарів. Виходячи із приписів Закону про ПДВ об'єктом для оподаткування податком на додану вартість  є товари (роботи, послуги), а не окреме підприємство, організація, установа. Чинні законодавчі акти не містять жодного застереження щодо суб'єктного складу учасників операції по поставці супутніх експорту товарів послуг, для оподаткування при визначенні розміру ставки податку не має значення: хто саме виконує такі послуги - безпосередній експортер, що реалізує товар, чи інший суб'єкт господарювання за угодою з покупцем - нерезидентом. Посилання податкової інспекції на оформлення послуг актами, а не вантажно-митними деклараціями, які є  доказом експорту, суд також вважає необґрунтованим. Пункт 6.2.1 ст. 6 Закону про ПДВ передбачає обов'язковим оформлення ВМД при експорті товарів, і не ставить обов'язковою умовою оформлення супутніх експорту послуг окремими вантажними митними деклараціями.

Доводи податкової інспекції щодо того, що місцем надання послуг є митна територія України, тому ця операція згідно з  вимогами пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 , пп.. „г” п. 6.5 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість” підлягає оподаткуванню за ставкою 20%, також суд вважає необґрунтованими.

Згідно з пп. 3.1.1 Закону про ПДВ об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України. Як бачимо, головним для визначення об'єкта оподаткування є встановлення місця надання послуг. Якщо місце надання послуг знаходиться на митній території України, то такі операції є об'єктом обкладення ПДВ, якщо місце надання послуг знаходиться за межами митної території України, то такі послуги не є об'єктом оподаткування. Визначення ж власне місця поставки послуг наведено в п. 6.5 Закону про ПДВ. Місце поставки послуг  залежить від виду послуг, що надаються. Згідно підпункту “г” п. 6.5 ст. 6 Закону  в діяльності, допоміжній  транспортній,  такій як навантаження, розвантаження,  перевантаження,  складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт (включаючи страхування) місцем поставки послуг є місце, де  фактично надаються послуги у сфері. Дану обставину сторони не заперечують. Супутні експорту послуги завжди надаються на митній території України, приймаючи до уваги викладене та тлумачення терміну «супутні послуги». Вартість цих послуг є об'єктом оподаткування, ці операції не звільнені від оподаткування, але  ставка оподаткування цих послуг є «0»відсотків відповідно до п. 6.2 ст. 6  Закону про ПДВ.

На підставі викладеного, суд визнає дії ДПІ по зменшенню бюджетного відшкодування з ПДВ неправомірними.

Задовольняючи позов, витрати позивача зі сплати  3 грн. 40 коп. судового збору підлягають компенсації йому з Державного бюджету України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.  94, 159 –163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов задовольнити. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні про  зменшення ВАТ “Херсонський комбінат хлібопродуктів” бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 392296 грн. ДПІ у м. Херсоні № /0  від 5 березня 2007 року.

2.Відшкодувати відкритому акціонерному товариству “Херсонський комбінат хлібопродуктів (м.Херсон, вул. Порт Елеватор, 5) з Державного бюджету 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                               В.В. Хом"якова

Постанова підписана  16 травня 2007 року