ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.

№ 2-1478/05

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Сільськогосподарського Закритого
акціонерного товариства “Ізюмриба”

на ухвалу

Апеляційного суду Харківської
області від 17.05.05

у справі

№ 2-1478/05 Ізюмського
міськрайонного суду

за позовом

ОСОБА_1

до

Сільськогосподарського Закритого
акціонерного товариства “Ізюмриба”

про

визнання недійсним положення про
розподіл акцій

за участю представників від:

позивача

не з'явилися, були належно
повідомлені

відповідача

не з'явилися, були належно
повідомлені

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області із позовною заявою про визнання недійсним
Положення про порядок розподілу акцій власної емісії, що знаходяться на балансі
Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства “Ізюмриба”, між
членами трудового колективу затвердженого 17.12.03 загальними зборами членів
трудового колективу підприємства.

Ухвалою Ізюмського міжрайонного
суду від 27.01.05 позивачу відмовлено в прийнятті позовний заяви у зв'язку із
непідвідомчістю справи суду першої інстанції. Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 17.05.05 скасовано ухвалу суду першої інстанції, справу
направлено до місцевого суду на новий розгляд із стадії прийому позовної заяви.

Суб'єкт касаційного оскарження
вважає, ухвалу апеляційного суду Харківської області про скасування ухвали суду
першої інстанції такою, що прийнята у зв'язку із неправильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права. Так, скаржник вважає, що апеляційний
суд невірно визначив характер спірних правовідносин, оскільки ОСОБА_1 на час
затвердженим спірного Положення був працівником підприємства і відношення його
з підприємством обумовлювалось трудовим договором та регулювались чинним
трудовим законодавством  (ст.15 Закону
України “Про підприємства в Україні в частині самоврядування трудового
колективу). Вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів позивач не
заявляв. Матеріально-правова вимога позивача до Сільськогосподарського
Закритого акціонерного товариства “Ізюмриба” повинна носити правовий характер
та бути підвідомча суду.

Критерієм підвідомчості суду справ
позовного провадження є наявність спору про право та відповідний зміст спірних
правовідносин. Втім, як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1, предмет його
позову не відповідає наведеним критеріям, а тому заява не може бути розглянута
судом. Заява подана позивачем в Ізюмський міськрайонний суд, що в основі своїй
не відповідає цивільно-процесуальним нормам, що регулюють порядок пред'явлення
позову, а саме, в заяві відсутні позовні вимоги: предмет позову
(матеріально-правові претензії до відповідача) та його ціна (ст.137 ЦПК
України).

На думку скаржника, позовна заява
ОСОБА_1 не містить відомостей, які би вказували на те, що Положенням про
розподіл акцій порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Ухвала
суду першої інстанції від 27.01.05 не позбавила позивача права на судовий
захист, гарантований ст. ст. 55, 124 Конституції України, проте зацікавлена
особа повинна звернутись в суд за захистом у порядку, встановленому законом
(ст.4 УПК України).

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши дотримання
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 Прикінцевих
положень Закону України від 15.12.06 № 483-ІІ “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та корпоративних спорів”, касаційні скарги (подання) на судові
рішення у справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону,
підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Як слідує з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним Положення про
порядок розподілу акцій власної емісії, які знаходяться на балансі СЗАТ
“Ізюмриба”, між членами колективу. Суд першої інстанції відмовляючи в прийомі
позовної заяви зазначив, що позовна заява непідвідомча суду
загально-юрисдикції. Апеляційний суд зазначив, що такий висновок помилковий і
не ґрунтується на положеннях чинного процесуального законодавства, що
встановлює порядок розгляду справ в судах України, а тому відмову в прийнятті
заяви є передчасною.

Згідно зі статтею 41 Конституції
України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Порядок здійснення права власності
визначений статтею 4 Закону України “Про власність”. Зокрема, власник на свій
розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник
має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він
може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не
забороненої законом діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за
плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в
господарську діяльність суб'єктів права власності. Власник, здійснюючи свої
права, зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом інтереси
громадян, юридичних осіб і держави. При здійсненні своїх прав і виконання
обов'язків власник зобов'язаний додержувати моральних засад суспільства. У
випадках і в порядку, встановлених законодавчими актами України, діяльність
власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов'язано
допустити обмежене користування його майном іншими особами.

Таким чином, цим законом не
встановлено жодних обмежень щодо здійснення права власності власниками акцій
закритих стаціонарних товариств. Відповідно до частини першої статті 19
Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до
яких, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством
України. Застосування цього конституційного принципу при вирішення порушеного
питання означає, що заявник вправі звернутись до суду за захистом. За таких
обставин, висновок апеляційного суду щодо передчасності відмови в прийняті
заяви до розгляду є правомірним.

За цих обставин, твердження
скаржника відхиляються з підстав наведених вище, а ухвала Харківського
апеляційного суду від 17.05.05 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства “Ізюмриба” залишити
без задоволення, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17.05.05  по справі №2-1478/05 залишити без змін.
Справу направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий - суддя                                                                      В.
Дерепа

Судді
Б. Грек

Л.
Стратієнко