ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"15" січня 2007 р.

Справа
№  3/305

Господарський
суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгаррозглянув у судовому
засіданні 15.01.07 о 12:55 адміністративну справу № 3/305

за
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1;

до
відповідача: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі
територіального управління в Кіровоградській області;

про
скасування постанов НОМЕР_1, НОМЕР_2, стягнення 2000 грн.,

за
участю:

секретаря
судового засідання Маринич Т.П.;

представників

позивача
- ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_3;

відповідача
-  заступника начальника відділу
державного контролю територіального управління Головавтотрансінспекції  в Кіровоградській області Котенка М.П.,
довіреність № 41/1-8-188п від 12.01.07;

відповідача
- головного спеціаліста керівництва теруправління територіального управління
Головавтотрансінспекції  в
Кіровоградській області Шевчука В.В., довіреність № 41/1-8-189п від 12.01.07.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 (далі по тексту - підприємець ОСОБА_1.) звернувся до
господарського суду в з позовною заявою, у якій просить скасувати постанови
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Кіровоградській області НОМЕР_1, НОМЕР_2, стягнути з   Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (далі по тексту - Головавтотрансінспекція) 2 000 грн.
моральної шкоди, завданої незаконним рішенням про застосування фінансових
санкцій, 85 грн. державного мита, 118 грн. витрат на оплату послуг по
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу, 200 грн. витрат на
правову допомогу.

Заперечення
на позов надані територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції в Кіровоградській області. У запереченнях
названа особа посилається на те, що 26.05.06 державні інспектори відділу
державного контролю теруправління Головавтотрансінспекції за участю інспектора
ДАІ на підставі завдання на перевірку НОМЕР_4 здійснили перевірку автомобіля
ЗАЗ ДЕУ д/н НОМЕР_5 належного ОСОБА_1, облаштованого як таксі - розпізнавальним
ліхтарем оранжевого кольору, яким керував водій ОСОБА_3, здійснюючи послуги по
перевезенню пасажирів без ліцензійної картки;
17.07.06 державні інспектори за участю інспектора ДАІ на підставі
завдання на перевірку транспортних засобів НОМЕР_6 в м. Кіровограді
здійснили  перевірку автомобіля ЗАЗ ДЕУ
д/н НОМЕР_5 належного ОСОБА_1, облаштованого як таксі - розпізнавальним
ліхтарем оранжевого кольору, яким керував
водій ОСОБА_2, що надавав послуги з перевезення  пасажирів без ліцензійної картки;  автомобіль знаходився на стоянці л/таксі по
вул. Шевченка разом із другими автомобілями таксі, які очікували пасажирів для
їх перевезення; згідно  аб. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про
автомобільний транспорт" до суб'єкта підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_1 постановами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 застосовані фінансові санкції
за кожне порушення.

У
судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній
заяві і просить їх задовольнити у повному обсязі; представники відповідача
просять у задоволенні позову відмовити з-за його безпідставності.

При
розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у
судовому засіданні господарський суд встановив наступне:

26.05.06
державні інспектори відділу державного контролю теруправління
Головавтотрансінспекції у Кіровоградській області  за участю інспектора ДАІ склали та підписали
акт перевірки транспортних засобів щодо дотримання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом НОМЕР_7, підписати якій водій  автомобіля ЗАЗ ДЕУ НОМЕР_5 відмовився.

25.07.06
державним інспектором відділу державного контролю теруправління
Головавтотрансінспекції у Кіровоградській області складений та підписаний
протокол НОМЕР_8 про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу
порушення законодавства про автомобільний транспорт, що передбачає відповідальність,
передбачену абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний
транспорт.

Постановою
від 25.07.06 до підприємця ОСОБА_1 застосована фінансова санкція у сумі 510
грн. за відсутність у водія автомобіля, що використовувався як таксі, ліцензійної
картки.

17.07.06
державні інспектори відділу державного контролю теруправління
Головавтотрансінспекції у Кіровоградській області  за участю інспектора ДАІ ДПС склали та
підписали акт перевірки транспортних засобів щодо дотримання вимог
законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом НОМЕР_9, підписати якій
водій  автомобіля ЗАЗ ДЕУ НОМЕР_5
відмовився.

25.07.06
державним інспектором відділу державного контролю теруправління Головавтотрансінспекції
у Кіровоградській області складений та підписаний протокол НОМЕР_10 про
виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства про
автомобільний транспорт, що передбачає відповідальність, передбачену аб. 4 ч. 1
ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт.

Постановою
від 25.07.06 до підприємця ОСОБА_1 застосована фінансова санкція у сумі 510
грн. за відсутність у водія автомобіля, що використовувався як таксі,
ліцензійної картки.

Акти
перевірки транспортних засобів  від
26.05.06 НОМЕР_7, від 17.07.06 НОМЕР_9 надсилалися ОСОБА_1 і одержані 24.07.06.

Постанови
від 25.07.06 НОМЕР_1, НОМЕР_2 надіслані позивачу супровідним листом НОМЕР_11.

Відповідальність,
передбачена у абзаці четвертому частини першої ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт, встановлена за порушення законодавства про
автомобільний транспорт - до автомобільних перевізників застосовуються санкції
за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної карти як штраф у розмірі тридцяти неподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Автомобіль
DAEWOO SENS Т13110 (державний номер НОМЕР_5) належить громадянину ОСОБА_1 як
фізичній особі - власнику. У свідоцтві про реєстрацію названого транспортного
засобу як особи, що мають право керувати автомобілем, зазначені громадяни -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Як
вбачається із названих вище актів перевірки транспортного засобу, 25.06.06,
17.07.06, керували автомобілем відповідно
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Названі особи не є автомобільними перевізниками. За
визначенням, що містить ст. 1 Закону України "Про автомобільний  транспорт" кожен з цих громадян є водієм
- особою, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення
встановленого зразка.

Докази
того, що підприємець ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, тобто згідно із ст.
1 названого Закону з фізичною особою, яка здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів відповідачем не надані, а також має ліцензію
на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, про яку
йдеться у ст. 9 такого Закону відсутні.

Статтею
19 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської
діяльності" орган ліцензування формує і веде ліцензійний реєстр з певного
виду господарської діяльності.

Згідно
ст. 14 названого Закону до ліцензій на надання послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом загального користування із перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі додаються ліцензійні картки на кожен
автомобільний засіб; ліцензійна картка є бланком суворої звітності, до якої
заносяться реєстраційні дані ліцензії та автомобільного транспортного засобу.

За
ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для
фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі є для автомобільного
перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України, для
водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені
законодавством України.

Ліцензійна
картка на таксі, як то встановлено ст. 9 Закону України "Про автомобільний
транспорт", надається за умови підтвердження в установленому порядку
відповідності його облаштування вимогам визначення "таксі",
викладеним у ст. 1 цього Закону: "Таксі - це легковий автомобіль,
обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на
даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним
світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має
нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах
автомобіля з лівого та правого боків, призначених для надання послуг з
перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку".

Докази
того, що підприємець ОСОБА_1. здійснює таку господарську діяльність як
перевезення пасажирів та їх багажу таксі, використовуючи автомобіль, про який
зазначено у позовній заяві, має ліцензію на надання послуг з перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі відсутні, тому немає підстав вважати обов'язкою
наявність ліцензійної картки на таксі.

Так
як відсутні докази того, що підприємцем ОСОБА_1 здійснювалася ліцензована
діяльність з надання послуг перевезення пасажирів та їхнього багажу в
індивідуальному порядку на таксі, а також того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є водіями
саме таксі і перевозили пасажирів при здійсненні підприємницької діяльності
підприємця ОСОБА_1 як автомобільного перевізника, то підстави вважати
обов'язкову наявність у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ліцензійної картки також відсутні.

Із текстів
вищеназваних актів перевірки не вбачається, що автомобіль був  облаштований як таксі, тобто мав ті ознаки,
про які йдеться у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В
актах перевірки не викладено того, яким чином особи, які здійснювали перевірку,
встановили факт надання послуг з перевезення пасажирів, тобто - надавали
послуги за плату.

Із
письмових заперечень на позов слідує, що автомобіль  ЗАЗ ДЕУ д/н НОМЕР_5, облаштований
розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який був встановлений на даху
автомобіля, знаходився  на стоянці
л/таксі по вул. Шевченка разом із другими автомобілями таксі, які здійснювали
перевезення пасажирів.

Тобто,
під час перевірки документів водія автомобіля ЗАЗ ДЕУ НОМЕР_5, перевезення
пасажирів не здійснювалося, автомобіль знаходився на стоянці.

Згідно
з визначенням, що містить ст. 1 Закону України "Про автомобільний
транспорт" паспорт стоянки таксі - документ, який містить інформацію про
засоби облаштування стоянки, інформаційне забезпечення пасажирів, власника стоянки,
схеми руху та правила надання послуг. Формування та ведення реєстру стоянок
таксі за ст. 14 Закону України "Про автомобільний транспорт"
покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного
населеного пункту, який затверджує мережу і паспорти міських стоянок.

Докази
того, що місце, на якому стояв автомобіль є стоянкою таксі, відсутні.

Сам
по собі факт фіксації на фотографії наявності на даху автомобіля  НОМЕР_5 ліхтаря оранжевого кольору не є
доказом надання послуг з перевезення пасажирів автомобілем, що використовується
суб'єктом підприємницької діяльності як таксі.

Згідно
з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Головавтотрансінспекція
в особі теруправління у Кіровоградській області не довела факту здійснення   ОСОБА_1 підприємницької діяльності з
перевезення басажирів та їх багажу на таксі, експлуатації ним автомобіля DAEWOO
SENS Т13110 (державний номер НОМЕР_5) як таксі, здійснення водіями ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перевезень пасажирів  таким
автомобілем як таксі, здійснення останніми керування автомобілем, що
використовується позивачем як автомобільним перевізником, експлуатація
легкового автомобіля та його облаштування як таксі, надання послуг з
перевезення пасажирів та їх багажу за плату.

За
ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль
автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових,
позапланових і рейдових перевірок; порядок здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

Станом
на час здійснення перевірки автотранспортного засобу та винесення постанов, що
оскаржується, діяв "Порядок здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування", затверджений
постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.03 № 143.

У
такому порядку не регламентований порядок перевірки автотранспортних засобів з
метою встановлення у водія документів, передбачених ст. 39 Закону України
"Про автотранспорт".

Правові
підстави для  застосування санкцій за
постановами від 27.07.06 НОМЕР_1, НОМЕР_2 були відсутніми.

Господарський
суд визнає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги
підприємця ОСОБА_1 про скасування названих постанов територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Кіровоградській
області.

Обгрунтування
правових підстав, за яких позивач просить стягнути з відповідача  2 000 грн. як завдану шкоду, документи в
підтвердження наявності такої шкоди та розрахунок суми відсутні.

Душевні
переживання, пригнічення, яке викликає хворобливий стан притаманні ОСОБА_1 як
фізичній особі - людині, а не як фізичній особі - суб'єкту підприємницької
діяльності, що є стороною у даній справі.

Відшкодування
моральної шкоди, завданої особи, внаслідок порушення її прав врегульовано ст.
23 Цивільного кодексу України.

Позивачем
не викладено та не доведено право на відшкодування моральної шкоди, завданої
постановами теруправління Головавтотрансінспекції в Кіровоградській області
від  25.07.06 НОМЕР_1, НОМЕР_2 з
урахуванням норм ст. 23 Цивільного кодексу України та статусу особи, яка
звернулася за захистом своїх порушений прав та інтересів у сфері
публічно-правових відносин.

При
викладенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат заявником позову не
враховано те, що розгляд справи за кодексом адміністративного судочинства
України оплачується не державним митом, а судовим збором, розмір такого
судового збору становить 3 грн. 40 коп.; витрати на оплату послуг по
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу відсутні; суми судових витрат
при задоволенні або частковому задоволенні адміністративного позову,
відповідачем у якому є суб'єкт владних повноважень, відшкодовуються із
Державного бюджету України.

Згідно
із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87, ч. ч. 1, 3 ст. 94, ч. 3 "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України судові
витрати відшкодовуються підприємцю ОСОБА_1 із Державного бюджету України у сумі
2 грн. 27 коп. судового збору та 133 грн. витрат на правову допомогу, наданих
адвокатом ОСОБА_4, пропорційно задоволеним вимогам.

Для
повернення судового збору, сплаченого по квитанції 13.10.06 у бульшому розмірі,
ніж встановлено законом (станом на теперішній час ч. 3 "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України),
позивач може звернутися до господарського суду в порядку, передбаченому ч. 2
ст. 89 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підприємець
ОСОБА_1. не позбавлений права звернутися до державного підприємства
"Судовий інформаційний центр", на рахунок якого перераховані 118
грн., для повернення йому такої суми.

Керуючись
ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87, ч. ч. 1, 3 ст. 94, ч. ч. 1-3 ст. 160, ст. 163, ч. ч.
1-4 ст. 254, ч. ч. 3, 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Скасувати постанови територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Кіровоградській області НОМЕР_1, НОМЕР_2.

3.  Присудити з Державного бюджету України на
користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (адреса:
АДРЕСА_1; і. н. НОМЕР_12) 2 грн. 27 коп. судового збору та 133 грн. витрат на
правову допомогу.

4.
Виконавчий лист про стягнення судового збору видати за заявою позивача після
набрання судовим рішенням законної сили..

5.
Після одержання заяви позивача про видачу виконавчого листа направити
виконавчий лист про стягнення судового збору до державної податкової
адміністрації у Кіровоградській області.

6. У
задоволенні позову в іншій частині відмовити.

7.
Повернути суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 (адреса:
АДРЕСА_1; і. н. НОМЕР_12) квитанцію  від
13.10.06 прибуткової каси № 119 Кіровоградської філії ЗАТ КБ "ПриватБанк"
на суму, за якою сплачено 118 грн. витрат на оплату послуг по
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

8.
Копії рішення направити позивачу, відповідачу, територіальному управлінню
Головавтотрансінспекції в Кіровоградській області.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк
подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення  строку для подання скарги.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному
обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня
складення в повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Якщо
строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду
не набрала законної сили.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської
області.

Суддя

Н. В.
Болгар

19.01.07 14:00