ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"01" лютого 2007 р.                                                  Справа № 3/57

« 01 »  лютого 2007 року                                                                     справа №  3/57

11 год. 30 хв.

За позовом Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття –робочий орган виконавчої дирекції Фонду Козелецький районний центр зайнятості населення смт.Козелець, вул.Леніна, 7

до   Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Лихолітське” Козелецький район, с.Лихолітки, вул.Леніна, 60

про стягнення 663,27 грн.

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Рубан Н. О.

Представники сторін :

від позивача:  Давиденко В. В. –провідний спеціаліст РЦЗ, довіреність № 104 від 01.02.2007р.

від відповідача:  не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення недоїмки по страхових внесках на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття  в сумі  663,27 грн.

Відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та участь у судовому засіданні. Суд вважає, що дана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 316488, причини неявки суду не повідомив.

Суд, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового   державного   соціального   страхування  на випадок безробіття визначаються  Законом  України  від  02.03.2000 N 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття",  який набрав чинності з 01.01.2001.

Відповідно до ст.8 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” фонд загальнообов'язкового    державного    соціального страхування   України   на   випадок   безробіття  (далі  -  Фонд) створюється для управління  страхуванням  на  випадок  безробіття, провадження  збору  та  акумуляції страхових внесків,  контролю за використанням коштів,  виплати забезпечення та надання  соціальних послуг,  здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Управління Фондом здійснюють правління Фонду та виконавча дирекція Фонду (ст. 10 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

Згідно ст.12 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” виконавча дирекція Фонду є виконавчим органом правління Фонду, який забезпечує виконання рішень правління. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на  органи державної служби зайнятості, які є робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Виконавча дирекція Фонду  та її робочі органи організовують виконання рішень правління Фонду та забезпечують дотримання законодавства України про страхування на випадок безробіття, діють від імені Фонду, контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, представляють інтереси Фонду в судових та інших органах.

Відповідно до статті 34 цього Закону забезпечення збору  страхових внесків,  контроль правильності їх нарахування та своєчасності сплати віднесено до обов'язків Фонду.

Згідно з частиною другою статті 35 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”  відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному  обсязі  сплачувати страхові   внески   на   загальнообов'язкове   державне  соціальне страхування України на випадок безробіття.

Статтею 38  Закону Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” передбачено,  що у разі несвоєчасної або неповної сплати страхових внесків  страхувальники сплачують   суму   донарахованих  контролюючим  органом  страхових внесків та  пеню.  Пеня  обчислюється  виходячи  з  120  відсотків облікової  ставки Національного банку України,  що діяла на момент сплати,  нарахованої  на  повну  суму  недоїмки  (без   урахування штрафів) за весь її строк.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Лихолітське”  зареєстроване в Козелецькому  районному центрі зайнятості як платник страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття з 29.03.2004р.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і  перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 9 місяців 2006 року станом на 01.10.2006р. за період з 01.04.2006р. по 01.10.2006р. заборгованість відповідача по сплаті внесків становить 663,27 грн.

Законом України "Про загальнообов'язкове  державне  соціальне  страхування  на  випадок безробіття" передбачено,   що   внески   на загальнообов'язкове  державне  соціальне  страхування  на  випадок безробіття  мають  сплачувати   всі   роботодавці   (підприємства, установи, організації та фізичні особи, які використовують найману працю) незалежно від того, яку систему оподаткування вони обрали - загальну  чи  спрощену (сплачують фіксований сільськогосподарський податок,  єдиний  податок,  прибутковий  податок   за   фіксованим розміром   шляхом   придбання  патенту  або  придбали  спеціальний торговий патент).

Згідно з абзацом другим частини першої статті 16 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, джерелом формування коштів Фонду є страхові внески страхувальників - роботодавців, застрахованих осіб,  що  сплачуються  на  умовах  і в порядку,  передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах закону, відповідають фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст.17, 19, 35, 38, 39 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”,  ст.ст.69, 70, 71, 72, 86,   158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII  Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Лихолітське” ( Козелецький район, с.Лихолітки, вул.Леніна, 60, р/р 260097559 ЧОД АППБ „Аваль” ) на користь Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( смт.Козелець, вул.Леніна, 7, р/р 0163 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592  ) 663,27 грн. заборгованості по страхових внесках.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України  заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі   не   можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                В. М. Репех