донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.02.2007 р.                                                                         справа №45/307пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Лисенко С.І. - прокурор відділу, посв. № 1348
Вороніна Є.О. - довір.№ 190 від 19.10.2006р.,

від відповідача:
Євсеєв С.В. - довір. б/н від 24.02.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційне подання
та апеляційну скаргу

прокуратури Донецької області, м. Донецьк
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
12.12.2006 року

по справі
№ 45/307пд (суддя Б.Д.Плотніцький)

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк

до
акціонерного товариства закритого типу "1-й Донецький авторемонтний завод", м. Донецьк

про
визнання частково недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.12.2006р. по справі № 45/307пд відмовлено в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк (далі-позивач) до акціонерного товариства закритого типу «1-ий Донецький авторемонтний завод», м. Донецьк (далі-відповідач) про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу державного майна № 477 від 21.06.1994р., укладеного між Донецьким регіональним відділенням Фонду Державного майна України та Орендним підприємством „1-й Донецький авторемонтний завод" в частині продажу АТЗТ „1-й Донецький авторемонтний завод" нерухомого майна - будинку гуртожитку, розташованого за адресою: 83055, м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 2-а та приведення сторін в первісне положення: визнати право державної власності на будівлю гуртожитку, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 2а у м. Донецьку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокуратура Донецької області звернулась до Донецького апеляційного господарського суду  з апеляційним поданням, в якому просить суд поновити строк подачі апеляційного подання та прийняти апеляційне подання до провадження; скасувати рішення місцевого господарського суду Донецької області по справі № 45/307пд та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а висновки, викладені в рішенні не відповідають дійсності. Скаржник вважає,  що договір купівлі-продажу державного майна № 477 від 21.06.1994р. укладено в порушення вимог Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про оренду державного і комунального майна», ст.ст. 224, 228 Цивільного кодексу УРСР, ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України. Вказує також, що відповідно до  Постанови Ради Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986р., якою затверджено «Зразкове положення про гуртожитки»,  гуртожитки - це спеціально споруджені чи переустатковані для цієї мети житлові будинки, а значить відносяться до об’єктів державного житлового фонду та не  підлягають приватизації. Стосовно строку позовної давності, скаржник виходить з вимог ст. 334 Цивільного кодексу України  та вказує, що оскільки спірний договір не проходив державної реєстрації, то позивач дізнався про порушення його права лише в 2005 році, тобто коли відповідачем була здійснена  державна реєстрація.

Клопотання заявника про поновлення строку подачі апеляційного подання судом розглянуто та задоволено. Апеляційне подання прийнято судом до провадження.

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, також звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду Донецької області по справі № 45/307пд та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено, що спірний об’єкт не було включено до плану приватизації що він фактично не був приватизований, оскільки відповідно до умов спірного договору відповідач придбав майно цілісного майнового комплексу згідно плану приватизації від 16.06.1994р. Невід'ємною частиною плану приватизації є акт оцінки вартості майна підприємства, що підлягає приватизації. На думку скаржника в цьому акті відсутня оцінка вартості  спірного об’єкту. Акт приймання –передачі від 03.11.1994р., підписаний на підставі оспорюваного нині договору не місить інформації про передачу відповідачу у власність будинку гуртожитку, розташованого за адресою: 83055, м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 2-а. При цьому також зазначає, що договір купівлі-продажу державного майна № 477 від 21.06.1994р. укладено в порушення вимог Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про оренду державного і комунального майна», ст.ст. 224, 228 Цивільного кодексу УРСР, ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України. Висновки суду щодо спливу строку позовної давності вважає необґрунтованими, оскільки спірний договір ніколи не проходив державної реєстрації з посиланням на ст. 334 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вимоги скаржника не визнав. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу позивача - такою, що не підлягає задоволенню. Просить суд також скасувати ухвалу суду від 03.11.2006р. про вжиття заходів до забезпечення позову.

Клопотання відповідача розглянуто та відхилено, оскільки предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є перегляд законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції  від 12.12.2006р. по справі  № 45/307пд. Вимоги позивача при цьому стосуються іншого процесуального документу.

Відповідно  до положень  ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України  здійснювалась  фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, суд  встановив  наступне:

06.06.1994р на засіданні загальних зборів (конференції) робітників орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод" було вирішено приватизувати підприємство разом з гуртожитком та пансіонатом „Небуг" та затвердити план приватизації Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод", про що свідчить протокол № 2 від 06.06.1994р. (т.1, а.с.53)

16.06.1994р. Донецьким  регіональним відділенням Фонду Державного майна України в особі начальника В.Л.Малиновського було затверджено план приватизації Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод". До об’єктів, що підлягали приватизації було віднесено і гуртожиток, що розташований у Ворошиловському районі м. Донецька по вул. Рози Люксембург, 2а (с.З плану приватизації).

Того ж 16.06.1994р. Начальником Донецького регіонального відділення Фонду Державного майна України В.Л.Малиновським було затверджено і акт оцінки вартості майна орендного підприємства.

21.06.1994р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду Державного майна України та Орендним підприємством „1-й Донецький авторемонтний завод" було укладено договір купівлі-продажу державного майна Орендного підприємства 1-й Донецький авторемонтний завод" № 477, згідно якого позивач продав, а відповідач як правонаступник прав та обов'язків Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод" - придбав майно цілісного майнового комплексу орендного підприємства, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 2 та  відповідно до  Договору оренди від 25.05.1994р. було передане організації орендарів підприємства в оренду з правом викупу.

Загальна вартість  державного майна визначена в розмірі 1 937 876 тис.крб.

Згідно доданих до матеріалів справи копій приватизаційних платіжних доручень № 1 від 30.06.1994р., № 2 від 30.06.1994р., приватизаційний платіжних доручень - ордерів № 31293 від 08.08.1994р., № 1294 від 16.08.1994р., № 1295 від 08.09.1994р., № 1296 від 16.09.1994р., № 1297 від 30.09.1994р., № 1298 від 06.10.1994р., № 1299 від 20.10.1994р. вартість державного майна була сплачена у повному обсязі.

Відповідно до акту приймання - передачі б/н від 03.11.1994р., державного майна Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод", що підписано належним чином обома сторонами, Донецьке регіональне відділення Фонду Державного майна передало, а Акціонерне товариство закритого типу „1-й Донецький авторемонтний завод", м. Донецьк прийняло державне майно Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод" вартістю 1 937 876 000 крб., зокрема: основні засоби кінцевою вартістю 1447 830 тис.крб., оборотні засоби - 404 419 тис.крб., дооцінка с амортизованого обладнання - 58 688 тис.крб. та дооцінка алмазних виробів - 26 939 тис.крб.

22.09.1999р. у відповідності з договором купівлі-продажу від 21.06.1994р. № 477, який зареєстрований Першою Державною конторою м. Донецька № 1-1195, Донецьке регіональне відділення Фонду Державного майна України видало перелік нерухомого майна № 65 від 22.02.1999р., яке було передане відповідачу на підставі вказаного договору купівлі-продажу державного майна в пункті 36 якого значиться спірний гуртожиток по вул. Рози Люксембург, 2а.

За заявою відповідача 14.09.2005р Виконавчим комітетом Ворошиловської районної у місті Донецьку ради було прийняте рішення № 249/5  „Про оформлення права власності на будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: м. Донецьк, вул. Рози Люкмсембург, 2а". У вказаному рішенні зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1994р., посвідченого 1-ю Донецькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1195, переліку нерухомого майна № 65 від 22.02.1999р. організація орендарів Орендного підприємства 1-й Донецький авторемонтний завод", м. Донецьк придбала у Донецького Регіонального відділення Фонду Державного майна України цілісний майновий комплекс орендного підприємства, в тому числі і будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 2а.

Дана будівля гуртожитку знаходиться на балансі АТЗТ „1-й Донецький авторемонтний завод", м. Донецьк.

На підставі зазначеного рішення 19.09.2005р. Управлінням комунального господарства Донецької міської ради акціонерному товариству закритого типу „1-й Донецький авторемонтний завод", Донецьк було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема: будівлю за адресою: м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 2а.

Ствердження заявника скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про те, що судом першої інстанції невірно встановлено, що спірний об’єкт не було включено до плану приватизації та що він фактично не  був приватизований, оскільки відповідно до умов спірного договору відповідач придбав майно цілісного майнового комплексу згідно плану приватизації від 16.06.1994р. Невід’ємною частиною плану приватизації є акт оцінки вартості майна підприємства, що підлягає приватизації є хибним та не підтверджено матеріалами справи.

Не підтверджено також матеріалами справи і той факт, що позивач дізнався про порушення його прав лише в 2005 році, оскільки спірний договір ніколи не проходив державної реєстрації. Як стверджують заявники скарг, саме після реєстрації 19.09.2005р. відповідачем права власності на спірний об'єкт на підставі договору купівлі-продажу № 477 від 21.06.1994р. були порушені права держави в особі Регіонального відділення на володіння майном, яке було виключене з державної власності.

Разом з тим, матеріали справи містять План приватизації Орендного підприємства „1-й Донецький авторемонтний завод", який затверджено Начальником Донецького регіонального відділення Фонду Державного майна України В.Л.Малиновським 16.06.1994р., з якого вбачається, що  будівля гуртожитку була включена до плану приватизації.

Матеріали справи містять також протокол центральної  інвентаризаційної комісії по  орендному підприємству „1-й Донецький авторемонтний завод" від 12.05.1994р. ( т.1 а.с.101), з якого вбачається, що за результатами засідання комісією постановлено затвердити інвентаризаційні описи в повному обсязі. Том 2 а.с. 13 містить інвентаризаційний опис № 13  будівель та споруд,  в якому під № 37 значиться спірний гуртожиток балансовою вартістю 8415 тис. крб. Загальна балансова вартість основних засобів за всіма описами складає 3118894 тис. крб., що містяться в акті оцінки.

Спірний  гуртожиток внесено також до відомості розрахунку вартості будівель, споруд станом на 01.05.1994р., яка є додатком до Методики оцінки вартості об'єкту приватизації за інвентарним номером 1027.

Акт оцінки вартості майна орендного підприємства, було затверджено Начальником Донецького регіонального відділення Фонду Державного майна України В.Л.Малиновським та був підписано всіма членами комісії.

Пунктом 5 спірного договору   купівлі-дродажу   державного    майна № 477 від 21.06.1994р. визначено, що право власності до покупця майна переходить з моменту перерахування першого внеску, тобто з 30.06.1994р., про що свідчить приватизаційне платіжне доручення № 1 від 30.06.1994р. на суму 553 956 028 крб.

Таким чином, місцевий господарський суд обгрунтовано дійшов висновку проте,  що право позивача на звернення до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу державного майна № 477 від 21.06.1994р. виникло з 30.06.1994р.

Виходячи з викладеного судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне подання прокуратури Донецької області, м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2006р. по справі № 45/307пд - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2006р. по справі № 45/307пд - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2006р. по справі № 45/307пд за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк до акціонерного товариства закритого типу «1-ий Донецький авторемонтний завод», м. Донецьк про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу державного майна № 477 від 21.06.1994р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошенні в судовому засіданні.

Головуючий

Судді:

Надрук. 5 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- прокурору; 1-у справу; 1- ДАГС