ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.07 р.                                                                               Справа № 16/426

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур, при секретарі  судового  засідання Москаленко  О.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка

до відповідача Державне підприємство “Вуглекоксзбут” м. Дзержинськ

про стягнення  боргу з врахування пені  в с умі  18 827 грн. 54  коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:            Хмарська І.А. по дор., Шамрай  М.А. по дор.

від  відповідача :              Орешкіна І.С. по дор.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 21.12.2006р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Державного підприємства “Макіїввугілля”  м. Макіївка до Державного підприємства “Вуглекоксзбут” м. Дзержинськ  про стягнення    18 827 грн. 54 коп. ,  з  яких :   17 269 грн. 72  коп.  -  сумма  основного  боргу   , 1 557 грн. 82  коп. -  сумма  пені .

Представників сторін  було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не  було  надано клопотання про   фіксацію судового процесу  технічними засобами,  на  підставі  чого  фіксація  не була  здійснена . Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування  своїх  вимог позивач  посилається на  не  виконання  зі  сторони  відповідача    вимог  договору   поставки     № 05/67   від 01.06.2005р. , згідно якого     ним було  поставлено  товар   на  сумму   43 674 137 , 75  грн.

Згідно   ч.4. ст. 22  ГПК  України  -  позивач  вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

Позивачем   до   в порядку  ст. 22  ГПК було надано  заяву про уточнення позовних вимог № 01-81/93  від 07.02.2007р., згідно  якого   він  збільшує   позовні  вимоги     в  частині стягнення     штрафних  санкцій  -  пені  за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань , яка   згідно  його  розрахунку  складає    3 966 грн. 09  коп.   ;  та  , також,  просить   стягнути 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов’язання в сумі 1 888 грн. 11 коп.    та  індекс  інфляції в  суммі  3 670 грн. 63   коп.

Представник відповідача       позовні  вимоги  визнає  частково    , а  саме  визнає  сумму   боргу в  розмері  17  269 грн. 72 коп.   та   просить   рострочити   стягнення  зазначеної  сумми, щодо  стягнення  штрафних  санкцій заперечує    ( пояснення  № 53  від 16.01.2007р. ).

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши  пояснення  предстваників  сторін,   судом  встановлено  :

01.06.2005р.  між  позивачем  та  відповідачем   був укладений договір                              № 05/67 .

Данний  договір  за  своєю  правовою  природою  є  договіром  поставки .

Так ,  відповідно  до  ст. 698  ЦК України   за  договором  поставки  організація  поставщик зобов`язується  передати  у  певні  строки організації - покупцеві  у властність   товар .  Договір  поставки  є  двостороннім  договором  і  передбачає  взаємні  зобов`язання   сторін .

Відповідно  до п.  1.1.  договору      позивач    (постачальник) передає у власність відповідача (покупця)  товар  (  вугілля)   , а відповідач (покупець) приймає їх згідно специфікацій   і оплачує цей товар в зазначений термін.

В  виконання  вимог  договору  позивач поставив на адресу відповідача товар                  ( вугілля)     по    специфікаціям  від  01.06.2005р.,  від 02.06.2005р.  ( в  кількості  3   штук) ,   від 30.06.2005р.,  від 06.07.2005р.  на загальну  суму    43 674 137  грн. 75  коп. , з приводу  чого    ним  були  виставлені  рахунки  -  фактури  :  №№  1, 2, 3, 4, 5, 6 від 10.06.2005р.,  №№  7, 8, 9, 10, 11, 12 від 20.06.2005р., №№ 13, 14, 15 , 16, 17, 18 19, 20, 21 від  30.06.2005р.,  № 1/07  від  07.07.2005р.,  № 2/07 від 08.07.2005р., № 12 від 31.07.2005р., № 19 від 31.07.2005р., № 23 від 31.07.2005р.

Згідно ст. 171  ЦК  України  , взаємні  зобов`язання за  договором  повинні  виконуватись  одночасно , якщо  в  закону  , договору  або  змісту  зобов`язання  не  впливає   інше .

Укладений  між  сторонами  договір  передбачає  певний  порядок виконання  взаємних  зобов`язань  , а  саме  :    згідно   п. 3.1.   договору    позивач (постачальник) відпускає товар відповідачу (покупцю) на таких умовах: строк поставки  , а також сума поставленого товару вказані в щомісячних  специфікаціях  окремо на кожну поставку.

Відповідно  до  зазначених вище   специфікацій   розрахунки  за  отриманий  товар   здійснюються    на  умовах    100%   попередньої  передплати ( п.5.1. ) .

Таким чином , строк  оплати  по  вищевказаним специфікаціям не встановлений .

Згідно  ст. 530  ЦК України ,  якщо  строк  виконання  зобов`язань  не  встановлен  або  визначен  моментом   витребування ,  кредитор  вправі вимагати   виконання  ,  а  боржник   вправі здійснити виконання  у  семиденний  строк  з  дня  пред`явлення  вимоги  кредитором.

На  підставі  зазначенного  06.07.2006р.   позивачем    на  адресу  відповідача   згідно  ст. 530  ЦК  України  та   п. 8.5. договора  (  досудове  урегулювання  спору)   була  направлена  претензія   №  01-81/685       з вимогою   погасити  утворену  заборгованість   з  урахуванням  пені   у сумі  18 110 грн. 37  коп. , яка   зі  сторони  відповідача    була    залишена  без      відповіді   та  задоволення .

Також, судом було з`ясовано , що в  порушення  вимог  договору   відповідач  за   період  з  03.06.2005р.  по  30.06.2005р.  здійснив  часткову  передплату  в  розмері   43 656 868 грн. 26  коп.   на  підставі  платіжних  доручень    (  копії  платіжних  доручень  приєднані  до  матеріалів справи) .

Сумма  передплати  в  розмері  17 269 грн. 72  коп.  покупцем  (  відповідачем  по  справі)  до  теперішнього  часу  так  і не  була  перерахована  на  розрахунковий  рахунок  поставщика (   позивача  по  справі ) .

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі  17 269 грн. 72  коп., в зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

За вказаних обставин, вимоги позивача   щодо  стягнення  суми  в  розмірі   17 269 грн. 72  коп.    є обґрунтованими, доведеними  належним чином та   такими , що  підлягають задоволенню.

Також,  позивач просить стягнути з відповідача  відповідно до п. 8.8   договору : за не належне виконання договірних зобов’язань,   пеню в  розмері  3 966 грн. 09  коп.                        (  розрахунок згідно  уточнення  № 01-81/93  від 07.02.2007р.) , розрахунок  якої    є  не  обгрунтованим  та   не  підлягає  задоволенню.

Згідно зі ст. 549 ЦК  України   неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня   ( штраф )  є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання  за  кожен  день прострочення.

Згіжно  розрахунку  суду  , розмір  пені  складає :

17 269, 72 грн. Х 2 ( 8, 5 %  - ставка  НБУ  ) / 365  днів  х 180  днів прострочення =          1 447, 82  грн.

Також,   згідно  уточнення  № 01-81/93  від 07.02.2007р.  позивач   просить  стягнути  з  відповідача  3 % річних за прострочення виконання грошового зобов’язання в сумі 1 888 грн. 11 коп.    та  індекс  інфляції в  суммі  3 670 грн. 63   коп. , які  не  підлягають  задоволенню  з  наведеного   .

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

Так під збільшенням (зменшенням) позовних вимог слід розуміти збільшення (зменшення) суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Тому збільшення (зменшення) розміру позовних вимог, про які не йшлося у позовній заяві є новими і мають розглядатися окремо (Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Відповідно до ст.526  ЦК України зобов`язання   повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач суму   основного  боргу    визнає  , але  стверджує , що   у зв`язку  з  важким  матеріальним  станом  не  має  можливості  своєчасно  оплатити  борг  (  заява №  53  від 16.01.2007р.)   та  згідно  ст . 121 ГПК України  просить  розстрочити  виконання  рішення   на  три   місяця   згідно  наступного  графіка :    січень  2007  року  -  6 000 грн. , лютий  2007 року  - 6 000 грн., березнь 2007 року  -   5 269 грн. 72  коп.

Представник позивача  проти розстрочення виконання рішення   заперечує.

Обставини, викладені  у  клопотанні  відповідача  про розстрочку  виконання  рішення, суд  знаходить виключно  такими, що  не  здатні суттєво ускладнити  виконання  рішення, у зв`язку  з  чим  в  розстроченні  виконання  рішення   відмовляє .

Позовні вимоги обгрунтовані та підлягають   частковому  задоволенню   задоволенню.

Відповідно  до ст. 49 п. 2.  ГПК  України  Господарський  суд  судові  витрати  покладає,  на  відповідача  по  справі   пропорційно  розміру

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст.ст. 526, 549,  625 ЦК України, і керуючись ст.33, 34, 43, ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги  Державного підприємства “Макіїввугілля”  м. Макіївка до Державного підприємства “Вуглекоксзбут” м. Дзержинськ  задовольнити  частково.

Стягнути з Державного підприємства “Вуглекоксзбут” м. Дзержинськ  на  користь Державного підприємства “Макіїввугілля”  м. Макіївка    –   17 269 грн. 72  коп.   -  основного  боргу  , 1 447 грн  82   коп.  -  пені ,    187  грн. 17 коп. -   витрати по сплаті держмита   і  116 грн. 89 коп.     -  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового  процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Суддя                                                                         Манжур В.В.