ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
20.03.07                                                                                           Справа  № 4/2384-17/328
ПОСТАНОВА

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                           Скрутовського П. Д.

суддів                                      Онишкевича В. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу ПП «К. І. К. –Л», м. Львів № 30 від 09.02.2007 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2006 р.

у справі № 4/2384-17/328

за позовом Державного підприємства «Львіввугілля»в особі шахти «Межирічанської», м. Сокаль

до ПП «К. І. К. –Л», м. Львів

про стягнення 12 232, 33 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –Кіщак С. І. –заступник директора (довіреність № 8/3 від 02.01.2007 р.)

від відповідача (скаржника) –явка необов’язкова –не з’явився

Представнику позивача роз’яснені права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання, технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2007 р. було прийнято до свого провадження і призначено до розгляду апеляційну скаргу на 20.03.2007 р., явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2006 р. у справі № 4/2384-17/328 за позовом ДП «Львіввугілля»в особі шахти «Межирічанської», м. Сокаль до ПП «К. І. К. –Л»про стягнення кредиторської заборгованості в сумі 12 232, 33 грн. позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнено 11 439, 19 грн. боргу, а в частині стягнення 793, 14 грн. залізничного тарифу позов залишено без розгляду.

При винесенні свого рішення, місцевий господарський суд керувався нормами ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України та мотивував його тим, що відповідно до поданого сторонами акту звірки від 01.12.2006 р., заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 439, 19 грн., а щодо решти суми 793, 14 грн., то оскільки позивач не подав обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми залізничного тарифу, не подав доказів виставлення відповідачу на вказану суму рахунку, тому господарський суд першої інстанції в цій частині залишив позов без розгляду.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Львівської області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення в частині відмови у відстрочці виконання та прийняти нове рішення, яким відстрочити виконання рішення суду терміном на 6 місяців, посилаючись на те, що позивач, який входить в структуру управління ДП «Львіввугілля», яке здійснює керівництво шахтою «Межирічанської», станом на день вирішення спору має заборгованість перед відповідачем на суму 79 000 грн., яку впродовж 2 років не сплачує, а в порядку примусового виконання органи Державної виконавчої служби не мають можливості стягнути її у зв’язку з мораторієм на задоволення вимог кредиторів. Крім цього, апелянт зазначає, що не заперечує проти взаємного зарахування зустрічних вимог, а також наголошує на порушенні судом ст.ст. 4-2, 121 ГПК України щодо рівноправності сторін.

Апелянт не забезпечив явки уповноваженого представника у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 2190829.

Позивач скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погодився з викладеними в апеляційній скарзі мотивами та просив рішення господарського суду Львівської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вищенаведені вимоги.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Як встановлено під час розгляду даного спору, станом на 20.06.2006 р. існувала кредиторська заборгованість шахти «Межирічанська»перед МПП «К. І. К. –Л»на суму 38 823, 36 грн.

Відповідно до гарантійного листа № 43 від 11.03.2004 р., який міститься у матеріалах справи, відповідач просив відвантажити 2 вагони вугілля в рахунок погашення заборгованості та гарантував доплатити різницю суми до 31.03.2004 р., однак своє зобов’язання не виконав.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з жовтня 2003 року по березень 2004 року були проведені наступні господарські операції:

·          по накладній № 29 від 09.10.2003 р. відвантажено 70 тонн вугілля ГЖСШ на суму 13 834, 68 грн.;

·          по накладній № 3 від 16.02.2004 р. відвантажено 68 тонн вугілля ЖР на суму 10 059, 79 грн.;

·          по накладній № 13 від 17.03.2004 р. відвантажено 138 тонн вугілля ЖР на суму 27 834, 48 грн.;

·          згідно рахунку № 47 від 31.10.2003 р. оплачено залізничний тариф в сумі 793, 14 грн. та одержано від відповідача плату за залізничний тариф в сумі 1 466, 40 грн., яка сплачена згідно платіжного доручення від 15.10.2003 р.

Отже, станом на день подання позову дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем повинна була становити в розмірі 12 232, 33 грн.

За даними акту звірки від 01.12.2006 р., який міститься у матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 439, 19 грн. Так, сторонами не погоджена сума в розмірі 793, 14 грн. (залізничний тариф), оскільки, як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджував з відповідачем оплату за послуги залізниці та не направляв ПП «К. І. К. –Л»рахунку.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Враховуючи норми ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент розгляду справи у суді відповідачем не погашено заборгованість перед позивачем.

Таким чином, апеляційний господарський суд підтримує позицію господарського суду першої інстанції щодо того, що позовні вимоги в розмірі 11 439, 19 грн. підлягають задоволенню з огляду на наявні підтверджуючі документи у справі, а решта позовні вимоги судом правомірно були залишені без розгляду.

Щодо відстрочки виконання рішення господарського суду терміном на 6 місяців, то апеляційна інстанція, як і місцевий господарський суд, не вбачає підстав для задоволення такої вимоги.

Враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області прийняте з врахуванням норм чинного законодавства України, а також обставин справи, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2006 р. у справі № 4/2384-17/328 залишити без змін, а апеляційну скаргу МПП «К. І. К. –Л» без задоволення.

2.          Судові витрати по апеляційній скарзі віднести на скаржника.

3.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

4.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                      П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                             В. В. Онишкевич

Суддя                                                                                             М. Г. Слука