ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" травня 2007 р.

Справа  № 28/42-07-721

За позовом   Приватний підприємець ОСОБА_2;

до відповідача   Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1

про стягнення 34972,4грн.

Суддя

Представники:

Від позивача:      ОСОБА_2 -СПД-ФО.

Від відповідача: ОСОБА_1 -СПД-ФО.

Суть спору:
позивач -Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_2  звернувся
до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення 34972,4
гривень з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1  за договором купівлі-продажу  від 15 квітня 2004 року .

Відповідачем - СПД-ФО ОСОБА_1, 16
лютого 2007 року  за вхід. № 3968  було подано заяву у порядку ст. 20  ГПК України, тобто заявлено  відвід судді Гуляк Г.І. посилаючись на те, що
у відповідача  є сумніви щодо
неупередженості ставлення  судді до
розгляду справи.

Ухвалою  голови
господарського суду Одеської області
від 19 лютого 2007 року  заяву
відповідача СПД-ФО ОСОБА_1. про відвід судді Гуляк Г.І. від  розгляду господарської  справи
№ 28/42-07-721 залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від  28 березня 2007
року за клопотанням сторін  продовжено
строк розгляду справи  на два місяці, а
саме до 29 травня 2007 року.

Позивач, у судове засідання прибув
та просить суд  позов задовольнити з
обставин викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача -СПД - фізичної
особи  ОСОБА_1 суму заборгованості за
договором купівлі-продажу б/н від 15 квітня 2004 року у розмірі 34972, 40
гривень.

Відповідач у судове засідання
з'явився  та  просить суд відмовити у задоволенні позову з
підстав викладених у відзиві на позов, який
СПД-ФО ОСОБА_1 надав до суду 14 березня 2007 року за вхід. № 5888.
Згідно вищевказаного відзиву відповідач вказує, що товар  за договором купівлі-продажу  був проданий
йому неналежної якості, тобто  СПД
ОСОБА_2  не виконав умови договору, щодо
якості  товару.

Матеріалами
справи встановлено:

Між Суб'єктом підприємницької
діяльності  - фізичною особою
ОСОБА_2та  Суб'єктом підприємницької діяльності  - фізичною особою  ОСОБА_1
було укладено  договір
купівлі-продажу  б/н від  15 квітня 2004 року.

Відповідно до умов договору
продавець -позивач зобов'язувався
передати у власність  покупця
-відповідача  насіннєвий матеріал
картоплі та буряка кількість та асортимент якого  визначається
відповідно до рахунку, а
покупець  зобов'язується  прийняти товар та оплатити його на умовах
цього договору, тобто не пізніше 30 вересня 2004 року.

Термін дії договору  встановлений сторонами з 15 квітня 2004 року
до 31 грудня 2004 року.

Що стосується якості  проданого товару, то у відповідності до  п. 2
договору купівлі-продажу  б/н від  15 квітня 2004 року  вона повинна відповідати  стандартам, санітарним нормам, технічним
умовам та зразкам, а підтвердженням якості
товару є сертифікат якості  чи
інші документи.

Так, на виконання умов договору
позивачем  за накладною  від 15 квітня 2004 року було продано товар -
картоплю насіннєву  сорту  „Санте” у кількості 10000 кг.  на суму 10000 гривень, картоплю насіннєву  сорту „Обрій” еліта у кількості 4280  кг.  на
суму 8560 гривень, висадки буряка столового
у кількості 6600 кг. на суму 6600 гривень. Всього за вищевказаною
накладною  СПД ОСОБА_2 було продано СПД
ОСОБА_1  товару на загальну суму
25160  гривень.

Як вбачається з матеріалів
справи  відповідач придбав поставлену
позивачем продукцію  у повному обсязі без
будь-яких претензій щодо якості та кількості товару, так як у матеріалах справи
не має жодного доказу того, що СПД
ОСОБА_1 було виставлено   позивачу
вимогу щодо продажу неякісного
товару.  Крім того позивачем до
суду надано  карантинний сертифікат за №
НОМЕР_1 виданий   на  вищевказану продукцію насіннєвого
матеріалу  Прикордонною державною  інспекцією по карантину рослин по Волинській
області, де вказано, що  продукція  відповідає санітарним   та посівним
якостям, карантинних хвороб та шкідників не виявлено.

Позивачем  01 грудня 2004 року  виставлено претензію №1  відповідачу з проханням перерахувати  на
розрахунковий рахунок позивача суму основного боргу 25160 гривень,
пеню  у розмірі 3120 гривень та
інфляційні, але відповідачем вказана претензія залишена без розгляду.

В порушення умов договору
відповідач зобов'язання до теперішнього часу за договором не виконав,
розрахунок за одержаний товар не провів, що зумовило звернення СПД-ФО ОСОБА_2 з
позовом про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та штрафних
санкцій за прострочення платежу у розмірі 34972,40 гривень.

Дослідивши матеріали справи, в тому
числі наявні докази, що мають значення для справи,  заслухавши пояснення представників
сторін,  всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оглянувши у
судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 20 ГК України
кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і
законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема,  відновлення становища,
яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання.

Відповідно до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 627 Цивільного
кодексу України, сторони вільні в укладанні договорів, виборі контрагента і
визначенні умов договору з урахуванням вимог даного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Посилання відповідача на те, що
позивачем був проданий товар  неналежної
якості так як до нього не було надано доказів підтвердження його якості, судом
не приймаються, оскільки під час укладання вищевказаного договору та передачі
товару  були безпосередньо присутні
сторони, що підтверджується особистими підписами та  печатками підприємців на накладній від  15 квітня
2004 року.

Так, відповідно до п. 2 ст. 680 ЦК
України,  якою визначено строки  виявлення недоліків і пред'явлення вимоги у
зв'язку з недоліками  проданого товару
визначено,  якщо на товар  не встановлений гарантійний строк або строк
придатності , вимога  у зв'язку з його
недоліками  може бути пред'явлена
покупцем за умови , що  недоліки були
виявленні протягом  розумного строку, але
в межах двох років, чого не було зроблено покупцем. Тому у даному випадку  не пред'явлення  вимоги
відповідачем  у межах
встановленого  строку щодо якості товару
розцінюється судом як  повне прийняття
проданого товару як такого, що відповідає якісним показникам встановленим
договором купівлі-продажу  б/н від  15 квітня 2004 року .

Відповідно ст.549 ЦК України , в
разі порушення строків оплати поставленого товару відповідачу нараховується
пеня у розмірі, що не перевищує
подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

У порушення вимог  вищевказаної статті  позивачем нараховано пеню, що перевищує  подвійну облікову ставку НБУ, тому судом
перераховано заявлену суму та встановлено, що пеня у відповідності  до ст. 549 ЦК України складає суму у розмірі
2184,93 гривень.

Статтею 625 ЦК України, передбачена
відповідальність за порушення грошових зобов'язань. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити  суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних  від простроченої
суми. Сума трьох процентів річних від простроченої суми за договором складає  754,80 гривень.

Оцінюючи вищевикладене у
сукупності, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги доведенні частково
та підлягають частковому задоволенню.

Позивачу згідно ст. 49 ГПК України
відшкодовуються за рахунок відповідача судові витрати , що складаються зі
сплаченого державного мита 281  гривень
та 118 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.. 44, 49, 82-85 ГПК України суд,-

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково .

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності  - фізичної особи  ОСОБА_1(  адреса: АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності  -
фізичної особи ОСОБА_2( адреса:АДРЕСА_2ІНФОРМАЦІЯ_2) - заборгованість у
розмірі 25160 (двадцять п'ять  тисяч сто
шістдесят ) гривень,  пеню у розмірі 2184
(дві тисячі сто вісімдесят чотири) гривень 93 копійок, три проценти річних у
розмірі 754 (сімсот п'ятдесят  чотири )
гривень  80 копійок,   державне мито в сумі 281 (двісті вісімдесят
одну ) гривень, витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 /сто вісімнадцять/
гривень.

3.          В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку  з дня
його підписання суддею.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя