ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2007
Справа №2-17/3788-2007

За позовом: Акціонерного банку “Експрес-Банк” в особі Кримської філії Акціонерного банку “Експрес-Банк”, м. Сімферополь

До  відповідачів:

1.          Державної виконавчої служби в м. Керч, м. Керч

2.          ВАТ “Суднобудівний завод “Залив”, м. Керч

3.          ТОВ “Морське товариство Холдинг ЛДТ”, м. Керч

про виключення з акту опису

Суддя В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від   позивача  -    Золотарьов О.Д., представник, дов. від 05.03.2007 року № юр-84, Джус Ю.М., ю/к, дов. від 14.06.2006 року № юр-549

Від відповідачів – не з’явилися

Сутність спору:

Позивач звернувся з позовом, згідно з яким просить    виключити із акту опису та арешту  Державної виконавчої служби в м. Керч АР Крим автомобіль марки  MITSUBISHI, модель OUTLANDER, 2003 року  випуску, колір – сірий, універсал, держ. номер 99032 КО та автомобіль марки BMW, модель Е53/Х5 3.0, 2003 року  випуску, двигун V 2979В, держ. номер 11131ОО, у зв’язку з тим, що він  є  застаодержателем указаного майна.

Відповідач – Державна виконача служба в м. Керч АРК  у відзиві позов не визнає, та вказує, що він не може виступати відповідачем так як не є особою, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт належить йому, а також указав, що він діяв у відповідності із законодавством.

Відповідач - ВАТ “Суднобудівний завод “Залив”  відзив на позов не представив.

Відповідач - ТОВ “Морське товариство Холдинг ЛДТ”  у відзиві на позов указує, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Позивач відмовився від  відшкодування  судових витрат  та просить судові витрати  не  стягувати, що є  правом позивача.

Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

По справі проголошено вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору застави автотранспорту від 12.07.2005 року (реєстровий номер № 1814), між позивачем (іменуємим „Заставодержатель”) та ТОВ „Морське товариство Холдінг ЛТД”, (імєнуємим  „Заставодавець”), в забезпечення виконання зобов”язання по кредитному договору № 272-05 КЛ від 12.07.2005 року Заставодавець надає в заставу автотранспорт марки ВMW, моделі Е 53/Х5 3.0., 2003 року випуску, двигун V 2979В,   свідоцтво про реєстрацію КРС №  334539.

Згідно указаного свідоцтва державний номер автомашини 1113100.

Згідно договору застави транспортних засобів від  15 серпня 2005 року  (реєстраційний номер 3015) між відповідачем – Товариство з обмеженою відповідальністю „Морське товариство холдінг ЛДТ” (іменуємим – „Заставодацець”) та позивачем Акціонерним банком „Експресс-банк” (іменуємим – „Іпотекодержатель”), в забезпечення виконання зобов”язань за кредитним договором № 289-05/КЛ від 15.08.2005 року, Заставодавець з метою забезпечення  зобов’язань позичальника  заставляє транспортний засіб, що є власністю Заставодовця, а саме: автомобіль марки  MITSUBISHI, модель OUTLANDER, 2003 року  випуску, колір – сірий, універсал, держ. номер 99032 КО.

Згідно кредитного договору № 272-05 КЛ від 12.07.2005 року позивач, іменуємий „Кредитор” надає ТОВ  „Морське товариство Холдінг ЛТД”   кредит в розмірі 1000000  грн. до 11.07.2007 року  сплатою – 18 % річних.

Згідно кредитного договору  № 289-05/КЛ від 15.08.2005 року позивач, іменуємий „Кредитор”  надає Артемніковой Т.М. кредит в сумі  170 000 грн., по 14.08.2007 року зі сплатою 18 % річних.

Згідно Акту опису та арешту від 01.11.2006 року  у ТОВ „Морське товариство Холдінг ЛТД”  описане майно, на яке накладений арешт,  на суму 93000 грн., у тому числі і указані автомашини, на виконання  наказу Господарського суду від 12.12.2005 року.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому виходить з наступних підстав:

Ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що  стягнення   на   заставлене   майно   в  порядку  примусового виконання  допускається за виконавчими документами для задоволення вимог    стягувача-заставодержателя.

Для задоволення    вимог     стягувачів,     які     не     є заставодержателями,  стягнення  на  заставлене майно боржника може

бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення  судом  рішення  про стягнення з боржника коштів; коли вартість     предмета     застави    перевищує    розмір заборгованості боржника заставодержателю, що у даному випадку відсутнє.

Ст. 52 Закону „Про виконавче провадження” передбачено, що  заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Якщо виникли будь-які обставини, про які суду не було відомо, зацікавлена сторона вправі звернутися про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання державної виконавчої служби  на те, що  вона не може  бути відповідачем по справі, не відповідає  ст. 21 ГПК України, згідно з якою відповідачем по справі є особа, до якої  пред’явлені позовні вимоги. У даному випадку позовна вимога відноситься, у тому числі, і до виконавчої служби, оскільки спірне майно  підлягає виключенню із  складених  нею документів.

Крім цього,  згідно Постанови Пленуму  Верховного Суду України від 27.08.76 року № 6  з подальшими змінами „Про судову практику  у справах про виключення майна з опису”, відповідачами в даній справі  залучаються боржник та особа, в інтересах якої накладений арешт на спірне майно.

Тобто, оскільки  спір по своїй суті впливає на права власності спірного майна, відповідно,  позовні вимоги також відносяться і до указаних осіб.

Таким чином, всі відповідачі по справі заявлені обґрунтовано.

Позивач відмовився від  відшкодування  судових витрат  та просить судові витрати  не  стягувати, що є  правом позивача.

Виходячи із закріпленого  ст. 129 Конституції України  принципу диспозитивності  сторін суд не повинен  розв’язувати питання, якщо зацікавлена  сторона не бажає їх  розглядання.

Згідно   ст. 8  Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу диспозитивності  сторін також указується в постанові  Верховного Суду України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12), а в постанові  Пленуму  Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування  норм Конституції України при здійсненні  правосуддя” вказується, що  суди вправі  застосовувати безпосередньо  норми Конституції як норми прямої  дії.

Таким чином, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, а також керуючись  ст. ст. 75, 82, 84,  85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Виключити із акту опису й арешту Державної виконавчої служби в м. Керч  АР Крим від  01.11.2006 року  автомобіль марки  MITSUBISHI, модель OUTLANDER, 2003 року  випуску, колір – сірий, універсал, держ. номер 99032 КО та автомобіль марки BMW, модель Е53/Х5 3.0, 2003 року  випуску, двигун V2979В, держ. номер 11131ОО.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.