КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2007                                                                                           № 40/7

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:            Коршун Н.М.

За участю представників:

від позивача -Карачій П.П., Лісовий О.І. – представники за довіреностями,

від відповідача -Кобяков Є.В. – представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Алай"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.08.2007

у справі № 40/7

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Галс-реєстр"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Алай"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 1366,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Галс-реєстр” звернулося до господарського суду про  стягнення  з  Закритого акціонерного товариства “ Алай” 1 366 грн. 80 коп. , що складається із заборгованості за ведення реєстру власників іменних паперів за Договором № 81/1 від 26.07.2001р. у сумі 1260 грн. та пені у сумі 106 грн.80 коп.

23.01.2007р. позивач уточнив та доповнив позовні вимоги та просив визнати недійсною угоду від 01.04.2005р. до Договору № 37 від 23.07.2001р., стягнути з відповідача 1470 грн. боргу та 101,64 грн. пені. Зазначену заяву судом першої інстанції прийнято до розгляду.

02.08.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсною Угоду від 01.04.2005р. та стягнути  1260 грн. основного боргу та пені в розмірі 114,66 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.08.2007р. у справі №40/7 позов задоволено частково: визнано недійсною угоду від 01.04.2005р. до Договору №37 від 23.07.2001р. на ведення реєстру власників іменних цінних паперів та присуджено до стягнення з Закритого акціонерного товариства “Алай” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Галс-реєстр” 1 260,00 грн. – основного боргу, 106,81 грн. – пені та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно прийнято судом внаслідок неповного з'ясування обставин справи, при порушенні норм матеріального та процесуального права; прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається  на те, що позивач не мав права здійснювати діяльність по веденню реєстру відповідача  в зв’язку з підписаною Угодою від 01.05.2005р. про припинення дії Договору № 37 від 23.07.2001р. на ведення реєстру власників іменних цінних паперів Закритого акціонерного товариства “АЛАЙ”.

Позивачем  надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

Встановлено, що 23.07.2001р. між сторонами було укладено Договір № 37 на ведення реєстру власників іменних цінних паперів.

У відповідності до предмету укладеного Договору відповідач передає, а позивач приймає повний реєстр власників іменних цінних паперів відповідача та зобов’язаний здійснювати його ведення згідно “Положення про порядок ведення реєстру власників іменних цінних паперів”, затвердженого наказом ДКЦПФР від 26 травня 1998р. №60 у електронній формі.

В додатку №1 до Договору №37 визначено перелік та вартість послуг. Згідно підпункту 9.2 пункту 9 Договору №37 розцінки послуг позивача діють протягом одного року. По закінченню цього терміну вони повторно визначаються за взаємною згодою сторін.

За змістом додатку №1 до Договору № 37 плата за послуги з ведення та збереження реєстру власників іменних цінних паперів становить 210 грн. в квартал.

01.05.2005р. була укладена Угода до Договору №37 від 23.07.2001р. на ведення реєстру власників іменних цінних паперів.

Із змісту зазначеної Угоди витікає, що її було укладено між позивачем та відповідачем; з боку позивача Угода була підписана колишнім директором В.Б. Поживотько, який звільнився із займаної посади 10.03.2005р. за власним бажанням, що  підтверджується наказом №6, листом Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25.07.2006р. № 12/02/11154 та Постановою Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р. у справі № 38/574-А, яка залишена без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2007р.

Наказом №7 від 10.03.2007р. було звільнено з посади спеціаліста інспекційного відділу Іваненка М.А., що підтверджується Актом проведення позапланової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстр” від 22.06.2006р. та листом від 25.07.2006р. №12/02/11154 Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

11.03.2005 Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією зареєстровано юридичну особу ТОВ “Галс-реєстратор”, а директором останнього визначено Поживотько В.Б., що підтверджується Актом проведення планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстратор” від 11.11.2005, складеним Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, та рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.12.2005, яким на ТОВ “Галс-реєстратор” накладено штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неправомірного використання без дозволу уповноваженої на те особи фірмового найменування, що може призвести до змішування з діяльністю іншого господарюючого суб’єкта, який має пріоритет на його використання.

14.03.2005 Поживотько В.Б. був прийнятий на роботу в ТОВ “Галс-реєстратор”(наказ № 1 від 14.03.2005). (У акті проведення планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстратор”, прийнятого Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 10.11.2005, зазначена дата прийняття Поживотька В.Б. на посаду працівника ТОВ “Галс-реєстратор” 15.03.2005.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р. у справі № 38/574-А встановлено, що у трудовій книжці Поживотька В. Б. зроблений запис про звільнення Поживотька В.Б. з 10.03.2005р. з посади директора ТОВ “Галс-реєстр” за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та про прийняття його на роботу з 14.03.2007р.  на посаду директора ТОВ “Галс-реєстратор”

З листа від 22.03.2005р. № 22/-3-03 слідує, що позивач повідомив Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку про звільнення директора Поживотька В.Б. (наказ від 10.03.2005р. № 6) та спеціаліста інспекційного відділу Іваненка М.А. (наказ від 10.03.2005р. № 7), що підтверджується Актом проведення позапланової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстр” від 22.06.2006р. Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Листом від 27.02.2005р. № 27/02-6 за підписом директора позивача Поживотька В.Б., адресованого відповідачу, останній повідомлявся про те, що з 24.02.2005р. в ТОВ “Галс-реєстр” склалася ситуація, яка унеможливлює подальше виконання договірних зобов’язань з боку ТОВ “Галс-реєстр”, у зв’язку із чим відповідачу пропонувалося визначитись з подальшим вибором реєстратора по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ “Алай”.

Листом від 01.04.2005р., адресованого директору позивача Поживотьку В.Б., відповідач на вищевказаний лист просив директора позивача Поживотька В.Б. підготувати та передати систему реєстру ЗАТ “Алай” новому реєстратору. Цей лист було отримано особисто Поживотьком В.Б.

У зв”язку з цим 01.04.2005р. між позивачем в особі в.о. директора Поживотько В.Б) та відповідачем  укладено Угоду до Договору №37.

За умовами даної Угоди сторони  на підставі обміну листів, дійшли спільної згоди про припинення дії Договору №37 від 23.07.2001р. з 1.04.2005р. шляхом підписання даної угоди.

Даною Угодою передбачалось, що система реєстру відповідача повинна бути передана новому реєстратору згідно рішення відповідача, викладеного в листі до позивача від 01.04.2005р.

На підтвердження повноважень Поживотька В.Б. укладати від імені ТОВ “Галс-реєстр” угоди, останнім було надано наказ позивача № 8 від 10.03.2005, зі змісту якого вбачається, що Поживотько В.Б. звільнений з посади директора ТОВ “Галс-реєстр” з 10.03.2005, проте до моменту призначення нового директора ТОВ “Галс-реєстр” і передачі йому всіх документів товариства, Поживотько В.Б. призначив себе в.о. директора ТОВ “Галс-реєстр”.

Фізична особа Лавриненко А.І., як засновник ТОВ “ Галс-реєстр” 01.04.2005р. звернувся до  Голосіївського РУ ГУ МВС України із заявою щодо неправомірних дій Поживотько В.Б. з приводу заволодіння останнім печаткою ТОВ “Галс-реєстр”, що підтверджується листом Прокуратури Голосіївського району м. Києва від 04.08.2005 № 1792.

04.04.2005р. між відповідачем, позивачем в особі Іваненко М.А., що діяв на підставі довіреності № 07/03-01 від 07.03.2005р., яка була визнана недійсною директором позивача 01.04.2005р. згідно з наказом позивача № 4, та ТОВ “Галс-реєстратор” в особі директора Поживотько В.Б. складено акт прийому-передачі документів системи реєстру відповідача.

З протоколу огляду та вилучення від 29.09.2005р., складеного дізнавачем ВД Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, та довідки від 29.09.2005р., складеної керівництвом ВД Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, вбачається, що в ході проведення дізнання було оглянуто та вилучено печатку ТОВ “Галс-реєстр” у гр. Поживотько В.Б. та передано на відповідальне зберігання гр. Лавриненку А.І. до кінця дізнання у даній кримінальній справі.

Згідно Акту проведення планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів реєстратором ТОВ “Галс-реєстр” від 21.09.2005р., складеного Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, у період з 31.08.2003р. до 31.08.2005р. доступ до документів та інформації систем реєстрів всіх емітентів, з якими укладено договори на ведення реєстрів, мали наступні працівники реєстратора: Поживотько В.Б., Власик Л.М., Шчудло О.А., Лавренко А.І., Линник Н.Г.

Викладені обставини свідчать про те, що гр. Іваненко М.А. не мав відповідного доступу до документів та інформації систем реєстрів відповідача, а з 01.04.2005р. і на представництво інтересів позивача.

Крім того, гр. Іваненко М.А. з 15.03.2005р. (тобто до моменту складання акта приймання-передачі від 04.04.2005р.) був прийнятий на роботу до ТОВ “Галс-реєстратор”, що знаходить своє підтвердження в Акті проведення планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстратор” від 10.11.2005р. Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

З Актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку проведення позапланової та планових перевірок дотримання Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів ТОВ “Галс-реєстр” від 21.09.2005р. та 22.06.2006р., а також ТОВ “Галс-реєстратор” від 10.11.2005р. вбачається, що у спірний період відбувалось одночасне ведення системи реєстру відповідача, як у ТОВ “Галс-реєстр” так і у ТОВ “Галс-реєстратор”.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорювана Угода від імені позивача підписана не уповноваженими на це особами, які були звільнені з займаних посад в ТОВ “Галс-реєстр” та які неправомірно заволоділи печаткою позивача. Предметом Договору №37 є виконання позивачем операцій по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ “Алай”.

Закон України “Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні”, який є спеціальним Законом, не передбачає підстав припинення  договору на ведення реєстру власників іменних цінних паперів.

За приписами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу частини 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання

Зі змісту Угоди від 01.04.2005р. вбачається, що з боку позивача її підписано в.о. директора Поживотько В.Б., який наказом № 6 від 10.03.2005р. був звільнений з займаної посади з 10.03.2005 за власним бажанням, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці, що свідчить про те, що Поживотько В.Б. не мав повноважень щодо підписання оспорюваної Угоди від імені позивача.

Колегія суддів зважає на те, що суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв у якості доказу щодо підтвердження права Поживотька В.Б. на підписання спірної Угоди наказ № 8 від 10.03.2007р., яким він призначив себе в.о. директора позивача, посилаючись на те, що згідно зі ст. 99 ЦК України, Законом України “Про господарські товариства” та Статутом ТОВ “Галс-реєстр” право на призначення директора, як і покладення на певну особу повноважень директора, належить до виключної компетенції загальних зборів позивача. Поживотько В.Б. не перебував з позивачем з 10.03.2005 у жодних договірних чи трудових правовідносинах, а з 14.03.2005р. займав посаду директора ТОВ “Галс-реєстратор”.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи, а саме, лист Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25.07.2006р. № 12/02/11154 свідчить про те, що, починаючи з 11.03.2007 Іваненко М.А. не був працівником ТОВ “Галс-реєстр”, не мав доступу до документів систем реєстрів, ведення яких здійснювалось позивачем та не міг здійснювати передачу таких документів іншому реєстратору, а з квітня 2005 року не мав права представляти позивача у відносинах з іншими особами у зв”язку з тим, що довіреність, яка надавала йому такі повноваження наказом від 01.04.2005р. №4 була визнана недійсною. Довіреність від 07.03.2005р. № 07/03-01 не містить повноважень Іваненка М.А. щодо використання печатки ТОВ “Галс-реєстр”.

З пункту 8.13 Положення, чинного на момент його складання, вбачається, що акт прийому-передачі підписується уповноваженою особою реєстроутримувача, який передає реєстр, уповноваженою особою нового реєстроутримувача та уповноваженою особою емітента.

Встановлено, що акти прийому-передачі документів системи реєстру, ведення яких здійснювалось позивачем, були підписані особою, яка діяла на підставі анульованої  довіреності та не мала права доступу до системи реєстру, що суперечить вказаному пункту Положення.

На момент підписання акта приймання-передачі від 04.04.2005р. Іваненко М.А. вже був працівником ТОВ “Галс-реєстратор”.

Викладене свідчить про те, що зазначений акт приймання-передачі від 04.04.2005р. не може свідчити про подальше схвалення позивачем Угоди від 01.04.2005р.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про підставність та задоволення позовних вимог в частині визнання недійсною Угоди від 01.04.2005р.

Щодо позовних вимог про стягнення  з відповідача 1260 грн. боргу та 114,66 грн. пені  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  правомірно дійшов висновку про часткове задоволення зазначених вимог та стягнув з відповідача 1260 грн. боргу та 106 грн.81 коп. пені, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим  Кодексом.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.13,525,526 ЦК України зобов’язання мають виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до вказівок закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускаються.

Відповідно до  ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського  інтересу.

Частина третя ст.. 232 Господарського кодексу України передбачає  право вимоги щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення учасника господарських відносин,  права чи законні інтереси якого порушено.

За змістом підпункту 7.4 пункту 7 Договору № 37 у випадку  несвоєчасного сплати платежів за отримані послуги, відповідач зобов’язувався  сплатити позивачеві пеню у розмірі 0,1% від несплаченої, або несплаченої вчасно суми за кожний день затримки.

Відповідно до ч.1 першої ст. 231 Господарського кодексу України  законом щодо окремих видів зобов’язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців  від дня, коли  зобов’язання мало бути виконано.

Отже, за змістом названих правових норм та статей 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, розмір пені, яка нараховується за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань за договором обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тому, судом першої інстанції обґрунтовано  розраховано та стягнено пеню у сумі 106,81 грн. ( 1260 грн. х 17 % ( подвійну облікову ставку НБУ) ( 365 днів х 182 дні).

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК  України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду з огляду на вищевикладене.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано  належних доказів того, що останній повідомляв позивача про прийняте ним рішення про передачу його реєстру іншому реєстратору. Відповідач не довів, що лист від 01.04.2005р. надсилався чи вручався позивачеві, а не особисто гр. Поживотько В.Б., як вбачається з його змісту.

Встановлено, що зазначений лист складено в день підписання оспорюваної угоди, тому він не міг бути направлений відповідачем позивачеві у строк встановлений пунктом 8.5.Положення у редакції, яка діяла на час укладення оспорюваної  угоди, відповідно до якого у випадку припинення дії договору на ведення реєстру в односторонньому порядку сторона, яка прийняла таке рішення та визначила дату припинення дії договору, повинна у письмовій формі повідомити другу сторону про припинення дії договору не менш ніж за 45 календарних днів до дати припинення дії договору.

Дана норма положення узгоджується з підпунктом 9.4 пункту 9 Договору № 37, відповідно до якої при бажанні розірвати договір ініціатор зобов’язаний повідомити про це іншу сторону не менш як за сорок п’ять днів.

Відповідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

В силу ст.ст. 604, 653, 654 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. У разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, яким  частково задоволені  позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції  правильно дотримані вимоги ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Алай” залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду   м. Києва  від 02.08.2007 р.  у справі №40/7 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 40/7 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Коршун Н.М.