ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.07 р.                                                                               Справа № 45/81пн

за позовом: Садівничого товариства „Енергія”, , с.Любовка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод Коксохімобладнання”, , м.Донецьк

третя особа 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство „Волноваське Бюро технічної інвентаризації”, , м. Волноваха

третя особа 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” в особі Донецьких західних електричних мереж, , м. Авдіївка

про визнання права власності

Суддя  Плотніцький Б.Д.

При секретарі судового засідання Колосовій О.О.

Представники:

Від позивача: Христенко С.В. – довір.

Від відповідача: Акінтінова І.М. – довір.

Від третьої особи 1: Телли В.Г. – довір.

Від третьої особи 2: Бикова Т.І. – довір.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Садівниче товариство „Енергія”, с.Любовка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод Коксохімобладнання”, м.Донецьк, про визнання права власності на лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою№525, а також трансформатор №99, які знаходяться за адресою: с.Любовка.

Позивач, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, заявою б/н б/д (вх.№02-41/17524 від 26.04.2007р.) уточнив позовні вимоги та просить суд визнати право власності за Садівничим товариством „Енергія” на лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою №525, місце розташування яких позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії) та трансформаторний кіоск КТП 99, місце розташування якого позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії), що знаходяться за адресою: 85712, Донецька область, Волноваський район, село Любовка.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наявність у нього права власності на спірний об’єкт, договір про наміри б/н від 11.01.2007р., листи та договір про дольову участь садівничих товариств у фінансуванні будівництва високовольтної лінії електропостачання садівничих товариств.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 04.04.2007р. позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач стверджує про ненадання позивачем правовстановлювальних документів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.04.2007р. в якості третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучене Комунальне підприємство „Волноваське Бюро технічної інвентаризації” м.Волноваха та в якості третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучене Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” в особі Донецьких західних електричних мереж, м.Авдіївка.

Третя особа 1 надала пояснення №126 від 25.04.2007р. в яких посилається на те, що БТІ не повинно готувати технічну документацію на лінії електромереж, опори та трансформатор, оскільки останні не є нерухомим майном.

При цьому, по суті спірних правовідносин пояснення третя особа 1 не надала.

Третя особа 2 письмових пояснень не надала, проте в судовому засіданні представник надала пояснення, згідно з якими спірні лінії електромереж не належать Відкритому акціонерному товариству „Донецькобленерго”.

Також  по суті спору пояснень не було надано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлене наступне:

28.02.1991р. між Садівничим товариствами: Донецького меблевого комбінату, обласного УВС, інституту „Гипровуглеавтоматизація”, трамвайно-тролейбусного управління, „Донбасканалбуд”, „Рудоремзаводу”, „Енергія” був укладений договір про дольову участь садівничих товариств у фінансуванні будівництва високовольтної лінії електропостачання садових ділянок.

Проте, будівництво опор, починаючи з №488 та закінчуючи №525, а також трансформатора №99 було здійснене Садівничим товариством „Енергія”.

В підтвердження викладеного позивачем надані пояснення, згідно з якими між Садівничим товариством „Енергія” та Трестом „Електромережабуд” механізована колона №31 був укладений договір підряду, згідно з яким останній здійснював будівництво зазначеної лінії.

Таким чином, позивач стверджує про те, що його право власності було набуте на спірне майно з моменту закінчення будівництва, відповідно до 128 Цивільного кодексу Української РСР.

11.01.2007р. між Садівничим Товариством „Енергія” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Завод Коксохімобладнання” був укладений договір про наміри, зокрема сторони дійшли до згоди, що їх виробничий та фінансовий потенціал дає їм підставу встановити довгострокове та взаємовигідне співробітництво для розробки та здійснення комерційних проектів (п.1).

Пунктом 2 було встановлено, що сторони планують на першому етапі співробітництва спільно розробляти програму реалізації лінії електромережі опори №488-525 з трансформатором №99, що належить позивачу на праві власності.

При цьому, п.4 було передбачено, що повноважні представники сторін зобов’язуються зустрітись протягом 10 днів з дня укладення цього договору для прийняття рішення з питання можливості здійснення комерційного проекту по реалізації: лінії електромережі опори №488-№525 з трансформатором, які розташовані на землях Любовської сільської ради.

Відповідач на адресу позивача направив лист б/н від 17.01.2007р. з клопотанням про направлення на його адресу (для розгляду) правовстановлювальних документів на лінії електромережі опори №488-№525 з трансформатором.

У відповіді на вказаний лист б/н від 23.01.2007р. позивач направив відповідачу копію акту розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

На думку позивача, даний акт підтверджує право вланості Садівничого товариства „Енергія” на лінії електромереж №488-525 з трансформатором.

Розглянувши надані позивачем документи, Товариство з обмеженою відповідальністю „Завод Коксохімобладнання” дійшло до висновку, що ці документи не підтверджують права власності на лінії електромереж №488-525 з трансформатором.

На цій підставі відповідач за цим позовом відмовмвся від виконання умов договору про наміри від 11.01.2007р.

З урахуванням викладеного, позивачем заявлені вимоги про визнання права власності за Садівничим товариством „Енергія” на лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою №525, місце розташування яких позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії) та трансформаторний кіоск КТП 99, місце розташування якого позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії), що знаходяться за адресою: 85712, Донецька область, Волноваський район, село Любовка.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як було встановлено судом, між Садівничим товариствами: Донецького меблевого комбінату, обласного УВС, інституту „Гипровуглеавтоматизація”, трамвайно-тролейбусного управління, „Донбасканалбуд”, „Рудоремзаводу”, „Енергія” 28.02.1991р. був укладений договір про дольову участь садівничих товариств у фінансуванні будівництва високовольтної лінії електропостачання садових ділянок.

Оскільки всі інші садівничі товариства, крім позивача, не виконували умови цього договору, позивачем самостійно було здійснено фінансування та будівництво опор, починаючи з №488 та закінчуючи №525, а також трансформатора №99.

Викладене підтверджується актами огляду Енергонагляду  від 22.03.1991р., №159 від 18.10.1990р., а також листом Механізованої колони №31 від 09.10.1990р. №738/06.

У відповідності з ч.1 ст.128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, господарський суд дійшов до висновку, про те, що позивачем набуте право власності (право оперативного управління) після закінчення будівництва лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою №525 та трансформаторний кіоск КТП 99.

Статтею 48 Закону України “Про власність” передбачено, що власник може вимагати  усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

За приписом ст. 328 Цивільного кодексу України,  передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та обов’язків може бути визнання права.

При цьому, з урахуванням вимог ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може  пред'явити  позов  про  визнання  його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності доведені позивачем, обгрунтовані законодавством та фактичними матеріалами справи, позов про визнання право власності на лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою №525, місце розташування яких позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії) та трансформаторний кіоск КТП 99, місце розташування якого позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії), що знаходяться за адресою: 85712, Донецька область, Волноваський район, село Любовка, підлягають задоволенню.

Враховуючи, що за висновками суду, з боку відповідача не було припущено будь-яких неправильних дій, внаслідок яких виник спір по цій справі, судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Садівничого товариства „Енергія”, с.Любовка до Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод Коксохімобладнання”, м.Донецьк задовольнити повністю.

Визнати право власності за Садівничим товариством „Енергія” на лінії електромереж, які починаються з опори №488 та закінчуються опорою №525, місце розташування яких позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії) та трансформаторний кіоск КТП 99, місце розташування якого позначено на однолінійній схемі надання доступу до місцевої (локальної) електромережі (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії), що знаходяться за адресою: 85712, Донецька область, Волноваський район, село Любовка.

Рішення господарського  суду  набирає  законної  сили   після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення, яка долучається до справи.

Повний текст рішення підписаний 27.04.2007р.

Суддя

І.О.А.