СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

27.03.2007

Справа №2-19/3681-2007А

За позовом - СПД ОСОБА_1,
м.Сімферополь.

До відповідача - ДПІ у м.Сімферополі,
м.Сімферополь.

Про визнання нечинним рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - ОСОБА_2,
представник, довіреність НОМЕР_1 від 31.03.2006 р.

Від відповідача - Зуєва О.В., держ.
інспектор, довіреність № 425/9/10-0 від 26.02.2007 р.; Дашенчук Т.Б., держ
інспектор, довіреність № 7-22/9/10-0 від 22.03.2007 р.; Великолуг Р.Є.,
представник, довіреність № 767/9/10-0 від 26.03.2007 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання
нечинним рішення державної податкової інспекції в м. Сімферополі НОМЕР_2 від
22.02.2006 р. Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняте рішення не відповідає
вимогам чинного законодавства.

Відповідач надав заперечення на
позовну заяву НОМЕР_3 від 27.03.2007 р. згідно якому позовні вимоги не визнає
та  просить у задоволенні позову
відмовити.

Справа слухалася у відповідності до
положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року №
2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовились від
послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989
року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України
від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України
та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на
російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень
Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного
судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями)
перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам'ятка про
права та обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 зареєстрований
Сімферопольською районною державною адміністрацією АР Крим у якості суб'єкта
підприємницької діяльності 22.11.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.6).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями)
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом
України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна,
інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким
чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку,
необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до
загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи
штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції
України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
в  межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та
доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової
служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

10.02.2006 року Державною
податковою інспекцією в м.Сімферополі складений акт НОМЕР_4 про результати
комплексної планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог
податкового та валютного законодавства суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 за період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р. (а.с.8-13).

На підставі вказаного акту державна
податкова інспекція в м.Сімферополі прийняла рішення про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_2 від 22.02.2006 року, згідно якому встановлено
здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без
наявності ліцензії  (а.с.7).

Позивач просить визнати нечинним
рішення ДПІ в м.Сімферополі  та вказує на
те, що ДПІ в м.Сімферополі не має повноважень щодо прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій.

Відповідач надав заперечення на позовну
заяву НОМЕР_3 від 27.03.2007 р. згідно якому позовні вимоги не визнає та  просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.1 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” від 04 грудня 1990 року № 509/ХII ( із
змінами та доповненнями) до системи органів державної служби віднесено Державну
податкову адміністрацію України, державні адміністрації в АР Крим, областях,
містах ( крім міст Києва та Севастополя), районах у містах.

Згідно п.1 ст.8 цього ж Закону  на Державну податкову адміністрацію  України покладено безпосереднє виконання, а
також організація роботи державних податкових адміністрацій та державних
податкових інспекцій, пов'язану з проведенням боротьби з незаконним обігом
алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів,
оптових та роздрібних торговців,  місць
зберігання  алкогольних  напоїв
та  тютюнових  виробів,
участю у розробленні пропозицій щодо основних напрямів державної
політики і проектів  державних  програм
у сфері боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та
тютюнових  виробів,  організацією
виконання актів   законодавства   у
межах  своїх  повноважень, здійсненням систематичного
контролю за їх реалізацією,
узагальненням практики застосування законодавства, застосуванням у
випадках, передбачених законодавством,
фінансових санкцій до
суб'єктів  підприємницької
діяльності  за  порушення
законодавства  про  виробництво
і обіг спирту етилового,
коньячного,  плодового,  алкогольних
напоїв  і тютюнових  виробів,
здійсненням  заходів по вилученню
та знищенню або передачі на промислову переробку алкогольних напоїв,  знищенню тютюнових  виробів,
що  були незаконно вироблені чи
знаходилися у незаконному  обігу.

Згідно із ст.15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995
року із змінами та доповненнями) імпорт, експорт і оптова торгівля
алкогольними  напоями та тютюновими
виробами можуть здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності  всіх форм власності за наявності ліцензій.

Згідно із ст.15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995
року із змінами та доповненнями) за порушення
норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом  етиловим
ректифікованим   виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з
чинним законодавством. До суб'єктів
підприємницької   діяльності   застосовуються фінансові санкції у вигляді
штрафів у разі: оптової  (включаючи
імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим,   коньячним
і   плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними   напоями   та
тютюновими  виробами  без наявності
ліцензій, - 200  відсотків
вартості отриманої партії товару,
але  не менше 1700 гривень. Зазначені
штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством. Рішення  про стягнення штрафів, передбачених частиною
другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим  виноградним,  спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем  виноградним, спиртом-сирцем плодовим,
алкогольними напоями  і  тютюновими виробами, та іншими  органами
виконавчої  влади  у
межах  їх компетенції визначеної
законами України. У разі невиконання
суб'єктом  підприємницької  діяльності рішення сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Рішення про стягнення штрафів
приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним  і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом - сирцем виноградним, сирцем плодовим, алкогольними напоями і
тютюновими виробами та іншими виконавчої влади у межах їх компетенції визначної
законами України.

Оскільки, Державна податкова
інспекція у м. Сімферополі є органом виконавчої влади та має право
застосовувати фінансові санкції до суб'єктів підприємницької діяльності за
порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного,
плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; рішення НОМЕР_2 від
22.02.2006 р. прийнято відповідно чинного законодавства, суд у задовольняє
адміністративний позову відмовляє.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

·          Постанову направити сторонам
замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова проголошена у судовому
засіданні 27.03.2007 року у 10 год. 30 хв.

У судовому засіданні проголошена
вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Мокрушин В.І.