ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.07                                                                                        Справа №  20/120/07

Суддя

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Транс-Сервіс-1”, Львівська область, Пустомитівський район, с.Ставчани

до Запорізького державного підприємства “Кремнійполімер”, м.Запоріжжя

про стягнення суми  13737,81 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –       Маслин В.С. (довіреність №б/н від 01.06.2006р.)

Від відповідача –   Кріпак Д.В. (довіреність №27 від 02.02.2007р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 12400,00 грн. боргу, суми 1236,20 грн. –пені, суми 101,61 грн. - 3% річних, всього суми 13 737,81 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/120/07,  судове засідання  призначено на  29.03.2007р.

У судовому засіданні 29.03.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини  рішення.

Позивач підтримав у повному обсязі позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просить стягнути з відповідача суму 12400,00 грн. боргу, суму 1236,20 грн. –пені, суму 101,61 грн. - 3% річних на підставі договору №070206/01 від 07.02.2006р. Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними в позовній заяві,  та обгрунтовані  ст.ст. 526, 527, 624, 625 ЦК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань ”.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги визнав частково на наступних підставах. Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчане виконання грошових зобов’язань” розмір пені, передбачений  за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. За таких підстав вважає, що розмір пені за прострочення платежу  повинен складати 575,76 грн., у частині стягнення пені в розмірі 660,44 грн. просить відмовити. Також зазначає, що заборгованість відповідача виникла в період вкрай складного фінансового становища підприємтва, що перебуває у державній власності та згідно з вимогами Закону України “Про об’єкти підвищеної небезпеки” віднесено до об’єктів підвищеної небезпеки, забезпечення належних умов для схоронності особливо небезпечних речовин потребує наявності значного обсягу оборотних коштів. Стягнення з відповідача пені та трьох відсотків річних на фоні загального негативного фінансового становища підприємства завдасть відповідачу значних збитків та приведе до такого стану, який може загрожувати виникненню техногенно-екологічної небезпеки та надзвичайної ситуації в Запорізькій області. На підставі викладеного, ст.ст.22,83 ГПК України, ст.223 ГК України просить зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій за несвоєчане виконання грошового зобов’язання та трьох відсотків річних.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2006 р. між ТОВ “Транс-Сервіс-1” (позивач, перевізник) та Запорізьким державним підприємством “Кремнійполімер” (відповідач, замовник) був укладений  договір №070206/01, згідно з яким  позивач зобов’язався  надати відповідачу послуги по перевезенню автомобільним транспортом фракції спирту етилового в кількості згідно з додатками, а відповідач –прийняти й оплатити належним чином виконані перевізником послуги.

Згідно з п.п.4.1,4.2 договору вартість послуг по перевезенню вантажів визначається додатками на кожний маршрут перевезення, які в подальшому визначаються як невід’ємні  частини даного договору. Оплата зроблених перевізником за даним договором послуг здійснюється замовником за фактично здійснене перевезення у термін не пізніше 2 днів від підписання сторонами акту виконаних робіт шляхом перерахування погодженої суми коштів на розрахунковий рахунок перевізника.

До зазначеного договору сторонами укладено додаток №1 від 07.02.2006р., яким визначено вартість послуг по перевезенню 6100,00 грн., у т.ч. ПДВ за кожну доставку окремим транспортним засобом, та додаток №1/2 від 14.09.2006р., яким визначена вартість послуг 6300,00 грн., у т.ч. ПДВ.

Позивач виконав свої зобов’язання, що підтверджується актами №711 від 30.09.2006р. на суму 6300,00 грн., №1038 від 25.12.2006р. на суму 6100,00 грн., які підписані сторонами та скріплені печатками. Крім того, зазначений факт підтверджується  відповідними товарно-транспортними накладними, податковими накладними, рахунками, не заперечено відповідачем у письмовому відзиві та в судовому засіданні.

Однак, сума 12400 грн. вартості послуг до цього часу відповідачем  не сплачена.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на наступних підставах.

Відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з  ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав зобов’язання щодо сплати боргу за надані послуги,  доказів належного виконання  зобов’язання щодо сплати  суми 12400,00 грн. суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення  суми 12400,00 грн. боргу  відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 101,61 грн. –3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1236,20 грн.

Відповідно до п.5.3 договору за порушення замовником термінів оплати послуг перевізника, замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі 0,1% від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з вимогами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, на який посилається сам позивач, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (17%) за період з 02.10.2006р. по 21.02.2007р. (акт №711) та за період з 27.12.2006р. по 21.02.2007р. (акт №1038) у загальній сумі 575,76 грн.,   позов в цілому задовольняється частково.

Розглянувши клопотання відповідача, викладене у відзиві на позов, про зменшення штрафних санкцій та трьох відсотків річних, суд не вбачає підстав для його задоволення. При цьому суд  враховує  взаємні інтереси сторін, ту обставину, що судом за результатами розгляду справи вже зменшено розмір пені з суми 1236,20 грн. до 575,76 грн. Штрафні санкції у сумі 575,76 грн. а також 3% річних у сумі 101,61 грн. не є надмірно великими, як передбачено ст.233 ГК України і не можуть привести до наслідків, на які посилається відповідач. Відповідач взагалі не здійснив дій по виконанню грошового зобов’язання, навіть частково.

Згідно з ст.49 ГПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача, оскільки спір доведений до суду внаслідок його неправильних дій.

Керуючись  ст. ст. 49,  82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з  Запорізького державного підприємства “Кремнійполімер” (69009 м.Запоріжжя, вул. Теплична,7, , п/р 260093721 в ЗОД АППБ “Аваль”, МФО 313827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Транс-Сервіс-1”  (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с.Ставчани, , п/р 4672 у філії Львівське Центральне відділення “Промінвестбанку”, МФО 325633)   суму 12400 грн.00 коп. боргу, суму 575 грн. 76 коп. пені, суму 101 грн. 61 коп. –3% річних, суму 130 грн.77 коп. витрат на сплату державного мита, суму 118 грн. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано  у повному обсязі  08. 05.2007 р.