КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2007                                                                                           № 17/173

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Гарник Л.Л.

суддів:             Сотнікова С.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача Зарва Н.Л. (довіреність від 01.09.2006р. № 01-423);

від відповідача Масляннікова Т.А. (довіреність б/н від 05.06.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національний університет харчових технологій

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.07.2007

у справі № 17/173

за позовом                               Національний університет харчових технологій

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні технологічні системи"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про                                                  розірвання договору оренди, виселення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.07.2007р. у справі № 17/173                           відмовлено у задоволенні позову Національного університету харчових технологій                    до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи”                          про розірвання укладеного сторонами договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 05.02.2002р. № 3 та виселення відповідача з нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Київ,           вул. Володимирська, 68, корпус „Б”.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національний університет харчових технологій звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скарга мотивована невідповідністю висновків місцевого господарського суду дійсним обставинам справи, порушенням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору не дав належної оцінки тій обставині, що факт розташування в орендованому відповідачем приміщенні ресторану підтверджується наявними матеріалами справи та змістом укладеного сторонами договору оренди від 05.02.2002р. № 3. Висновок місцевого господарського суду про те, що наданий позивачем оригінал зазначеного договору містить зроблену в односторонньому порядку дописку про те, що орендоване приміщення використовується з метою розміщення ресторану, скаржник вважає таким, що має характер припущення, оскільки не підтверджується наявними матеріалами справи.                Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції не врахував положення статті 188 господарського кодексу України,  частини 2 статті 652 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та у цьому зв’язку дійшов необґрунтованого висновку про необхідність звернення до суду з позовом про внесення змін до укладеного сторонами договору оренди в частині розміру орендної плати.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Національного університету харчових технологій висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим

Враховуючи те, що від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, повідомленого належним чином про дату, час та місце слухання справи, надійшло повідомлення про можливість розгляду справи без його участі, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом                            при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Національним університетом харчових технологій (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про розірвання укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” (далі по тексту – відповідач) договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 05.02.2002р. № 3 та виселення відповідача з нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 68, корпус „Б”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір оренди від 05.02.2002р. № 3 підлягає розірванню на підставі частини 2 статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” у зв’язку із порушенням орендарем зобов’язань в частині перегляду розміру орендної плати.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги Національного університету харчових технологій, місцевий господарський суд встановив, що 05.02.2002р. був укладений договір № 3 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна,                         що належить до державної власності, предметом регулювання якого стали відносини сторін з приводу передачі Українським державним університетом харчових технологій (на теперішній час Національний університет харчових технологій) в строкове платне користування відповідача приміщення площею 158,4 кв. м, розташованого за адресою:                  м. Київ, вул. Володимирська, 68, перший поверх, корпус „Б” (далі по тексту - договір оренди) (а.с. 12-14). Строк дії договору оренди з 05.02.2002р. по 05.02.2012р. (пункт 10.1)

Уклавши додаткову угоду до договору оренди від 15.06.2007р., сторони погодили розмір орендної плати – 15 766,54 грн. за базовий місяць, що складає 15 % експертної оцінки (а.с. 15).

23.02.2007р. відповідач отримав від позивача лист від 15.02.2007р. № 93-236                               з повідомленням про необхідність упорядкування відносин сторін, пов’язаних з орендою державного майна згідно укладеного сторонами договору оренди від 05.02.2003р.,                       та перегляду розміру орендної плати шляхом внесення змін до договору у зв’язку                     з зміною орендних ставок на підставі Постанови Кабінету Міністрів України                               від 27.12.2006р. № 1846 (а.с. 27-28).

Не отримавши відповіді, позивач скерував відповідачу лист від 19.03.2007р.                            № 01-104, яким запропонував підписати додану угоду про розірвання договору оренди (а.с. 20-21).

Листом від 24.04.2007р. № 15 відповідач повідомив позивача про те, що не вбачає правових підстав для припинення або розірвання договору оренди (а.с. 24).

З огляду на фактичні обставини справи і ту обставину, що позивачем не доведено використання відповідачем орендованого приміщення для розміщення ресторану, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача орендної ставки у розмірі 30 % та як наслідок – недоведеність факту порушення ним умов договору оренди.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду з таким висновком                 не погоджується, вважає його таким, що суперечить вимогам закону та не ґрунтується                  на даних, що містяться в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. № 2269-ХІІ (із змінами і доповненнями) передбачено можливість зміни розміру орендної плати на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Саме таку спрямованість має пункт 3.4 договору оренди, згідно якого розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. № 1846 затверджено Зміни, вносені до Методики розрахунку і порядку що використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786. Зокрема, визначено розмір орендної ставки за розміщення ресторанів з нічним режимом роботи – 30%; за розміщення ресторанів – 20%.

Відповідно до умов договору оренди сторони погодили мету оренди – „громадське харчування, ресторан „Мемфіс” (пункт 1.1), а також ставку орендної плати - 15 % експертної оцінки (додаткова угода до договору оренди від 15.06.2007р.).

На користь того, що сторони при укладенні договору оренди дійшли згоди з приводу цільового використання орендованого приміщення як ресторану свідчать наступні обставини:

- наданий позивачем та оглянутий в судовому засіданні оригінал договору оренди містить дані про цільове призначення орендованого приміщення - „громадське харчування, ресторан „Мемфіс”;

- згідно адресованого позивачу листа від 26.08.2005р. № 20 відповідач підтвердив факт використання ним орендованого майна для розташування ресторану „Мемфіс”                        (а.с. 107).

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Надана відповідачем копія договору оренди, який не містить положення про те,                   що орендоване приміщення використовується для розміщення ресторану, при відсутності витребуваного судом апеляційної інстанції оригіналу цього договору допустимим доказом не є.

Місцевий господарський суд наведеного не врахував та у цьому зв’язку дійшов недоречного й такого, що спростовується фактичними обставинами справи, висновку                про недодержання сторонами порядку внесення змін до договору оренди з огляду на здійснення позивачем в односторонньому порядку дописки до пункту 1.1 договору про те, що майно передається в оренду для використання під ресторан „Мемфіс”.

При таких обставинах, колегія суддів вважає правильною позицію позивача у справі, який вважає, що ставка орендної плати за розміщення відповідачем ресторану                                 в орендованому у позивача приміщенні потребує зміни в сторону збільшення у зв’язку               з впровадженням Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. № 1846                   інших більшого розміру орендних ставок за розміщення ресторанів.

У цьому зв’язку слід визнати наявним з боку відповідача порушення умов укладеного сторонами договору оренди, пунктом 3.4 якого встановлено необхідність перегляду розміру орендної плати у разі зміни методики її розрахунку централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно частини 3 статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано; договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Дії позивача, які виразилися у надісланні відповідачу пропозицій про зміну, а згодом і розірвання договору оренди, узгоджуються з визначеним чинним законодавством порядком зміни та розірвання господарських договорів.

При таких обставинах, коли позов заявлено з наданням переконливих та достатніх доказів, які свідчать про обґрунтованість і законність позовних вимог про розірвання договору оренди, підстав для залишення їх без задоволення у місцевого господарського суду не було.

Позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення підлягають задоволенню на підставі частини 1 статті 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, згідно якої у разі розірвання договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

То ж, враховуючи наведене, рішення господарського суду міста Києва                                від 23.07.2007р. у справі № 17/173 підлягає скасуванню в повному обсязі                                 з прийняттям відповідно до вимог пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.07.2007р. у справі № 17/173 скасувати.

Позов Національного університету харчових технологій  задовольнити.

Укладений Українським державним університетом харчових технологій й Товариством з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 05.02.2002р. № 3 розірвати.

Виселити  Товариство з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” з нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 68, корпус „Б”.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” на користь Національного університету харчових технологій 85,00 грн. (вісімдесят п’ять грн. 00 коп.) витрат з оплати державного мита, 118,00 грн. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат з оплати послуг з інформаційно технічного забезпечення судового процессу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні технологічні системи” на користь Національного університету харчових технологій 42,50 грн. (сорок дві грн. 50 коп.) витрат з оплати державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Справу № 17/173 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.Постанову підписано 05.10.2007р.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Сотніков С.В.

08.10.07 (відправлено)