ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 квітня 2007 р.
№ 25/335-06

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г.

Продаєвич Л.В.

розглянувши

касаційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на постанову
Дніпропетровського апеляційного  господарського суду

від
15.02.2007 року

у справі
№ 25/335-06

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Приватного підприємства “Связь”

до
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

про
стягнення 9600грн.

ВстановиВ:

Касаційна скарга Регіонального відділення Ффонду державного майна України по Дніпропетровській області не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 111  Господарського  процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом  повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні  їх пункти та статті.

У поданій скарзі відповідач  зазначає, що апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови були порушені норми матеріального та процесуального права,  разом з тим в скарзі взагалі не зазначено, які правові норми порушенні апеляційним судом. Фактично касаційні доводи скаржника зводяться до викладення обставин справи на підставі яких апеляційним господарським судом була прийнята оскаржувана постанова. Перевірка правильності встановлення судом обставин справи не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції.

Не допускаються посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного господарського суду виключно на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і процесуального права, тобто,  в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати  доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 111 3 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення.

Враховуючи наведене та керуючись пунктом 6 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області   від  13.03.2007 року № 12/17-1531  на постанову  Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2007 року  у справі № 25/335-06  та додані до неї документи  повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

судді:

Т.Гоголь

Л.Продаєвич