ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.07 р.                                                                                 Справа № 29/132пд

11 год.40 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната

Суддя господарського суду Донецької області  Гаврищук Т.Г.

при секретарі судового засідання Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом –  Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецька

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю “Фенікс ЛТД” м.Донецьк

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія -Дон” м.Донецьк

про визнання угоди недійсною

за участю  представників сторін:

від позивача –  Ковальчук Д.М. –  держподатковий інспектор (за довір.)

від відповідачів  – 1. не з”явився

2. не з”явився

Суть справи :

Позивач, Державна податкова інспекція у  Київському районі м.Донецька, звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фенікс ЛТД”  та  Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія -Дон” про визнання недійсною угоди купівлі-продажу від 13.08.2003р., укладеної між відповідачами,  стягнення з ТОВ “Фенікс ЛТД” на користь держави усього отриманого за договором купівлі-продажу від 13.08.03р., а саме коштів в сумі 16282,8 грн. та зобов”язання відповідачів провести коригування у податковому та бухгалтерському обліку у зв”язку з визнанням угоди недійсною.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на вирок Куйбишевського районного суду м.Донецька від 30.12.2005р.,  висновок спеціаліста відділу інженерно-технічної, економічної експертизи та впровадження криміналістичної техніки науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВД України в Донецькій області  №48 від 20.06.2006р., наявність у  відповідачів умислу на укладання угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, та на ст.49 ЦК УРСР.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив.Відповідач 2 зазначив, що  договір купівлі-продажу на суму 16282,80 грн. від 13.08.2003р.  між відповідачами не укладався.Зазначена в позові продукція на суму 16282,80грн., отримана за накладною від 13.08.2003р., була придбана ним за договором №б/н від 08.08.2003р.Наведена угода була належним чином проведена як в бухгалтерському, так і в податковому обліку підприємства. В подальшому згідно накладним №77/13-8 та №78/13-8 від 13.08.2003р. зазначена продукція була поставлена відповідачем 2 за договором №673/11 від 27.11.2002р. в адресу Державного підприємства “Вугільна компанія “Краснолиманська” . Наведена угода також була належним чином відображена у бухгалтерському та податковому обліку підприємства.Відповідач 2 вважає, що позивач не довів наявності у сторін умислу на укладання угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, і вважає, що придбання за наведеним договором  та подальша реалізація відповідачем 2 продукції промислового призначення  здійснювалась з дотриманням діючого законодавства та у відповідності  з видами діяльності , передбаченими засновницькими документами, і ніяк не могло суперечити інтересам держави і суспільства.Відповідач 2 зазначив, що ні у вироку суду від 30.12.2005р., ні у висновку спеціаліста від 20.06.2006р., копії яких додані до позову, не приводяться які-небудь докази суперечності мети укладання даної угоди інтересам держави і суспільства. Відповідач 2 також вважає, що позивачем пропущений встановлений ст..71 ЦК України строк позовної давності.

Відповідач 1, який був належним чином повідомлений про час і місце проведення попереднього  судового засідання та судового розгляду шляхом направлення відповідних ухвал та повісток за адресою , внесеною до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України,  до суду не з’явився, про причини неприбуття не  повідомив.

У судовому засіданні досліджені надані позивачем та відповідачем 2  письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  позивача та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фенікс ЛТД” є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за №32516859 та взято на облік платника податків  у Державіній податковій інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергія -Дон” є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за №25105027 та взято на облік платника податків  у Державній податковій інспекції у Київському районі  м.Донецька.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фенікс ЛТД” та Товариством з обмеженою відповідальністю  “Енергія –Дон” був укладений договір від 08.08.2003р. на поставку продукції в асортименті, кількості та за ціною, узгоджених в рахунках, направлених відповідачем 1, та накладних, які доповнюють дійсний договір та є його невід”ємною частиною. Згідно до пояснень відповідача 2 на виконання вимог наведеного договору ним за накладною №79/13-8 від 13.08.2003р., видатковою накладною №79/13-8 від 13.08.2003р. було отримано  автозапчастини на загальну суму 16282,80грн., у т.ч.ПДВ – 2713,80 грн.

Доказів оплати наведеної продукції сторонами не надано.

Згідно до пояснень відповідача 2 отримана від відповідача 1 продукція в подальшому була продана  за договором №673/11 від 27.11.2002р.  Державному підприємству “Вугільна компанія “Краснолиманська”,що засвідчується видатковими накладними  №77/13-8 від 13.08.2003р. та №78/13-8 від 13.08.2003р.

Позивач вважає, що оспорену угоду було укладено відповідачами з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.   Як на підставу своїх доводів щодо відповідача 1  позивач посилається на вирок Куйбишевського районного суду м.Донецька від 30.12.2005р., яким Євстратов М.В., Попович Р.В., Овсянніков К.М. були визнані винними у скоєнні злочину, передбаченого ст..205 ч.2 КК України. Як вбачається з вказаного вироку, Євстратов М.В. із корисливих спонукань, маючи намір на зайняття фіктивним підприємництвом, створив Товариство з обмеженою відповідальністю “Фенікс ЛТД” . Роль Поповича Р.В. згідно злочинного плану полягала у виконанні ним функцій директора на указаних Євстратовим М.В. підприємствах, підписанні фіктивних договорів, безтоварних прибуткових та витратних документів з метою перевода грошових коштів із бузготівкової форми в готівкову.Від цієї діяльності організована злочинна група мала намір отримувати матеріальну винагороду у вигляді грошових коштів у розмірі 3-6 відсотків від безготівкової суми грошових коштів, переведених в готівкові грошові кошти..

Виходячи із наведеного вироку позивач вважає, що всі угоди, укладені від імені  ТОВ “Фенікс ЛТД”  під час його діяльності, були незаконними і направленими на досягнення мети, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Щодо умислу  з боку відповідача 2,  позивач вважає, що він також мав мету здійснення діяльності поза межами правової відповідальності, оскільки діючим законодавством не передбачено обготівковування  грошових коштів шляхом здійснення безтоварних операцій, для використання цих коштів у господарському обігу без відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку.

В підтвердження наявності у відповідачів умислу на укладання угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, позивач посилається також на висновок спеціаліста відділу інженерно-технічної, економічної експертизи та впровадження криміналістичної техніки науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВД України в Донецькій області  №48 від 20.06.2006р., яким в результаті безтоварних операцій з ТОВ “Фенікс ЛТД” встановлено заниження ТОВ “Енергія-Дон”  у серпні 2003р. податку на додану вартість на 2714 грн., податку на прибуток за 2003 рік на 179 тис.грн..

За вимогами ст. 49 Цивільного кодексу Української РСР ( який діяв на дату укладання та виконання оспореної угоди) необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладання з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторони угоди означає, що вона, виходячи з обставин справи, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати противоправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнула або свідомо допускала настання противоправних наслідків.

За приписами  п. 11 роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”                № 02-5/111 від 12.03.1999 р. ( із змінами ) наявність умислу у сторін при укладанні угоди означає, що сторона або сторони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди, яка суперечить меті діяльності суб'єкта господарювання та інтересам держави та суспільства, і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної  особи  не  може  вважатися  встановленою.

Вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька  від 30 грудня 2005 року, який набрав законної сили 15.01.2006р., встановлено, що особи, які зареєстрували статут Товариства з обмеженою відповідальністю „Фенікс ЛТД”, наміру здійснювати його статутну діяльність не мали. В процесі всієї діяльності в період з листопада 2004р. по травень 2005р. підприємство використовувалося для проведення безготівкових коштів в готівкові.

Відповідно до п.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі , який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок , лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наведеним вироком суду не було встановлено укладання Товариством з обмеженою відповідальністю „Фенікс ЛТД” з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, саме спірної угоди.           Слід зазначити, що  вироком суду було встановлено використовування підприємства для проведення безготівкових коштів в готівкові в період з листопада 2004р. по  травень 2005р., в той час, коли спірну угоду було укладено у серпні 2003р.

У вироку суду взагалі відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи спірну угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства.

Таким чином, посилання позивача на вирок Куйбишевського районного суду м.Донецька  від 30.12.2005 р. з кримінальної справи, як доказ спрямованості умислу та доведення мети суперечною інтересам держави та суспільства при укладанні оспореної угоди , суд вважає безпідставним, оскільки він не містить в собі висновки щодо укладання угоди купівлі-продажу автозапчастин  на загальну суму 16282,80 грн., у т.ч. ПДВ – 2713,80грн. згідно податкової накладної №79/13-8 від 13.08.2003р., видаткової накладної №79/13-8 від 13.08.2003р., та не робилися висновки відносно її мети та спрямованості. Факт притягнення директора ТОВ “Фенікс ЛТД” до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України не є доказом наявності у такого суб’єкта господарювання мети суперечної інтересам держави та суспільства при укладанні всіх угод та виконанні всіх господарських зобов’язань.

Суд вважає, що позивачем не доведені обставини на підтвердження того, що укладаючи угоду  сторони діяли  з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Сама по собі угода по продажу автозапчастин не є такою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Такий товар не виключено законом із цивільного обігу, на торгівлю ним не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 71  Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач в даному випадку не довів чим саме підтверджуються ті обставини, що оспорений договір було укладено сторонами з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Суд не прийняв в якості доказу  висновок спеціаліста відділу інженерно-технічної, економічної експертизи та впровадження криміналістичної техніки науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВД України в Донецькій області  №48 від 20.08.2006р., оскільки він був наданий по матеріалам дослідувальної перевірки ТОВ “Енергія- Дон” . Наведений висновок не є доказом наявності або відсутності у відповідачів умислу на укладання угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства . Крім того, слід зазначити, що висновок надано при  певних обставинах.

З 01.01.2004р. набрав чинності Цивільний кодекс України, за приписами п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого з 1 січня 2004 року втратив чинність     Цивільний кодекс Української РСР.

Цивільний кодекс України, який набув чинності, не містить таких публічно-правових наслідків укладення недійсної угоди, які були встановлені ст..49 Цивільного кодексу УРСР.  Цим кодексом скасована відповідальність(правові наслідки) у вигляді публічно-правової санкції – стягнення в доход держави , одержаного однією чи обома сторонами за угодою, за укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави і суспільства . Наслідком укладення угоди, яка порушує публічний порядок (ст..228 ЦК України), не є адміністративно-правова конфіскація. За змістом ч.2 ст.5 ЦК України Кодекс  має зворотню дію у часі у випадках, коли він пом”якшує або скасовує відповідальність особи.За таких обставин, відсутні підстави для стягнення в доход держави одержаного за оспореною угодою.

Верховний суд України у постанові від 14.02.2006р. зазначив, що застосування судом при вирішенні спору публічно-правових санкцій, які були встановлені законом, чинним на момент укладення угоди, але відсутні в ЦК України на момент ухвалення рішення про притягнення до відповідальності, є помилковим.

Слід також зазначити, що діючим законодавством не передбачено обов”язок платника податків щодо проведення коригування у податковому та бухгалтерському обліку у зв”язку з визнанням угоди недійсною.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача про визнання  недійсною угоди купівлі-продажу від 13.08.2003р., укладеної між відповідачами,  стягнення з ТОВ “Фенікс ЛТД” на користь держави усього отриманого за договором купівлі-продажу від 13.08.03р., а саме коштів в сумі 16282,8 грн. та зобов”язання відповідачів провести коригування у податковому та бухгалтерському обліку у зв”язку з визнанням угоди недійсною., задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.49 ЦК УРСР та п.2 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст.2,17-20,69-72,86,94,112,158-163,167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецька  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фенікс ЛТД”  та  Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія -Дон” про визнання недійсною угоди купівлі-продажу від 13.08.2003р., укладеної між відповідачами,  стягнення з ТОВ “Фенікс ЛТД” на користь держави усього отриманого за договором купівлі-продажу від 13.08.03р., а саме коштів в сумі 16282,8 грн. та зобов”язання відповідачів провести коригування у податковому та бухгалтерському обліку у зв”язку з визнанням угоди недійсною.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя

Постанова в повному обсязі виготовлена 22.05.2007р.

Надрук. 4 примір.

1 суду

3 сторонам