ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 травня 2007 р.

№ 20-4/013

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -головуючий, судді Бенедисюк І.М.
і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали заяви суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Севастополь (далі -  СПД ОСОБА_1)

про
перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України
від 21.03.2006

зі справи  № 20-4/013

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Ітар-Плюс”,                    м. Севастополь (далі -  ТОВ “Ітар-Плюс”)

до державного
комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна”, м. Севастополь (далі -  ДКП “Бюро технічної інвентаризації та
державної реєстрації об'єктів нерухомого майна”)

про визнання
права власності на нерухоме майно та спонукання до його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 05.03.2001 позов задоволено: визнано право власності ТОВ
“Ітар-Плюс” на низку об'єктів нерухомого майна у м. Севастополі та зобов'язано
ДКП “Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого
майна” провести державну реєстрацію права власності ТОВ “Ітар-Плюс” на ці
об'єкти.

Постановою Вищого господарського
суду України від 21.03.2006 зазначене рішення місцевого господарського суду за
касаційним поданням прокурора міста Севастополя скасовано, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У заяві про перегляд відповідної
постанови Вищого господарського суду України за нововиявленими обставинами СПД
ОСОБА_1 просить: відновити процесуальний строк, передбачений статтею 113
Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для подання
заяви про перегляд за нововиявленими обставинами; переглянути цю постанову за
нововиявленими обставинами і скасувати її, припинивши “провадження за
касаційним поданням прокурора м. Севастополя зі справи № 20-4/013”.

Вищий господарський суд України
дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті зазначеної заяви СПД
ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті
113 ГПК України судове рішення господарського суду може бути переглянуто за
нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора.

Між тим з постанови Вищого
господарського суду України з даної справи від 21.03.2006, переглянути яку за
нововиявленими обставинами просить СПД ОСОБА_1, вбачається, що поіменована
особа не була ні стороною, ані третьою особою в даній справі. СПД ОСОБА_1 з
посиланням на вимоги статей 18, 26, 27 ГПК України вважає себе наділеною
правами учасника судового процесу в цій справі як третя особа. Проте та ж сама
постанова Вищого господарського суду України свідчить, що до участі в даній
справі будь-які треті особи, в тому числі СПД ОСОБА_1, в установленому ГПК
України порядку не залучалися. Водночас згідно з частиною першою статті 27
названого Кодексу треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу тільки до прийняття рішення господарським
судом. Тобто касаційна інстанція не вправі вирішувати питання про залучення до
участі у справі відповідної третьої особи. Твердження ж заявника про те, що
оскільки статті 26, 27 ГПК України “надають третім особам рівні з іншими
учасниками судового процесу процесуальні права, то … третя особа наділена
правом звернутися до суду з заявою про перегляд судового рішення, що набрало
законної сили, за нововиявленими обставинами незалежно від того, що ця третя
особа не була учасником судового процесу в суді першої інстанції”, - не є
таким, що ґрунтується на законодавчих приписах. За змістом зазначених норм
процесуального права, залучення господарським судом певної особи до участі у
справі як третьої особи є неодмінною умовою користування такою особою
процесуальними правами сторони, в тому числі правом на подання заяви про
перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, СПД ОСОБА_1 не мала права на
подання відповідної заяви.

У підпункті 3.5 пункту 3
роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 №
04-5/367 “Про деякі питання практики застосування розділу XII1
Господарського процесуального кодексу України” зазначено, що подання до
господарського суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими
обставинами особою, яка не має на це права, виключає перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами. Тому в зазначеному випадку господарський суд
повинен відмовити у прийнятті заяви і винести з цього приводу відповідну
ухвалу; ця ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини
першої статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про
державне мито” сплачене                              скаржником згідно з квитанцією
від 23.04.2007 № 23723 державне мито в сумі
42, 50 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись частиною першою статті
113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті заяви
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про перегляд
постанови Вищого господарського суду України від 21.03.2006 зі справи №
20-4/013 за нововиявленими обставинами.

2. Повернути суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 державне мито в сумі 42, 50
грн. Видачу довідки на повернення державного мита доручити господарському суду
міста Севастополя.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
Б. Львов