ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.03.07                                                                                           Справа  № 16/281

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі  судового  засідання      Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційні скарги Хустської об’єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 22.12.06р. №15739/10/10 та спільного українсько-італьйсько-угорського підприємства (далі СП) «Хустекс ЛТД»від 26.12.06р.

на постанову господарського суду Закарпатської області від 20.11.2006р.

у справі          №16/281

за позовом           СП «Хустекс ЛТД», м.Хуст

до                     Хустської ОДПІ, м.Хуст

про          скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій

за участю представників

від  позивача – Дідич М.А. –представники (дов. у справі);

від  відповідача – Майор М.О., Варваринець С.А. –представники (дов. у справі).

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 07.02.07р.

Права та обов’язки згідно ст.ст.49,51 КАС України представникам сторони роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Постановою господарського суду Закарпатської області від 20.11.2006р. у справі №16/281 (суддя О.В.Васьковський) частково задоволено позов СП «Хустекс ЛТД»до Хустської ОДПІ та визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №883/20439369/9899/10/13 від 04.09.06р., по якому донараховано податку на прибуток в сумі 28256 грн., в тому числі 21497 грн. основного платежу та 6759 грн. штрафних санкцій; визнано частково нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №884/20439369/9900/10/23 від 04.09.06р. на суму 72194 грн. у частині суми 36833,96 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду в частині задоволених позовних вимог мотивована ч.2 ст.72 КАС України, Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2000 року (далі –Правила ІНКОТЕРМС), на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки висновки відповідача зроблені виключно на інтерпритації умов пункту 5 „Базисні умови і терміни поставки" контрактів без врахування здійснення господарської операції та дій сторін контрактів в цілому.

При цьому на думку суду, поза увагою залишилися зобов’язання іншої сторони щодо розрахунків за надані послуги та складова ціни контрактів, які повинні братися до уваги при визначенні об’єкта оподаткування за конкретними господарськими операціями.

Щодо рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №884/20439369/9900/10/23 від 04.09.06р. на суму 72194 грн., таке згідно приписів п.1.2, п.5.3, п.5.13 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України віл 15.12.2004 №637 (далі Положення №637), п.2 Постанови Національного банку України від 10.08.2005 №277 Про затвердження Змін до Положення №637, п.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.04 №5 визнано нечинним в частині суми 36833,96 грн. тому, що встановлений позивачем ліміт в сумі 2000 грн. міг використовуватись останнім лише до кінця поточного року (2005р.) і не підлягав перегляду протягом трьох місяців від дня набрання чинності Положенням №637.

Відмовляючи в позові щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.09.06р. №/0/882/20439369/9899/10/23, суд першої інстанції констатував, що податковим органом правомірно донараховано позивачу податок на додану вартість в сумі 28998 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 14499 грн., так як за змістом контракту, укладеного між ТзОВ «Хустекс»та АТ «G.S.P.»(Італія), об’єкт оподаткування слід визначати керуючись вимогами п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. №168/97-ВР.

Вказане рішення суду частково оскаржено як СП «Хустекс ЛТД»так і Хустською ОДПІ.

СП «Хустекс ЛТД»не оскаржило судове рішення щодо часткової відмови в позові про визнання нечинним рішення відповідача про застосування до нього штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Зокрема, СП «Хустекс ЛТД»не погоджується з оскаржуваним рішенням суду в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.09.06р. №/0/882/20439369/9899/10/23, яким йому донараховано податок на додану вартість в сумі 43497 грн., наполягаючи на тому, що витрати, узгоджені сторонами зовнішньоекономічного контракту в розмірі 4000 євро в місяць, за своєю суттю є складовою витрат, понесених позивачем при виконанні робіт по переробці давальницької сировини в готові вироби і у відповідності до вимог п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість», оподатковуються за нульовою ставкою.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі Хустської ОДПІ, податковий орган оскаржує рішення суду в задоволеній частині позовних вимог, стверджуючи, що СП «Хустекс ЛТД»  уклало спірні контракти з іноземними партнерами з переробки давальницької сировини на умовах EXW м.Хуст, а відповідно до Правил ІНКОТЕРМС усі витрати і ризики у зв’язку з перевезенням товару з площ до місця призначення несе покупець, тобто іноземні партнери позивача, отже останній безпідставно відніс до складу валових витрат витрати з надання митних послуг по митному оформленню вантажів, чим порушив р.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Крім того, на думку апелянта, при визначені ліміту залишку в касі у 2005 році позивач повинен був керуватись вимогами Положення №637.

Хустська ОДПІ не погоджується з апеляційними вимогами СП «Хустекс ЛТД», вважаючи, що позивач здійснював фінансово-господарську діяльність з нерезидентами з переробки давальницької сировини, виписував рахунки нерезиденту на суму 4000 євро кожний, які були оплачені. Також згідно умов контракту нерезидент зобов’язувався компенсувати витрати по заробітній платі виробничого процесу позивача, та інші витрати.

Таким чином, на думку податкового органу, якщо об’єкт оренди знаходиться на території України (у м.Хуст, на території фабрики «Нарцис»), то перевіряючими правильно застосовано до позивача п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. №168/97-ВР та донараховано йому податок на додану вартість в сумі 43497 грн..

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

актом перевірки №723/23/20439369 від 30.08.06р. «Про результати виїзної планової перевірки СП «Хустекс»ЛТД з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05р. по 31.03.06р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4 Закону України від 03.04.97р. №168/94-ВР «Про податок на додану вартість", в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 28998 грн., в тому числі по періодах: жовтень 2005 року –4901 грн., листопад 2005 року –4764 грн., грудень 2005 року –4777 грн., січень 2006 року –4881 грн., лютий 2006 року - 4788 грн., березень 2006 року –4887 грн.; п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1  ст.5 Закону України від 28.12.94 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону України від 22.05.1997 року з внесеними змінами та доповненнями (далі Закон №334/94-ВР), в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 21497 грн., в тому числі за півріччя 2005 року у розмірі  1819 грн., за 9 місяців 2005 року у розмірі 4236 грн., за 2005 року у розмірі 18540 грн., за 1 квартал 2006 року у розмірі 2957 грн.

Також, актом перевірки встановлено порушення СП «Хустекс ЛТД»п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, в наслідок чого встановлено перевищення останнім встановленого ліміту залишку готівки в касі за період, що перевірявся, в розмірі  36097,41 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Хустська ОДПІ 04.09.06р. прийняла податкові повідомлення-рішення:

-          №/0/883/10439369/9899/10/13, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.5.3 ст.5, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), відповідно до п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР визначено позивачу суму податкового зобов’язання за платежем: податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних в сумі 28256 грн., з яких 21497 грн. –основний платіж та 6759 грн. –штрафні (фінансові) санкції;

-          №/0/882/20439369/9899/10/23, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.5.3 ст.5, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4 Закону №168/97-ВР визначено позивачу суму податкового зобов’язання за платежем: податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів в сумі 43497 грн., з яких 28998 грн. –основний платіж та 14499 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Крім того, відповідачем 04.09.06р. 04.09.06р. прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №884/20439369/9900/10/23, яким згідно п.2.8, п.5.13 Положення №637, п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Указу Президента України від 12.06.95р. №436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 72194 грн.

Як свідчать дані акту перевірки, позивач здійснював фінансову-господарську діяльність на основі контрактів від 05.01.05 №01/05 з нерезидентом „МІК ІТАLІА", від 01.04.05р. №02/05 з нерезидентом „UNIT TEXTILIPARI"; від 05.07.05Р. №03/05 з нерезидентом „SQUASH LINE", від 10.08.05 №04/05 з нерезидентом „STUDIO DONNA", від 10.01.06 №01/06 з нерезидентом „МІК ІТАLIА", які за своїм змістом (кількість та якість, базисні умови і терміни поставки, умови приймання-здавання робіт, упаковка маркування тощо) регулюють договірні відносини між позивачем та його контрагентами (нерезидентами) з переробки давальницької сировини.

Зокрема, з акту перевірки вбачається, що позивачем не нараховано по податковому обліку та не включено до складу податкових зобов'язань за спірний період суми податку на додану вартість в розмірі 28998 грн. з оренди виробничої одиниці трикотажу наданої фірмі АТ «G.S.P.»(Італія) згідно трьохстороннього контракту без номеру, який набирає чинність з 01.10.05р.,  відповідно до умов якого АТ «G.S.P.»(Італія) бере в оренду у СП «Хустекс ЛТД»виробничу одиницю трикотажа, яка знаходиться на території Нарциса і заброньована цьому товариству на період двох років, а третя сторона контракту ТзОВ „Мік Італія" зобов'язується здійснювати по запиту АТ «G.S.P.»(Італія) транспортні перевезення товарів і обладнання.

Як встановлено матеріалами справи та судом першої інстанції, позивачем  протягом перевіряє мого періоду виписувалися на АТ «G.S.P.»(Італія) рахунки, кожний на суму 4000,0 євро, а саме: від 30.10.05 №1, від 30.11.05 №02, від 31.12.05 №03, від 31.01.06 №01, від 28.02.06 №02, від 31.03.06 №03, які були повністю оплачені фірмою нерезидентом, що підтверджується відповідними копіями банківських виписок.

Відповідно до п.1.4. ст.1 Закону №168/97-ВР поставка послуг це будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

База оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг), (п.4.1 ст.4 цього ж Закону).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачу підставно донараховано податок на додану вартість у сумі 28998 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 14499 грн., а спірне податкове повідомлення-рішення від 04.09.06р. №/0/882/20439369/9899/10/23 є правомірним.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає таким, що суперечить нормам матеріального права висновок суду першої інстанції щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.09.06р. №/0/883/10439369/9899/10/13 в повному обсязі, яким донараховано позивачу податок на прибуток за безпідставне віднесення ним до складу валових витрат витрат з надання митних послуг при митному оформлені вантажів Закарпатською митницею в розмірі 0,2 відсотка від фактурної вартості при вивезені давальницької сировини, стверджуючи наступне:

актом перевірки встановлено, що перевіряючими в ході перевірки досліджувались контракти позивача з переробки давальницької сировини укладені з нерезидентами: „МІК ІТАLІА" від 05.01.05 №01/05, „UNIT TEXTILIPARI" від 01.04.05р. №02/05, „SQUASH LINE" від 05.07.05Р. №03/05, „STUDIO DONNA" від 10.08.05 №04/05,  „МІК ІТАLIА" від 10.01.06 №01/06, пунктом 5 «Базисні умови і терміни поставки»яких передбачено, що готові вироби вивозяться на умовах ЕХW м. Хуст. Проте у складовій ціні цих контрактів не зазначено оплату митних послуг (п.6 контрактів), у ціні товару (додаток №4 до контрактів) закладено лише оплату послуг по пошиттю, в тому числі зарплата основна та додаткова, податок на зарплату, загальнофабричні витрати.

Згідно Правила ІНКОТЕРМС умови поставки ЕХW означають, що покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ до місця призначення.

Пунктом 3.1 ст.3 Закону №334/94-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування є   прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу  звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності (п.5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР).

Таким чином, в даному випадку за спірними контрактами при експорті готової продукції на умовах ЕХW всі витрати лягають на фірму - нерезидента, тому такі не є пов’язаними з господарською діяльністю СП "Хустекс ЛТД" і не можуть відноситись до складу  його валових витрат.

Крім цього, Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що в частині 11520 грн. донарахованого податку на прибуток та штрафних фінансових санкцій в сумі 3450 грн. позивач не оспорює зазначене податкове повідомлення, однак не дивлячись на це, місцевим господарським судом податкове повідомлення-рішення визнано нечинним в повному обсязі, у зв’язку із чим суд апеляційної інстанції вважає доводи податкового органу на скасування судового рішення в цій частині підставними (не включення до валового доходу за 2005 рік 46080 грн. поворотної фінансової допомоги, отриманої у IV кв. 2005р. і не повернутої на кінець 2005 року від гр.Шерегій Є.Ю., який не є платником податку на прибуток).

Отже, в цій частині судове рішення слід скасувати, а в позові позивачу –відмовити повністю.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 02.02.05р. позивачу затверджено ліміт залишку готівки в касі на 2005 рік в розмірі 2000 грн., а на 2006 рік позивач самостійно встановив ліміт залишку готівки в касі у розмірі 788 грн.

Відповідно до п.5.13. Положення №637 затверджені банками до набрання чинності цим Положенням загальні ліміти залишку готівки в касі підприємства та строки здавання виручки чинні до їх перегляду, який здійснюється з метою забезпечення відповідності цих показників чинним вимогам у порядку, визначеному цим Положенням.

Згідно п.2 Постанови Національного банку України від 10.08.2005 №277 Про затвердження Змін до Положення №637 загальні ліміти залишку готівки в касі підприємства та строки здавання виручки, що були затверджені банками і на час набрання чинності Положенням №637 не відповідали його вимогам, підприємства повинні переглянути та затвердити в порядку, визначеному Положенням, до 31.12.2005 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції підставно визнав нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №884/20439369/9900/10/23 від 04.09.06р. на суму 72194 грн. у частині суми 36833,96 грн., так як встановлений позивачу ліміт у сумі 2000 грн. міг використовуватися ним до кінця поточного року, а тому висновок податкового органу, що позивач повинен був переглянути ліміт задишку готівки в касі на 2005 рік, який ним був на цей період встановленні раніше, не пізніше трьох місяців від дня набрання чинності Положенням №637, не відповідає чинному законодавству.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч.1 ст.195 КАС України).

Керуючись  ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст. 254 п.п.6,7 розділу VІІ КАС України, –

Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу  СП "Хустекс ЛТД" залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Хустської ОДПІ задоволити частково.

2.          Постанову господарського суду Закарпатської області від 20.11.06р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. Позов задоволити частково. Визнати частково нечинним  рішення Хустської ОДПІ №884/20439369/9900/10/23 від 04.09.06р. про застосування до СП "Хустекс ЛТД" штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36833,96 грн. В решті позову відмовити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець