ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
№ 13/149

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Добролюбової Т.В.

суддів
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю  “ Континіум-Укр-Ресурс”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2006 року

у справі
№ 13/149

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Московський міст”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма “ЕСКО”

про
стягнення 327 870,90 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Жигалюк Є.С.- за дов. від 14.08.06;

від відповідача : Крусь Ю.І. –за дов. від 05.07.06;

від скаржника: Наумчук В.А. –за дов. від 20.03.07 №571.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 21.03.2007 № 02-12.2/44 у зв’язку з відпусткою суддів   Продаєвич Л.В. та Гоголь Т.Г. для розгляду касаційної скарги у справі №13/149 господарського суду міста Києва призначено колегію суддів у складі: Добролюбова Т.В. - головуючий, судді: Волковицька Н.О., Рогач Л.І.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Московський міст" у січні 2006 року заявлений позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма Доповідач: Добролюбова Т.В.

"ЕСКО" (далі - ТОВ “ЕСКО”) 327 870,90 грн. збитків за договором схову б/н від 10.02.01. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що відповідач не повернув 92358 кг бензину чим порушив приписи статті 413 Цивільного кодексу УРСР,   якими   встановлено   зобов'язання  сторони повернути майно в цілості та приписи статей 936, 949, 951, 953 Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини сторін зі зберігання майна, вимоги статей 22, 530, 612 Цивільного кодексу України, пункт 2 статті 224 і пункт 5 статті 226 Господарського кодексу України щодо відшкодування збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.10.06, ухваленим суддею Євдокимовим О.В., в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Вмотивовуючи рішення суд зазначав про  недоведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором. Водночас, суд встановив факт збігу строку  позовної давності для звернення з позовом про стягнення збитків.

Київський апеляційний господарський суд у складі суддів:  Алданової C. O. - головуючого, Борисенко І.В. та Шипко В.В. постановою від 25.12.06, перевірене рішення господарського суду залишив без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Московський міст»- без задоволення. При цьому, суд зазначав про недоведеність позивачем  дійсного розміру заподіяних збитків.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Континіум-Укр-Ресурс”  звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову у справі скасувати, як прийняті з порушенням приписів матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що власником нафтопродуктів, які передавалися позивачем на зберігання відповідачу була Виробничо-комерційна фірма “Континіум-Льон-Контракт”. Відповідно до акту прийому – передачі від 01.04.03 остання передала у власність  Товариства з обмеженою відповідальністю “Континіум-Укр-Ресурс” нафтопродукти, зокрема, бензин марки А-80 у кількості 92 358 кг.  Разом з цим скаржник вказує, що між ним та позивачем у справі 01.04.03 укладено договір схову №44, відповідно до умов якого зберігання майна здійснюється в резервуарах, зокрема ТОВ “Еско”. Отже, на думку скаржника, судами при вирішенні спору по суті, не з’ясовано фактичного власника майна, чим порушено приписи статей 4, 6, 7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття рішення за результатами обговорення усіх обставин справи. На думку заявника, прийняті у справі судові акти стосуються його прав і обов’язків та підлягають скасуванню, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю “Континіум-Укр-Ресурс”, як власника спірного майна,  не було залучено до участі у справі.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Московський міст” та Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма “ЕСКО” відзиви на касаційну скаргу судом не отримані.

Вищий  Господарський  суд  України  заслухавши  доповідь  судді  Добролюбової Т.В., пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін і скаржника, переглянувши  матеріали  справи та доводи  касаційної  скарги, перевіривши  правильність  застосування господарськими  судами  приписів  процесуального   законодавства,  відзначає  наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій і підтверджується матеріалами справи, предметом позову є матеріально –правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Московський міст" про відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма “ЕСКО”                  327 870,90 грн. спричинених збитків за договором  схову б/н від 10.02.01, укладеним між ними. Товариство з обмеженою відповідальністю “Континіум-Укр-Ресурс” звернулось з касаційною скаргою на рішення та постанову у справі в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України. За вказаними приписами касаційну скаргу мають право подати особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення, що стосується їх прав і обов’язків. Тому касаційна інстанція розглядає подану касаційну скаргу в межах доводів порушення судовими рішеннями прав і інтересів ТОВ “Континіум-Укр-Ресурс”. Рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов’язків цієї особи, тобто коли в рішенні суду безпосередньо розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов’язки цієї особи  у відповідних правовідносинах.  Рішення є таким, що прийняте про права та обов’язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо: в описовій чи мотивувальній частині рішення наведені висновки або судження суду про права та обов’язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі, а й її право на судовий захист. Будь-який інший правовий зв’язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Саме як суб’єкт права власності на спірне майно, яке було набуте ним в результаті господарської діяльності на підставах, не заборонених законом, ТОВ “Континіум-Укр-Ресурс” обґрунтовує своє право на подання касаційної скарги. При цьому, колегія суддів визнає, що скаржник не був учасником господарських правовідносин, які виникли між сторонами у справі на підставі укладеного договору від 10.02.01 б/н. Разом з тим, господарські суди не зобов’язували скаржника вчинити будь-які юридично значимі дії стосовно його майна. Відсутня згадка про  ТОВ “Континіум-Укр-Ресурс” як в резолютивних так і в описових та мотивувальних частинах  рішення та постанови у справі. Крім того, матеріали справи не містять і інших документів, які б свідчили про порушення прав скаржника. Окрім того, власник майна завжди має можливість реалізувати право на судовий захист шляхом звернення з самостійним позовом.

За таких обставин, касаційна інстанція дійшла висновку про відсутність підстав для скасування судових актів у справі і задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  1115, 1117,  1119, 11111,11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В  :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.12.06 у справі №13/149 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  “Континіум-Укр-Ресурс”   без задоволення.

Головуючий                                                                              Т. Добролюбова

Судді                                                                                           Н.Волковицька

Л.Рогач