донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

12.02.2007 р.                                                                                  справа №31/4пн

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Руденко А.О. за довір. від 19.04.2006р. б/н - Дебальцівська міська рада м. Дебальцеве ,

від відповідача:
від першого відповідача – Колбаєв О.В. за довір. від 06.09.2006р. № 12392/10/10-213 - Державна податкова адміністрація у Донецькій області
від другого відповідача – Пухленко Н.В. за довір. від 06.11.2006р. № 1016/08 - Відкрите акціонерне товариство “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго” м. Київ
від третього відповідача – Нагорський Г.Д. селищний голова за рішенням від 11.04.2006р. № 5/1-2 Луганська селищна рада Артемівського району Донецької області
від четвертого відповідача – Обудовський М.К. за довір. від 12.02.207р. б/н - Новолуганська сільська рада Артемівського району Донецької області
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Дебальцівська міська рада м.Дебальцеве

на постанову (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
03.01.2007 року

по справі
№31/4пн

за позовом
Дебальцівська міська рада м.Дебальцеве

до
Державна податкова адміністрація у Донецькій області м.Донецьк

про
визнання недійсним рішення

встановив:

1.Стислий виклад суті ухвали місцевого господарського суду

19.02.2007р. Дебальцівська міська рада м. Дебальцеве звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державної податкової адміністрації у Донецькій області м. Донецьк, Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго” м. Київ, Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області сел. Луганське Артемівського району, Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області  сел. Новолуганське Артемівського району про визнання недійсним та скасування податкового роз’яснення ДПА у Донецькій області від 19.12.2005р. № 20489/10/15-413-4, визнання недійсним та скасування рішення Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області від 22.11.2005р. № 4/27-387, визнання недійсним та скасування рішення Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області від 22.12.2005р. № 4/27-409 та зобов’язання Вугледарської ТЕС ВАТ “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго” м. Київ сплачувати комунальний податок в повному обсязі за всіх працюючих робітників до місцевого бюджету Дебальцівської міської ради.

Ухвалою від 03.01.2007р. у справі № 31/4пн (суддя Ушенко Л.В.) позовна заява залишена без руху.

Приймаючи ухвалу господарський суд виходив з того, що позовна заява подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до позовної заяви додана квитанція про сплату державного мита від 25.12.2006р. № 13, в якій зазначено, що отримувачем платежу є місцевий бюджет, тоді як відповідно до ст. 6 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” державне мито, що справляється з позовних заяв, які подаються до господарського суду,   зараховується до державного бюджету України.

Крім того, в ухвалі господарського суду зазначено, що вимоги позивача про визнання недійсним та скасування рішення Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області від 22.11.2005р. № 4/27-387 і визнання недійсним та скасування рішення Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області від 22.12.2005р. № 4/27-409 підсудні місцевому загальному суду, а не окружному адміністративному суду, до початку діяльності якого адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України, вирішує відповідний місцевий господарський суд.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ст. 21 КАС України не допускається об’єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та при усунені недоліків необхідно врахувати заборону об’єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства (роз’єднати  позовні вимоги) і визначитись з позовними вимогами по даній справі.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд ухвали

Позивач з прийнятою ухвалою господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу від 03.01.2007р. та прийняти нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що ухвала суду прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а саме.

По-перше, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним та скасування рішення Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області від 22.11.2005р. № 4/27-387 і визнання недійсним та скасування рішення Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області від 22.12.2005р. № 4/27-409 підсудні місцевому загальному суду, а не окружному адміністративному суду, до початку діяльності якого адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України, вирішує відповідний місцевий господарський суд.

Згідно ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції може залишити позовну заяву без руху тільки при умові, якщо позовна заява та додані до неї матеріали не відповідають вимогам ст. 106 КАС. Суд першої інстанції, виявивши, що справа не підсудна адміністративному суду, повинен був повернути заяву на підставі п.6 ч. 3 ст. 108 КАСУ.

По-друге, суд першої інстанції, як вважає позивач, допустив порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 21 КАС не допускається об’єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, оскільки всі позовні вимоги пов’язані між собою і вирішення будь-якої одної з них неможливо без вирішення всіх інших, всі позовні вимоги повинно розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому що всі позовні вимоги підпадають під дію п.1 ч.1 ст. 17 КАСУ.

По-третє, як вважає заявник скарги, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що спір не підпадає під дію ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки згідно цієї статті господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів з підстав, визначених у законодавстві.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З викладеного позивач дійшов висновку, що господарський суд повинен прийняти позовну заяву до розгляду відповідно до п.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу.

Державна податкова адміністрація у Донецькій області в запереченнях на апеляційну скаргу вказала на те, що згідно п.6 р.VII Прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 12 ГПК господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів. Даний спір підвідомчий адміністративному суду, тому він взагалі не може бути розглянутий господарським судом.

Інші представники відповідачів не надали заперечень на апеляційну скаргу.

4.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Дебальцівська міська рада звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

До заяви була додана квитанція від 25.12.2006р. № 13 про сплату позивачем державного мита в сумі 6 грн. 80 коп. Отримувачем платежу зазначений місцевий бюджет в порушення ст. 6 Декрету КМУ “Про державне мито” ,оскільки державне мито, що справляється з позовних заяв, які подаються до господарського суду,   зараховується до Державного бюджету України

Однак судом першої інстанції не враховано:

- що відповідно до п.11 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від сплати державного мита звільняються органи місцевого та регіонального самоврядування - за позовами до суду або господарського суду про визнання недійсними актів інших органів місцевого та регіонального самоврядування, місцевих державних адміністрацій, підприємств, об'єднань, організацій і установ, які ущемляють їх повноваження ,за позовами до суду або господарського суду про стягнення з підприємства, об'єднання, організації, установи і громадян збитків, завданих інтересам населення, місцевому господарству, навколишньому середовищу їхніми рішеннями, діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів місцевого та регіонального самоврядування;

- що у квитанції від 25.12.2006р. № 13 вірно вказаний рахунок на який зараховувалося мито на момент подання адміністративного позову ;

Висновок суду першої інстанції відносно того, що вимоги позивача про визнання недійсним та скасування рішення Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області від 22.11.2005р. № 4/27-387 і визнання недійсним та скасування рішення Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області від 22.12.2005р. № 4/27-409 підсудні місцевому загальному суду, а не окружному адміністративному суду є помилковим, оскільки:

- до матеріалів справи зазначені рішення або їх копії не надані, у зв’язку з чим немає можливості встановити, відносно якої особи та за якими обставинами вони прийняті, які питання вирішують та, відповідно, який суд повинен їх розглядати. Одним з відповідачів у адміністративному позові  визначено ДПА у Донецькій області , який є державним органом і відповідно до п.2 ст.18 КАС України така адміністративна справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з.1.09.2005р.

Відповідно до абз.1 п.6 р.VII Прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 1,12 Господарського процесуального кодексу України в редакції яка діяла на момент набрання чинності КАС України, право на звернення до господарського суду мали підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності та у випадках, передбачених законодавчими актами України, державні та інші органи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, яка діяла на момент набрання чинності КАС України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З аналізу названих норм випливає, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи у спорах про визнання недійсними актів підлягають розгляду господарським судом за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, п. 3 ст. 199, ст. 205, ст. 206, ст. 212, п.6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дебальцівської міської ради на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.01.2007р. по справі № 31/4пн задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області по справі  № 31/4пн від 03.01.2007р. скасувати, справу направити до господарського суду Донецької області для продовження розгляду.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі 16.02.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 8 примірників:

5 –сторонам по  справі

1 - у справу

1 - господарському суду

1-апеляц.. господ. суду .