ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.02.2007
Справа №2-19/1251-2007А

За позовом – ВАТ «Бром», м.Красноперекопськ АР Крим

До відповідача – Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції, м.Красноперекопськ АР Крим

Про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Деревянко О.М., начальник юридичного відділу, довіреність № б/н від 10.01.2007 року

Від відповідача – Литовченко І.В., держ. інспектор, довіреність № 78/10/10-0 від 10.01.2007 р.; Кір’янова О.А., представник, довіреність № 868/10/10-0 від 21.02.2007 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 19.12.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача не відповідають діючому законодавству.

Відповідач - Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція надала відзив на позовну заяву, позовних вимог не визнала, просила у задоволенні позову відмовити.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Сторони відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін сторони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до п.2-1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) перед початком слухання справи сторонам були роз’яснені права, передбачені ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) та вручені пам’ятки про права та обов’язки сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд-

В С Т А Н О В И В :

Красноперкопське відкрите акціонерне товариство «Бром» (далі по тексту ВАТ «Бром») зареєстровано у якості юридичної особи 15.08.1996 року виконавчим комітетом Красноперекопської міської ради Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою управління статистики.

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії..

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 19.12.2006 року.

Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

12.12.2006 року Красноперекопською об'єднаною державною податковою інспекцією складений акт № 638/23-4/05444552/145 по результатах виїзної позапланової перевірки ВАТ «Бром» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2006 року (а.с.13-50).

Відповідно до складеного акту відповідачем встановлено порушення з боку позивача вимог Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) шляхом завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за вересень 2006 року на суму 77589,32 грн.

На підставі вказаного акту Красноперекопською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2006 року № /0, відповідно до якого зменшено бюджетне відшкодування ВАТ «Бром» на суму 77589,00 грн. (а.с.55).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) особа - будь-яка з наведених нижче осіб,  незалежно від того, чи є така особа резидентом чи ні: суб'єкт підприємницької діяльності, в тому числі підприємство з іноземними інвестиціями, незалежно від форми та часу внесення цих  інвестицій; інша юридична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності; фізична особа (громадянин, іноземний громадянин та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, віднесену до підприємницької згідно із законодавством, або ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Відповідно до п.п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями, яка діяла на момент перевірки позивача) платником податку є особа, обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) якої протягом будь-якого періоду з останніх дванадцяти календарних місяців перевищував 3600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких находиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями, яка діяла на момент перевірки позивача) об'єктом оподаткування є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оренди (лізингу) та операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) податковий  кредит – сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті  (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом  7.7.1 цього  пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки,  встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми,   розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) якщо у наступному податковому   періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів  (обов'язкових  платежів), згідно із законами України з  питань оподаткування (за  винятком податку на додану вартість,  а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається  до  ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу  в зв'язку  з  компенсацією вартості  товарів  (послуг).

Відповідно до п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із змінами та доповненнями) якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі,  яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Таким чином, позивач відповідно до діючого законодавства мав право провести коригування суми податкового кредиту, що не враховано відповідачем.

З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 19.12.2006 року.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступна та резолютивна частина Постанови проголошена у судовому засіданні 22.02.2007 року у 10 год. 55 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.