ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.07
Справа №АС4/40-07.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Сумська обласна друкарня”

до відповідача: Державної податкової інспекції в м.Суми

про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов’язання вчинити дії

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ   КОСТЕНКО Л. А.

СУДДЯ   МОЇСЕЄНКО В.М.

СУДДЯ    ЛЕВЧЕНКО  П.І.

Представники сторін:

від позивача: Кизима В.Є. –голова правління, Вороненко Р.М., (довіреність

б/н від 21.03.2007р.)

від відповідача: Устименко О.М. (довіреність №389/9/10-009 від

09.01.2007р.), Ємельянова І.М. (довіреність № 9447/9/10-009

від 10.02.2007р.), Аргунова О.О. (довіреність № 957/9/10-009

від 11.01.2007р.)

Прокурор: Дубова О.В.

За участю секретаря судового засідання Бардакової О.М.

Суть спору: Позивач просить суд скасувати  податкове повідомлення-рішення від 20.09.2004р., згідно з яким позивачу зменшується по картці особового рахунку бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 220 607 грн., посилаючись на невідповідальність його податковому законодавству.

Позивач подав суду клопотання про поновлення пропущеного  строку для звернення до суду.

Відповідач вимоги позивача не визнає, посилаючись на правомірність  прийняття спірного рішення, а також просить відмовити в позові, так як  позивачем пропущений встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України у розгляді справи оголошувалася перерви з 12.02.2007р. до 01.03.2007р., з 01.03.2007р. до 21.03.2007р., розгляд справи відкладався 21.03.2007р. до 24.04.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  сторін, суд встановив:

На підставі проведеної відповідачем позапланової документальної перевірки ВАТ «Сумська обласна друкарня» з питань обґрунтованості відшкодування з

бюджету ПДВ за квітень 2004р.  (акт № 23-513/5/ від 20.09.2004р.) ДПІ в м. Суми прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/47522 від 20.09.2004р. на суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 220 607 грн.

В ході перевірки встановлено, що позивач у квітні 2004р. придбав офсетну машинку у ТОВ ЛК «Енерголізінг». Згідно податкової накладної № 5 від 29.04.2004р. на загальну  вартість 1868328 грн., сума ПДВ – 311388 грн., яку оприбутковувало на 104 рахунок «Основні засоби». Розрахунок відбувся частково, а згідно даних бухгалтерського обліку позивача значиться кредиторська заборгованість по цій угоді в сумі 1323642 грн., тому відповідач дійшов висновку про відповідне завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 220 607 грн.

Позивач 01.03.2007р. подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, проти задоволення якого заперечує відповідач.

Своє клопотання позивач мотивує слідуючим: на момент винесення податкового повідомлення–рішення  від 20.09.2004р. його оскарження передбачалося за правилами та в порядку визначеному з Господарським процесуальним кодексом України, але з набранням чинності Кодексу адміністративного судочинства визначений річний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тому позивач вважає пропуск строку формальним. Також позивач посилається на те, що в 2006 році, змінилося керівництво ВАТ «Сумська обласна друкарня», про оскаржуване повідомлення-рішення теперішнє керівництво дізналося лише після проведення наступної податкової перевірки в січні 2007р.

Дослідивши матеріали справи, документи додані позивачем до клопотання, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення процесуального строку  та задоволення клопотання позивачу з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річним строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,  якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи встановлено, що оспорюване податкове повідомлення-рішення від 20.09.2004р. вручено 20 вересня 2004року позивачу, зокрема головному бухгалтеру, про що свідчить підпис. Вперше до господарського суду з позовом про оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення позивач звернувся лише 20 січня 2007р. При цьому підприємство на протязі всього часу після прийняття рішення податковим органом своєї господарської діяльності не припиняло, а відповідно здійснювалося його керівництво уповноваженими органами. Зміна посадових осіб на підприємстві не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду, так як податковий орган прийняв повідомлення-рішення відносно юридичної особи, а не посадової.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, цей кодекс набрав чинності з 1 вересня 2005р., на цей час позивач мав право оскаржити податкове повідомлення-рішення як в порядку господарського судочинства, так і в порядку адміністративного.

За таких обставин клопотання позивача та його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «Сумська обласна друкарня» про поновлення строку для звернення до суду  – відмовити.

2.          В задоволенні позовних вимог – відмовити.

3.          Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.