ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  23/599

23.01.07

За позовом
Концерну «Техвоєнсервіс»

До
Товариства з обмеженою відповідальністю «Політехсервіс»

Про
стягнення 5 832,38 грн.

Суддя Демидова А.М.

Представники:

Від позивача
Севериненко В.А. - представник

Від відповідача
не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5832,38 грн., у тому числі основний борг у розмірі 5011,28 грн., 3% річних у розмірі 60,30 грн., пеню у розмірі 410,10 грн., штрафу у розмірі 350,70 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати, пов’язані з розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2006 р. порушено провадження у справі за № 23/599, призначено розгляд справи на 23.01.2007 р. та викликано в судове засідання представників сторін.

У судове засідання, призначене на 23.01.2007 р., з’явився представник позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 23.01.2007 р. не з’явився, хоча відповідач був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи ухвалою суду від 15.12.2006р., що підтверджується відміткою на зворотній стороні зазначеної ухвали.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 із змінами "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Відповідач вимог ухвали суду від 15.12.2006 р. не виконав, відзив на позовну заяву та всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду станом на день слухання справи не надходило.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, справа слухається за наявними матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представника позивача, суд встановив:

01.07.2001р між 437 Центральним ремонтним заводом засобів зв’язку, правонаступником якого, згідно з наказом Міністра оборони України № 492 від 12.08.2005 р. (в матеріалах справи) є Концерн «Техвоєнсервіс»(далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Політехсервіс»(далі -Відповідач) 01.07.2001 р. був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 140 (далі - Договір).

За умовами Договору позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, приміщення площею 17,5 кв.м. в корпусі 95/16, на другому поверсі, яке розміщене за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська,13/24. Вказане приміщення знаходиться на балансі позивача.

Відповідно до п.2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Вищезазначене приміщення було передано відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2001р. (в матеріалах справи).

Згідно з п. 5.8 Договору, орендар зобов’язаний укласти з орендодавцем договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

01.02.2006 р. між сторонами був укладений договір  від 02.02.2006 р.  (додаткова угода до договору № 140 від 01.07.2001 р.) про відшкодування витрат на експлуатацію та ремонт об’єктів і мереж загального призначення. Відповідно до п.2.2 даного Договору орендар зобов’язаний сплачувати не пізніше 12-ого числа поточного місяця на розрахунковий рахунок ДГО концерну «Техвоєнсервіс» на відшкодування витрат на експлуатацію та ремонт об’єктів і мереж загального призначення, виходячи з фактичних витрат.

Станом на 13.10.2006 р. відповідач має борг за договором відшкодування витрат позивача на утримання орендованого майна на надання комунальних послуг в розмірі 5011,28 грн. (акти приймання передавання виконаних робіт та рахунки фактури в матеріалах справи).

Акти приймання передавання виконаних робіт та рахунки фактури за березень, квітень, травень, червень 2006р відповідач відмовився приймати і підписувати. Лише 07.07.2006 р. відповідач прийняв зазначені акти і рахунки фактури, що підтверджується підписом на актах.

З метою стягнення боргу позивачем була направлена претензія № 225/к/592-6 від 16.06.2006 р. та № 225/к/603-6 від 19.06.2006 р.

Однак відповідач не сплатив позивачу вказану суму заборгованості.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 5832,38 грн., у тому числі основний борг у розмірі 5011,28 грн., 3% річних у розмірі 60,30 грн., пеню у розмірі 410,10 грн., штрафу у розмірі 350,70 грн., а також судові витрати.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки обов’язок щодо сплати боргу продовжує існувати, то підлягають застосуванню положення ЦК України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає  виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов‘язань.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.   Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІТЕХСЕРВІС»(01033, м. Київ, вул.. Тарасівська, 9, кв. 26, , р/р 3179 у Шевченківському відділенні УСБ м. Києва МФО 322089) на користь Концерну «Техвоєнсервіс»(04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13/24, , р/р 1383 в ПКФ АТ «ВаБанк», МФО 321637, МФО 321637) основний борг в розмірі 5 011,28 грн., 3% річних в розмірі 60,30 грн., пеню в розмірі 410,10 грн., штраф у розмірі 350,70 грн., державне мито у розмірі 102,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його

прийняття.

Суддя                                                                                          А.М.Демидова