ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.                                                                          Справа № 12/111-07

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 135А)

до: Державного комунального підприємства Ямпільска районна дирекція кіномережі райвідділу культури (24500 Вінницька обл., м. Ямпіль, вул. Леніна, 75/1, ідент.код 02405126)

про стягнення 1516,67 грн.

Суддя                                             Кожухар М.С.

Секретар судового засідання       Геєчко Т.А.

Представники :

позивача     :   Мазуренко А.Ф. - за дорученням

відповідача :   Халковська А.М. –керівник

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про  стягнення 1516,67 грн. адміністративно-господарських санкцій за нестворення 1-го робочого місця для працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на дотримання у 2005 році встановленого нормативу створення робочих місць для інвалідів та на важкий фінансовий стан підприємства.

В судовому засіданні представники сторін, відповідно, позовні вимоги та заперечення на позов підтримали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” у редакції, що діяла у 2005 році (далі - Закон) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок                     працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від  3 травня  1995 р. № 314, робоче  місце  інваліда  вважається  створеним,  якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно з формою державної статистичної звітності № 10-ПІ поштова-річна “Звіт про зайнятість інвалідів”, що була затверджена наказом Держкомстату України від 10.01.2002 р. № 49 та діюча зараз, затверджена наказом Міністерства Мінпраці України від 29.12.2004 р. № 338 (далі - Форма), підприємства, організації, установи незалежно від форми власності та господарювання не пізніше 1 лютого після звітного періоду подають до регіонального відділення Фонду соціального захисту інвалідів України  звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Згідно  звіту відповідача про зайнятість населення та працевлаштування інвалідів у 2005 році на підприємстві працювало 12 осіб, норматив робочих місць для інвалідів, відповідно, становив 1 робоче місце. На підприємстві у 2005 році працював 1 інвалід - Рочняк Галина Григорівна, що стверджується звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, наказом про прийняття на роботу, пенсійним посвідченням Рочняк Г.Г., іншими матеріалами справи.

Статтею 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” у редакції, що діяла у 2005 році, працевлаштування  інвалідів покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

З наданого позивачем листа Ямпільського районного центру зайнятості № 01-2/428 від 31.10.2006 р. вбачається, що у 2005 році до цієї установи звернувся усього один інвалід, який був працевлаштований у м. Ямполі. В управління праці та соціального захисту населення Ямпільської райдержадміністрації інваліди з приводу працевлаштування інваліди також не звертались, що випливає зі змісту листа управління № 01-05/170 від 01.06.2006 р.

За таких обставин відсутні підстави для нарахування відповідачеві адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”. А тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись розділом УП, ст.ст. 7, 71, 86, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                             М. Кожухар

Повний текст постанови складено 13.04.2007 р.