ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 р.
Справа № 2/173

за позовом  ДК "Газ України"  НАК "Нафтогаз України"  вул. Шолуденка, 1, м.Київ,04116

до відповідача  ВАТ"Тисменицягаз"  вул. Вісконта,3, м.Тисмениця, Івано-Франківська область,77400

Cуддя  Круглова Олена Микитівна

При секретарі   Дребот Наталія Дмитрівна

Представники:

Від позивача: Щербаков А.А. - головний юрисконсульт, довіреність №105/35 від 15.05.07р.

Від відповідача: Уграк А.Ю. -представник, (довіреність №268 від 16.04.07р.)

СУТЬ СПОРУ: позивачем заявлено позов про стягненя з відповідача 1007372 грн. основного боргу;  195785 грн. пені; 70516,04 грн. - 7% штрафу;  106365,79грн. - 3% річних та 420300,52 грн. інфляційних.

Позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримав.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що заявлена сума основного боргу становить суму притоків, на неврегулювання законодавством порядку відшкодування відтоків-притоків газу, мотивує недоведеність його вини в комерційних втратах, однак будь-яких доказів в підтвердження вини у цих втратах   позивача не надав, а також заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Дане клопотання судом відхилено, оскільки ухвалою заступника голови господарського суду  від 24.04.07 продовжено строк вирішення спору до 28.05.07, а позивач заперечує проти подальшого продовження строку вирішення спору, а також  враховуючи те, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, судом

встановлено:

позивач звернувся до суду з вимогою  про стягненя з відповідача з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог №31/10-3303 від 11.04.07  -  1007372 грн. несплаченої вартості отриманого природного газу згідно договору на постачання природного газу №06/02-2080 від 28.12.02р.;  195785 грн. пені за період прострочки з 24.11.04 по 10.08.05; 70516,04 грн. - 7% штрафу;  106365,79грн. - 3% річних та 420300,52 грн. інфляційних.

З матеріалів справи встановлено, що  на виконання умов Договору сторін  №06/02-2080

від 28.12.02р.   позивачем  протягом січня-грудня 2003р. було передано відповідачу природний

газ в об"ємі  48966,861 тисяч метрів кубічних на загальну суму 5 220 361,91 грн. Вказаний факт

підтверджується актами прийому-передачі природного газу (а.с.18-31). Однак враховуючи, що

відповідач частково розрахувався за отриманий газ в сумі 4 212 989,91 грн.,  заборгованість

відповідача перед позивачем станом на день вирішення спору становить  1 007 372 грн.

Згідно п.1.1 договору, укладеного сторонами, Постачальник зобов"язувався передати покупцю в 2003 році природний газ для потреб населення, а Покупець зобов"язувався  прийняти і оплатити газ на умовах даного договору. Відповідно до п.2.1 договору Постачальник передає покупцеві природний газ в обсязі з врахуванням втрат газу 44 400 000 метрів кубічних в тому числі з розбивкою по місяцях та кварталах.

Порядок  та умови постачання, приймання та обліку газу передбачений п.3.1 договору, відповідно до якого відповідач стає власником природного газу у відповідних територіальних пунктах: газовимірювальних станціях, що знаходяться на кордоні України в пунктах приймання - передачі газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз", або (газ власного видобутку) в пунктах виміру газу, які знаходяться в місцях приймання - передачі газу з промислу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз" , а всі можливі втрати відбуваються саме з власністю відповідача, тобто, комерційні втрати (відтоки-притоки) необхідно розуміти як - втрата власності відповідача.

Відповідно до норми ст.130 ЦК УРСР, що діяла на момент укладення договору, риск  випадкової  загибелі   або    випадкового    зіпсування відчужуваних речей переходить на набувача одночасно з  виникенням  у нього права власності, якщо  інше  не  встановлене  законом  або договором, тобто, випадковою загибеллю або псуванням речей визначається така загибель або псування яка сталася не з вини учасників договору а в силу випадкових причин і обставин. Ризик такої випадкової загибелі або псування лежить  на власникові, якщо інше не передбачене законом або договором.

Оскільки договором сторони окремо не обговорювали порядок чи момент переходу ризику втрат газу, то  до відносин з приводу відшкодування вартості комерційних  втрат необхідно застосовувати саме вимоги 130 ЦК УРСР. Про  застосування загальних правил переходу права власності та пов"язаних ризиків на природний газ зазначається в пункті 3.1 Наказу НАК "Нафтогаз України" від 26.03.2001 року №79 "Про затвердження порядку доступу до газотранспортної системи", тому позивач має законне право на отримання вартості того об"єму природного газу, який був поставлений відповідачу та  в наступному  втрачений ним з тих чи інших причин.

Таким чином, обсяги газу, які зафіксовані в актах приймання-передачі природного газу є обсягами газу втраченими відповідачем вже після набуття права власності на ці обсяги і саме відповідач зобов"язаний відшкодувати позивачу вартість цих втрат.

Договором передбачено, що остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа наступного за звітним місяця (п.5.1 договору).

В силу ст.161 ЦК УРСР (чинному на момент укладення договору), зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

В частині вимог про стягнення 7% штрафу з посилкою на норму п.2 ст.231 ГК України слід відмовити, враховуючи, що абзацом 2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ГК України визначено, що його Положення  щодо відповідальності за порушення господарського зобов'язання застосовується в разі, якщо вони пом"якшують відповідальність за вказані порушення, а даному випадку  - погіршують.

Щодо стягнення пені, то слід зазначити, що ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано, а, оскільки відповідач зобов"язався оплатити отриманий ним природний газ у 2003 році не пізніше 10.01.04, то підстав для нарахування пені за останній рік, що передував пред"явленню позову у грудні 2005 році, як і для задоволення позову в цій частині немає.

Враховуючи наведене, до стягнення підлягає сума основного боргу, що становить

1 007 372 грн.; 106365,79грн. - 3% річних та 420300,52 грн. інфляційних

Судові витрати віднести на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ЦК УРСР, ст.ст.526,625 ЦК України, ст.232, Прикінцевими та перехідними положеннями ГК України, ст.ст.49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково .

Стягнути з відповідача -  ВАТ"Тисменицягаз"  вул. Вісконта,3, м.Тисмениця, Івано-

Франківська область    /код 20538865/ на користь позивача - ДК "Газ України"  НАК "Нафтогаз

України" вул. Шолуденка, 1, м.Київ /код 31301827/ -  1 007 372 грн. основного боргу;    106365,79грн. - 3% річних;  420300,52 грн. інфляційних;  15340,38 грн. держмита та 100,55 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення

судового процесу.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Круглова Олена Микитівна

дата підписання рішення__________

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Шунтов Олександр Михайлович