ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.05.07                                                                                           Справа  № 14/329

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Кордюк Г.Т.

Давид Л.Л.

розглянувши 2 апеляційні скарги: 1) Регіонального відділення ФДМ України в Рівненській області від 01.12.2005 р. № 3686 і 2) ТзОВ фірми “Овід” від 01.12.2005 р. № 01/12-1

на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.11.2005 р.

у справі № 14/329

за позовом ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів”, м.Рівне

до Регіонального відділення ФДМ України в Рівненській області, м.Рівне

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТзОВ фірми “Овід”, м.Рівне

про визнання права власності на майно

За участю представників:

від позивача –Собчук М.В. (юрист, довіреність без номера від 20.03.2007 р. у матеріалах справи, а.с.213);

від відповідача –Артемяк С.В. (начальник відділу юридичної та контрольно-ревізійної роботи, довіреність № 1 від 20.01.2007 р. у матеріалах справи);

від третьої особи –Бабак Л.Г. (директор), Друзенко Н.В. (представник, довіреність від 16.02.2006 р. без номера в матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна з сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.03.2007 р. у справі №  14/329 скасовано ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2006 р. у даній справі, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в іншому складі суддів, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, спірні правовідносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських або контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони. За суб”єктним складом сторін і суттю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному ГПК України.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21.11.2005 р. у справі № 14/329 (суддя Марач В.В.) позов задоволено повністю, визнано за ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів” право власності на частину столярної майстерні площею 320 кв. м, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, 420 (а.с.89-90, Том 1/Всього - 2).

Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМ України в Рівненській області від 29.00.2000 р. за № 119 “Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів”” було передано нерухоме майно згідно з доданим до наказу переліком. Під № 13 в даному переліку значиться столярна майстерня, розташована за адресою: м.Рівне, вул.Соборна, 420. Зважаючи на викладене, названа столярна майстерня входить до складу єдиного цілісного майнового комплексу підприємства - ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів”, яке створене в процесі корпоратизації. Отже, позивач є власником частини столярної майстерні площею 320 кв. м, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, 420.

Відповідач - Регіональне відділення ФДМ України в Рівненській області з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення з підстав неповного з”ясування обставин справи.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що згідно з ст.5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” щодо майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавцями є ФДМ України, його регіональні відділення. ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів” – господарське товариство, створене в процесі корпоратизації; будівля побутового призначення, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, 420, не включена до статутного фонду ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів” та є державною власністю. Тому 19.09.2003 р. між Регіональним відділенням ФДМ України в Рівненській області і ТзОВ фірмою “Овід” було укладено договір оренди будівлі побутового призначення площею 320 кв. м, розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, 420.

Третя особа –ТзОВ фірма "Овід" також з даним рішенням не погодилася, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи,  невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що господарським судом не було об”єктивно та достовірно встановлено, що саме є предметом судового спору. Визнаючи за позивачем право власності на частину столярної майстерні ремонтно-будівельного цеху площею 320 кв. м, розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, 420, суд не з”ясував конкретне місцезнаходження даного об”єкту та спосіб його розміщення на території відносно інших будівель, не перевірив факту приналежності даної споруди до столярної майстерні в якості частини неподільного об”єкту. Все це призвело до того, що рішення суду першої інстанції фактично позбавлене ясності та чіткості, оскільки ним  визначено право власності позивача на абстрактний об”єкт нерухомості.

Оцінюючи докази в справі, господарський суд не з”ясував, чи належить позивачу на праві власності спірна будівля на день розгляду справи та винесення рішення. Зокрема, судом не було витребувано від позивача та/або місцевого БТІ офіційних даних про те, за ким на сьогоднішній день зареєстрована на праві власності спірна частина столярного цеху. Разом з цим після винесення рішення апелянту стало відомо, що відповідно до біржових контрактів від 21.10.2002 р., 22.10.2002 р. і 04.10.2002 р. право власності на частини будівлі столярного цеху (68, 9 кв. м + 114, 6 кв. м + 299, 8 кв. м = 483, 3 кв. м) як на самостійний об”єкт у складі цілісного майнового комплексу позивача, розташованого  по вул. Соборній, 420 в м.Рівне, перейшло до гром.Ленартовича В.А.

Під час розгляду справи суд першої інстанції, відклавши розгляд справи для продовження її слухання, у призначений день не продовжив розгляду справи, а оголосив рішення, чим позбавив ТзОВ фірму "Овід" подати письмові докази по справі, зокрема, додаткову угоду від 05.10.2005 р. до договору оренди державного майна № 131-2003 від 19.09.2003 р., якою підтверджується факт передачі в оренду ТзОВ фірмі “Овід” неспірного нерухомого майна, а зовсім іншого, яке не увійшло до статтуного фонду позивача та не належить йому на праві власності, що по суті виключає участь ТзОВ фірми “Овід” у справі в якості третьої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" було створене шляхом перетворення держаного підприємства Рівненський комбінат будівельних матеріалів об'єднання "Рівнебудматеріали" у відкрите акціонерне товариство в процесі корпоратизації.

Перетворення було проведено відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 р. та підставі наказу Української державної корпорації промисловості будівельних матеріалів "Укрбудматеріали" № 240 від 04.01.1994 р. "Про корпоратизацію Рівненського комбінату будівельних матеріалів об'єднання "Рівнебудматеріали".

Розглянувши 2 апеляційні скарг, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що 2 апеляційні скарги: 1) Регіонального відділення ФДМ України в Рівненській області і 2) ТзОВ фірми “Овід” слід задоволити повністю, рішення Господарського суду Рівненської області від 21.11.2005 р. у справі № 14/329 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст.345 ЦК України юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Закон України "Про приватизацію державного майна" визначає приватизацію державного майна як відчуження майна, що перебуває у державній власності. Необхідною передумовою приватизації відповідно до ст.20 Закону є визначення початкової вартості майна, що приватизується.

Передумовою корпоратизації згідно з п.11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України № 508 від 05.07.1993  р., є затвердження акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації.

Відповідно до п.п.15, 16 даного Положення з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства. При цьому розмір статутного фонду відкритих акціонерних товариств, створених відповідно до цього Положення, визначається за діючою Методикою оцінки вартості об'єктів приватизації та оренди. Згідно з п.п.8, 9 Методики оцінки об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 717 від 08.09.1993  р. оцінка вартості цілісного майнового комплексу здійснюється на підставі балансу підприємства, який складається після проведення повної інвентаризації майна.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість позивачем не було подано суду доказів включення спірної будівлі до  балансу підприємства та матеріалів інвентаризації майна.

Статут ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" зареєстрований розпорядженням Рівненського міськвиконкому № 174-р 22.12.1994 р., а в новій редакції повторно зареєстрований розпорядженням Рівненського міськвиконкому № 1006-р 26.06.1997 р.

Статутний фонд ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів"  визначено у розмірі 2 075 100 тис.крб., що повністю відповідає акту оцінки, затвердженого головою корпорації "Укрбудматеріали" 13.12.1994 р.

Згідно з ч.7 ст.18 Закону України "Про приватизацію державного майна" за  рішенням  державного  органу  приватизації до початку продажу акцій відкритого акціонерного товариства, створеного у процесі приватизації та корпоратизації, а в інших випадках - за рішенням вищого органу відкритого акціонерного товариства, до статутного фонду цього товариства може додатково вноситися майно, набуте підприємством у період між датою оцінки розміру статутного фонду та датою державної реєстрації відкритого акціонерного товариства та безпідставно виключене майно. При цьому проводиться додаткова емісія акцій на вартість майна, додатково внесеного до статутного фонду товариства.

Матеріалами справи доведено, що до статутного фонду позивача увійшло приміщення столярної майстерні.  Доказів входження до статутного фонду адміністративно-побутового окремого стоячого двоповерхового  приміщення площею 320 кв.м немає, відтак і докази  включення його вартості до  акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу відсутні. Цей об'єкт не є об'єктом соціально-побутового призначення, тому і не міг бути переданий позивачу безоплатно відповідно до положень ст.24 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до п.п.3.3. і 3.5. Статуту ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів"  останній є власником майна, переданого йому засновником та учасниками у власність.

Відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМ України у Рівненській області № 119 від 29.02.2000 р. "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" позивачу передано нерухоме майно згідно з переліком, доданим до наказу. В даному переліку під № 13 значиться столярна майстерня, що введена в експлуатацію в 1944 році.

Факт передачі позивачу у власність столярної майстерні доведено матеріалами справи, і не заперечується відповідачем.

В 2002 році вказана споруда була відчужена згідно з біржовими контрактами гром.Ленартовичу В.А.

В той же час, предметом спору є не столярна майстерня, а окрема двоповерхова будівля побутового призначення,  дані про яку відсутні у   переліку нерухомого майна, переданого ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМ України у Рівненській області № 119 від 29.02.2000 р.

Позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу того, що спірне приміщення по вул.Соборна, 420 в м.Рівне на момент корпоратизації перебувало у нього на балансі і відповідно увійшло до акту оцінки, а відтак і до об'єктів, переданих у власність позивачу Регіональним відділенням ФДМ України у Рівненській області.

Матеріалами справи підтверджується лише те, що позивач в процесі корпоратизації став власником майна цілісного майнового комплексу, але при цьому відсутні докази входження спірного приміщення в зазначений майновий комплекс.

Натомість Інвентаризаційною відомістю державного майна, яке знаходиться на балансі ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" на час визнання його банкрутом та яке не ввійшло до Статутного фонду товариства, підтверджено, що окрема будівля з побутовими приміщеннями столярного цеху в м.Рівне по вул.Сооборна, 420 не перебуває на балансі  ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів".

Так як, спірне приміщення не увійшло до переліку нерухомого майна, переданого ВАТ "Рівненський комбінат будівельних матеріалів" відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМ України у Рівненській області № 119 від 29.02.2000 р., позивач не набув права власності на нього, а відтак його вимоги до задоволення не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що оспорюваним приміщенням, на яке він просить визнати право власності, є окрема стояча двоповерхова будівля, яка знаходиться біля столярної майстерні (цеху).

Як прослідковується з матеріалів справи, спірне приміщення –це не є складова частина загальної будівлі, а окрема споруда, яка розміщена на єдиному фундаменті.

Як вбачається з аудиторського висновку про достовірність інвентаризації державного майна Регіонального відділення ФДМ України у Рівненській області, що не увійшло до формування статутного фонду ВАТ “Рівненський комбінат будівельних матеріалів”, яке виявлено після інвентаризації, від 10.01.2006 р. (а.с.144-148), ця двоповерхова будівля знаходиться неподалік столярного цеху як окремий інвентаний об”єкт площею 320 кв. м і не ввійшла в формування статутного фонду позивача, і є майном державної власності вартістю 85 267 грн., яке відсутнє в матеріалах інвентаризації при проведенні приватизації.

Постановляючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд в  мотивувальній частині не зазначив обставини, які могли б слугувати підставою для висновків про те, що спірна будівля увійшла до статутного фонду позивача, а також не навів доказів на підтвердження  входження даного об'єкту нерухомості  до цілісного майнового комплексу, що  набутий позивачем у власність в процесі корпоратизації.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2003 р. власник  державного майна уклав з третьою особою у справі  - ТзОВ фірмою "Овід" договір оренди № 131-2003, який діє і по даний час. На підставі даного договору третя особа впродовж усього часу користувалася спірною будівлею у власній господарській діяльності. Жодних претензій  з боку позивача стосовно того, що ТзОВ фірма "Овід" користується будівлею, робить у ній ремонт  тощо, не заявлялося, що додатково свідчить на користь того, що спірна будівля за позивачем не рахувалася і йому не належала.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області не відповідає матеріалам справи, не грунтується на чинному законодавстві, а доводи апелянтів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. 2 апеляційні скарги: 1) Регіонального відділення ФДМ України в Рівненськіобласті і 2) ТзОВ фірми “Овід” задоволити повністю.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 21.11.2005 р. у справі № 14/329 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Доручити Господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу  № 14/329  повернути в Господарський суд Рівненської  області.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                      Л.Л.Давид