ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 6/19
22.02.07

За позовом                     Товариства з обмеженою відповідальністю “Україна житло-сервіс”

До відповідача          Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” в особі філії “Теплові розподільчі мережі”

Про                              стягнення 6418,96 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

від позивача                    Кузьмінський В.А. (за дов. № 1860 від 13.12.2006)

від відповідача           Панасюк Г.О. (за дов. № Д07/7337 від 02.11.2006)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю “Україна житло-сервіс” до акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” в особі філії “Теплові розподільчі мережі” про стягнення 5698,72 грн. боргу за договором № 147 оренди нежитлового приміщення від 22.06.2004, 485,62 грн. пені, три проценти річних у розмірі 234,62 грн., а також покладення на відповідача судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з моменту укладення договору не виконує свої зобов’язання щодо своєчасності внесення орендної плати у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві. Зокрема, на думку відповідача, договір є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально. Крім того, за твердженням відповідача, позивач не надав доказів правонаступництва. Також відповідач заперечив проти нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

22.06.2004 між комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (орендодавцем) та акціонерною енергопостачальною компанією “Київенерго” в особі філії “Теплові розподільчі мережі” було укладено договір № 147 оренди нежитлового приміщення  (далі –Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець згідно з розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації за № 774 від 22.06.2004 надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нежиле приміщення (будинок) за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 6-а, загальною площею 97,0 м. кв. для розміщення опорного пункту.

Відповідно до додатку № 2 до Договору орендна плата з 19.05.2003 становить 214,91 грн. в місяць без ПДВ. Розмір орендної плати коригується індексом інфляції, який розраховується за період з дати проведення експертної оцінки до дати перегляду розміру орендної плати. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

У 2004 році           комунальне підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, на виконання рішення Дніпровської районної у місті Києві ради від 03.06.2004 № 157 та розпорядження Дніпровської районної у місті Києва ради від 24.06.2004 № 137-р передало в оперативне управління на підставі акту приймання-передачі нежиле приміщення за адресою: місто Київ, вул. Будівельників, 6-а.

Вказані рішення спрямовані на зміну балансоутримувача будівлі.

Як норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна», так і норми чинного цивільного законодавства регламентують порядок збереження договору оренди при зміні права власності на об’єкт оренди для нового власника.

Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 23 Закону, в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає винність для нового власника. З даними положеннями кореспондуються положення  ч. 1 ст. 770 ЦК України, якою передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Зазначені законодавчі акти не містять правил, які регламентують порядок збереження договору оренди при зміні балансоутримувача майна без зміни його власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

З огляду на це, виходячи з того, що зміна власника орендованого майна та зміна його балансоутримувача за своїм змістом є подібними за змістом цивільними відносинами, оскільки передбачають заміну сторони за договором оренди, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме застосувати для регулювання спірних правовідносин ст. 23 Закону та ст. 770  ЦК України.

Таким чином, в разі зміни власника або балансоутримувача, Договір оренди є чинним для останніх.

Крім того, 28.12.2004 шляхом підписання додаткової угоди до Договору було змінено реквізити орендодавця, зазначивши реквізити позивача.

Згідно з п. 5.12 Договору строк його дії встановлений з 19.05.2003 по 19.05.2008.

Відповідно до ч. 2 статті 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

У той же час, Договір нотаріально посвідчений не був.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ( ст. 220 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсним правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

За таких обставин, правові підстави для стягнення суми, що складає ціну позову, як заборгованість за Договором, та покладення на відповідача відповідальності за порушення договірних зобов’язань,  відсутні.

У той же час, виходячи з приписів абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України, враховуючи фактичне користування відповідачем приміщенням, проти чого останній не заперечує, суд вважає за можливе з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Зокрема, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, оскільки одержане відповідачем за Договором полягає у користуванні майном, як наслідок недійсності нікчемного правочину є обов’язок останнього відшкодувати вартість користування.

Визначаючи цей розмір суд виходить з вартості орендної плати, передбаченої Договором, за весь спірний період, яка складає 5698,72 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у  розмірі 5698,72 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на  сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49,  82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” в особі Теплові розподільчі мережі (м. Київ, вул. Володимирська, 82-Г, рахунок                   № 3501, банк АКБ Київ, МФО 322498, код 25665166) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Україна житло-сервіс” (м. Київ, пр-т Гагаріна, 14-а, рахунок 4 у Дніпровському відділенні № 7989 Ощадбанку України м. Києва, МФО 320337, код 32772152) 5698,72 грн., 90,56 грн. державного мита та 104,76 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                                                С.А. Ковтун

Рішення підписано 23 квітня 2007 року.