ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.04.07                                                                                           Справа№ 5/553-28/85 А

12 год 55 хв

За позовом: Державної податкової інспекції у  Галицькому районі м. Львова, м. Львів

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Карнеол”, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна фірма „Сфера”, м. Київ

про  визнання недійсним господарського зобов”язання

Суддя  Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Демідюк В.В. - старший державний податковий інспектор, Вітик О.Д. –начальник юридичного відділу

Від відповідача 1: не з”явився

Від відповідача 2: не з”явився

Позов заявлено Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю „Карнеол” та до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна фірма „Сфера” про визнання недійсним господарського зобов”язання між ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” на суму 51 690 266,36 грн. та про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України наслідків, а саме: все одержане за  зобов”язанням стягнути в доход державного бюджету.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема позивач зазначив, що оспорюваний договір повинен бути визнаний недійсним з підстав того, що Рішенням Солом”янського районного суду м. Києва від 21.04.2006 року № 2-1702/2006р. визнано недійсними статут ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” з моменту його реєстрації, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. В рішенні зазначалось, що гр. Колесник П.М., за позовом якого дана справа розглядалась, не мав ніякого відношення до діяльності даного підприємства, статутний фонд не формував, внесків до нього не робив, господарської діяльності не вів, управління підприємством здійснювалось невідомими особами. Таким чином, оспорюване господарське зобов”язання укладалось ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, у зв”язку з чим підлягає визнанню недійсним.

Відповідач 1 та відповідач 2 вимоги ухвал суду не виконали, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не надали, явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили.

Суд розглядає справу в порядку ст. 71 КАС України на основі наявних доказів

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (податкові накладні, рішення Солом”янського районного суду м. Києва від 21.04.2006 року № 2-1702/2006р., інформаційна довідка ДПІ у Солом”янському районі м. Києва та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Постанову у повному обсязі складено 20.04.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Між ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” виникло господарське зобов”язання, що підтверджується виписаними ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” податковими накладними в період з 01.11.2005 року по 20.12.2005 року на загальну суму 51 690 266,36 грн.

Згідно Рішення Солом”янського районного суду м. Києва від 21.04.2006 року № 2-1702/2006р. визнано недійсним Статут ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”, зареєстрований Солом”янською райдержадміністрацією м. Києва за № 0004754 від 30.06.2005 року з моменту його реєстрації, визнано недійсним свідоцтво про державну реєстрацію ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” від 30.05.2006 року з моменту його реєстрації, визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” № 36115055 від 15.07.2005 року з моменту внесення до реєстру платників податку на додану вартість. Так, судом встановлено, що Колесник П.М., як засновник, не має відношення до створення, реєстрації та діяльності підприємства, статутний фонд не формував, внесків в статутний фонд не вносив ні в якому вигляді, участі в роботі товариства не приймав, ніякої господарської діяльності не вів.

Як вбачається з Інформаційної довідки ДПІ у Солом”янському районі м. Києва від 18.01.2007 року № 544/7/16-201, з моменту реєстрації податкова звітність з ПДВ ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” не подавалась.

Згідно довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві від 14.02.2007 року, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельна фірма “Сфера” значиться в ЄДРПОУ.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 207 Господарського кодексу України, господарське зобов”язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб”єктності), може на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як  таке, що  вчинено  з метою,  яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,  то за наявності  наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням,  а  у разі  виконання  зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї  першій стороні на відшкодування одержаного.  У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено  другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного  стягується  за  рішенням  суду  в  доход держави.

Господарське зобов’язання, яке виникло між ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” на суму 51 690 266,36 грн., спрямоване на приховування від оподаткування доходів відповідачем 2 (ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”).

Зокрема, після здійснення фінансово-господарських операцій та поставки товару у Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна фірма „Сфера” виникли податкові зобов'язання з ПДВ, які останній згідно з ст.3, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР повинен був відобразити у деклараціях по податку на додану вартість та сплатити відповідну суму податку у встановлений Законом термін до державного бюджету України.

Однак, за період здійснення поставки товару та виписування податкових накладних відповідач 2 (ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”) взагалі не декларував податкових зобов’язань, на які виписував податкові накладні, що підтверджує його намір на приховування від оподаткування доходів. Наведене підтверджується Інформаційною довідкою ДПІ у Солом”янському районі м. Києва від 18.01.2007 року № 544/7/16-201, з моменту реєстрації податкова звітність з ПДВ ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” не подавалась.

Таким чином, вищенаведені обставини підтверджують наявність наміру у відповідача 2 (ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”) на приховування від оподаткування доходів, тому господарське зобов’язання, яке виникло між ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” на суму 51 690 266,36 грн. згідно податкових накладних, виписаних ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” в період з 01.11.2005 року по 20.12.2005 року на загальну суму 51 690 266,36 грн., є таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства за наявності  наміру у однієї із сторін –відповідача 2 (ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”).

Щодо вимоги позивача про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України наслідків, суд зазначає наступне.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 208 ГК застосування цих санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Частиною 1 ст. 208 ГК передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41 Конституції, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК (відповідає викладеному у Постанові Верховного суду України від 26 вересня 2006 року у справі за позовом ДПІ у м.Судаку про визнання недійсним договору та стягнення 109930936,68 грн).

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Виконання господарського зобов”язання, укладеного між  ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” відбулося згідно податкових накладних, виписаних ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” в період з 01.11.2005 року по 20.12.2005 року. Позов подано позивачем до суду 23.02.2007 року. Таким чином, строки застосування адміністративно-господарських санкцій, визначені ст. 250 Господарського кодексу України сплили, тому в суду немає підстав для застосування таких санкцій.

Судові витрати у вигляді судового збору (3,40 грн.) покладаються на відповідача 2, так як спір виник з його вини.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст.17, 48, 60, 69-71, 86, 158, 160, 162, 163, 167, п.6 розділу  УІІ  Прикінцевих та перехідних  положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Визнати недійсним господарське зобов’язання між Товариством з обмеженою відповідальністю „Карнеол” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгівельна фірма „Сфера” на суму 51 690 266,36 грн.

3.          В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна фірма „Сфера”  (місцезнаходження: 01000, м. Київ, вул. Солом”янська, 5, ідентифікаційний код 33628830) в дохід державного бюджету України (р/р 0006 Банк УДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: ВДК Личаківського району м.Львова, , код платежу 22090200) –3  грн 40 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя