СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 травня 2007 року

Справа № 2-19/15835-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

прокурора: Шаблін Євген Ігорович, посвідчення № 490 від 21.03.07,  Прокуратура міста Севастополя;

позивача:  Кожевнікова Альона Сергіївна, довіреність №  16/59  від 11.04.07,  Відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів";

відповідача: Пристінська Катерина Олександрівна, довіреність № б/н від 09.01.07, Романченко Андрій Михайлович, доручення № 108-06/1453 від 05.04.07, Керченська митниця;

розглянувши апеляційну скаргу Керченської митниці на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 25 січня 2007 року у справі № 2-19/15835-2006А

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" (вул. Танкістів, 4,Керч, АРК,98310)

до  Керченської митницї (вул. Фурманова, 9,Керч,98312)

за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим  (вул. Севастопольська, 21, Сімферополь)

про визнання незаконним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів", звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача - Керченської митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми „Р” від 04.09.2006 № 1, винесене Керченською митницею.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив  визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення форми „Р” від 04.09.2006 № 1. (т.2, а.с. 53).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Мокрушин В.І.) від 25.01.2007 у справі № 2-19/15835-2006А позов відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Керченської митниці форми "Р" від 04.09.2006 № 1.

Не погодившись з постановою суду, Керченська митниця звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані прийняттям рішення з порушенням норм матеріального права, що, за твердженнями відповідача, призвело до неправильного вирішення спору.

Так, відповідач вважає, що місцевий господарський суд безпідставно до правовідносин сторін не застосував положення пункту 49 статті 80 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, у відповідності до якого з метою покриття ризиків втрат бюджету, пов'язаних з проведенням податкової реформи, та досягнення реальності і збалансованості державного та місцевих бюджетів зупинено на 2004 рік дію пункту 11.26 (крім підприємств, що уклали контракти до моменту набрання чинності цим Законом, якщо перерахована сума авансових платежів перевищує 20 відсотків вартості контракту).

Відповідач також вважає, що при виконанні контракту № 01405 С-ZAL від 17.08.2002, укладеного між відкритим акціонерним товариством "Суднобудівний завод "Залів" та компанією „IХДА Шіпбілдінг Сервіс б.в.”,  не можуть бути застосовані положення пункту 11.26 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки всі матеріали та комплектуючі вироби, необхідні для будівництва судна, поставлялися на безоплатній основі і, як слід, повинні були обкладатися  податком на додану вартість.

До того ж акредитив, що був відкритий нерезидентом на користь позивача, як вважає апелянт, не є авансовим платежем, а є договором з відповідними зобов’язаннями, що також, позбавляє позивача права застосування положень пункту 11.26 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

З 03.05.2007 по 10.05.2007 у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Повторно переглянувши справу в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.                                        З 01.01.2004 по 31.12.2004 посадовими особами Керченської митниці була проведена невиїзна документальна перевірка відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів".

В ході перевірки були встановлені порушення відкритим акціонерним товариством "Суднобудівний завод "Залів" вимог пункту 49 статті 80 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, у відповідності до якого дія пункту 11.26 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” щодо звільнення підприємств суднобудівної промисловості від обкладення податком на додану вартість операції з ввезення (пересилання) на митну територію України матеріалів, устаткування і комплектуючого обладнання (далі - товарів), що використовуються для будівництва суден (крім підакцизних), якщо такі товари не виробляються підприємствами на території України або ті, що виробляються, не відповідають сертифікаційним вимогам міжнародних класифікаційних товариств чи вимогам замовників суден, визначеним умовами   контрактів, зупинена на 2004 рік.

Висновки перевірки містяться в акті №  0003/6/602000000/ від 21.08.2006

На підставі вказаного акту, за допущені порушення Керченською митницею сформовано і направлено на адресу позивача податкове повідомлення форми „Р” від 04.09.2006 № 1 про донарахування відкритому акціонерному товариству "Суднобудівний завод "Залів" податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1649747,16 грн., з яких 1571187,77 грн. –основний платіж, 78559,39 грн. –штрафні санкції.

Не погодившись з повідомленням митного органу, позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із вказаним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги Керченської митниці, виходячи з наступного.

Відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів" включено до переліку підприємств суднобудівної промисловості відносно яких Законом України „Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні” впроваджені заходи державної підтримки суднобудівної промисловості, у тому числі пільговий режим обкладення податком на додану вартість.

Протягом 2002-2003 років позивачем було укладено низку зовнішньоекономічних контрактів, за якими позивач отримував від іноземних постачальників деталі для будівництва корпусу судна, а саме:  контракт № 28/2002 від 17.05.2002 із доповненнями від 30.12.2003 з компанією „Scala associates lls” (Угорщина), контакт № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003 з компанією „Rolla, Travesto & Storage” (Італія), контракт № 02/03 від 12.07.2003 з компанією „Sigma Coating Cyprus ltd” (Кіпр).

Всі вказані контракти передбачали 100% передоплату за поставлений товар.

При проходженні процедури митного оформлення податок на додану вартість на поставлені деталі позивачем не нараховувався відповідно до пункту 11.26 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно з яким у період з 1 січня 2000 року до 1 січня 2005 року для підприємств суднобудівної промисловості, визначених відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні", звільняються від обкладення податком на додану вартість операції з ввезення (пересилання) на митну територію України матеріалів, устаткування і комплектуючого обладнання (далі - товарів), що використовуються для  будівництва суден (крім підакцизних), якщо такі товари не виробляються підприємствами на території України або ті, що виробляються, не відповідають сертифікаційним вимогам міжнародних класифікаційних товариств чи вимогам замовників суден, визначеним умовами контрактів. Перелік та обсяги цих товарів щороку затверджуються Кабінетом Міністрів України відповідно до контрактів, укладених цими підприємствами.

Всі зазначені компанії включені у перелік контрактів підприємств суднобудівної промисловості, до постачання матеріалів по яких застосовується пільговий режим оподаткування по податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 № 1678 „Про перелік та обсяги матеріалів, устаткування і комплектуючого обладнання, що            використовуються для будівництва суден підприємствами суднобудівної промисловості згідно з контрактами, укладеними цими підприємствами”.

Законом України „Про державний бюджет на 2004 рік” зупинена на 2004 рік дія пункту 11.26 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” (крім підприємств, що уклали контракти до моменту набрання чинності Законом України „Про державний бюджет на 2004 рік”, якщо сума авансових платежів перевищує 20 відсотків вартості контракту).

Закон України „Про державний бюджет України на 2004 рік” вступив у дію з 01.01.2004 року.

Всі зазначені контракти були укладені позивачем з нерезидентами до 01.01.2004.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, попередня оплата в розмірі 20% від загальної вартості контрактів станом на 01.01.2004 відсутня.

Позивач сплачував лише аванс в розмірі 100% вартості конкретної партії товарів, що постачалась за конкретними специфікаціями до кожного окремого зовнішньоекономічного договору, що підтверджується матеріалами справи, а саме –специфікаціями до контрактів.

Вказана обставина частково підтверджується висновком судово-економічної експертизи № 121/06 від 25.12.2006, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю „Кримське експертне бюро”, у відповідності до якого лише по контракту № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003, укладеного між позивачем та з компанією „Rolla, Travesto & Storage” (Італія), станом на 01.01.2004 була здійснена оплата більш ніж 20% вартості контракту (додаток № 3 до висовку).

Однак, у додатку № 3 до висновку експертизи не міститься інформація стосовно дослідження первинних документів, які підтверджують оплату на поставку товару за контрактом № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003.

Разом з тим, саме ненадання Керченською митницею фінансових документів, які б підтверджували факт сплати 20% від загальної вартості контракту № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003 з'явилось підставою для нарахування обов'язкових до сплати платежів.

Відповідно до вимог Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні”, який визначає правові засади регулювання,  організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ, у відповідності до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні” документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з цього, для підтвердження операцій з оплати та поставки товарів за контрактом № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003, судовому експерту необхідно було зазначити у додатку  № 3 до висновку первинні документи.

Арифметичний підрахунок, наведений у додатку № 3 до висновку та висновки судового експерта про необхідність застосування пільгового режиму обкладення податком на додану вартість до товарів, які постачались за контрактом  № ZALIV/1_ 2003 від 31.01.2003, не підтверджені документально.

Суд апеляційної інстанції критично також ставиться до висновків експерта щодо не підтвердження документами бухгалтерської звітності відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" висновків Керченської митниці по акту перевірки в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1571187,77 грн. товарів.

Так, відповідно до вимог Закону України „Про судову експертизу” судова експертиза  -  це дослідження  експертом  на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методологічними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, визначено, що одним із основних видів експертиз є економічна експертиза. При цьому, економічна експертиза включає дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, дослідження документів про економічну діяльність підприємств та організацій, дослідження документів фінансово-кредитних операцій.

Як вбачається з ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.10.2006  про призначення судово-бухгалтерської експертизи, перед експертом не ставилося питання щодо тлумачення норм Закону України „Про Державний бюджет на 2004 рік”.

Не зважаючи на це, експерт при проведенні експертизи надав власне суб’єктивне тлумачення вимог статті 80 Закону України „Про Державний бюджет на 2004 рік”.

Оскільки при проведенні економічної експертизи можливе дослідження лише документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, дослідження документів фінансово-кредитних операцій, судова колегія дійшла висновку про безпідставність прийняття місцевим господарським судом висновків експертизи № 121/06 від 25.12.2006 за основу при вирішенні даного спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість донарахування позивачу податку на додану вартість по суднобудівному контракту № 01405-ZAL від 17.08.2002 з компанією „IХДА Шіпбілдінг Сервіс б.в.”.

Так, умовами даного контракту передбачено, що відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів" (продавець) погоджується побудувати, опустити на воду, обладнати та виконати будівництво корпусу судна та передати судно компанії „IХДА Шіпбілдінг Сервіс б.в.” (покупець).

При цьому, усі матеріали та комплектуючі вироби, що поставляються для будівництва судна, ввозяться тимчасово та залишаються власністю компанії „IХДА Шіпбілдінг Сервіс б.в.”.

Також, контрактом № 01405-ZAL від 17.08.2002 передбачений обов’язок компанії „IХДА Шіпбілдінг Сервіс б.в.” відкрити на користь відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" безвідкличний, належним чином оформлений акредитив на суму 3160640, 00 євро.

Згідно з Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004  № 22, акредитив - договір,  що містить зобов'язання банку-емітента, за  яким цей банк за дорученням клієнта (заявника акредитива) або від  свого імені проти документів, які відповідають умовам акредитива, зобов'язаний виконати платіж на користь бенефіціара або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж.

Банк-емітент - банк, що відкрив акредитив або здійснив емісію цінних паперів, платіжних карток, або видав розрахунковий чек (розрахункову чекову книжку).

Бенефіціар - особа, якій призначений платіж або на  користь якої відкрито акредитив.

Заявником акредитива є платник, який подав обслуговуючому банку заяву про відкриття акредитива.

У відповідності до частини 1 статті 1093 Цивільного кодексу України у разі розрахунків за акредитивом банк  (банк-емітент)  за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

Згідно зі статтею 1096 Цивільного кодексу України для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива. У разі  порушення  хоча  б  однієї  з  цих   умов   виконання акредитива не провадиться.

Таким чином, за своєю правовою природою, акредитив є договором з відповідними зобов’язаннями для сторін.

Зазначене спростовує висновки місцевого господарського суду про те, що податковим законодавством не надано однозначного тлумачення та признаків дефініції акредитиву, оскільки Постановою Національного банку України „Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті” визначено поняття акредитива з метою приведення порядку здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті у відповідність до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного  банку  України.

Тобто, чинне національне законодавство містить поняття акредитиву як договору, а не авансового платежу.

Перелік викладеного свідчить про необґрунтованість визнання місцевим господарським судом оскаржуваного податкового повідомлення Керченської митниці форми „Р” від 04.09.2006 № 1 в частині нарахування податку на додану вартість в сумі 1571187,77 грн.

Разом з тим, судова колегія вважає, що у Керченській митниці були відсутні підстави для застосування до відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" штрафних санкцій в сумі 78559,39 грн. з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.03.2004 у справі № 2-8/6003-2004 порушено провадження у справі про банкрутство божника - відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" прийнято до розгляду та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф,  пеня),  не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і  зборів  (обов'язкових  платежів).

Оскільки, нарахування Керченською митницею фінансових санкцій за несплату податку на додану вартість протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є безпідставним, оскаржуване податкове повідомлення у вказаній частині підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 195, пунктом 3 статті 198, 202, частиною 2 статті 205, статтею 207, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Керченської митниці задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.01.2007 у справі № 2-19/15835-2006А скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення форми „Р” від 04.09.2006 № 1, сформоване Керченською митницею в частині застосування до відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" штрафних санкцій в сумі 78559,39 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасуванні податкового повідомлення форми „Р” від 04.09.2006 № 1, сформованого Керченською митницею в частині донарахування відкритому акціонерному товариству "Суднобудівний завод "Залів" податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 1571187, 77 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді