ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"31" травня 2007 р.
Справа № 5/39-2.

за позовом Державного підприємства «Ковельське лісове господарство»

до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень: №/0 від 25.05.2005р., №/1 від 14.06.2005р., №/2 від 14.07.2005р.

Суддя  Слупко В.Л.

Представники сторін, які приймали участь при розгляді даної справи після поновлення провадження у справі:

від позивача: Ярмолюк Я.І. (дор.№310 від 07.05.2007р.), Максимук Т.В. –юрисконсульт (дов.№309 від 07.05.2007р.)

від відповідача: Чепенюк О.В. –зав.юрид.сектором (дов. №2/01-032 від 11.01.2007р.), Виш А.А. –гол.держ.подат.інспектор (дов.№1/01-032 від 09.01.2007р.)

В судовому засіданні 08.05.2007р. оголошувалась перерва до 16.05.2007р. для надання відповідачем доказів про наявність податкової заборгованості у позивача на момент прийняття рішення, а також пояснення в зв’язку з уточненими позовними вимогами, представленими в судовому засіданні (лист від 08.05.2007р. №312). Перерва продовжувалась до 31.05.2007р. із-за необхідності з’ясування окремих обставин справи в зв’язку з поданими сторонами письмовими запереченнями.

На вимогу суду позивачем надано наказ Державного комітету лісового господарства України від 24.03.2005р. №246 про перейменування Ковельського державного лісогосподарського підприємства в Державне підприємство «Ковельське лісове господарство», а також нову редакцію Статуту, зареєстрованого 31.08.2005р.

Суть спору: Позивач –ДП «Ковельське лісове господарство»із врахуванням уточнених позовних вимог (доповнення до позовної заяви від 08.05.2007р. №312) просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 25.05.2005р. №/0, від 14.06.2005р. №/1, від 14.07.2005р. №/2, якими Ковельська МДПІ застосувала до підприємства 67099грн.84коп. штрафних санкцій за самостійне відчуження активів, що перебували в податковій заставі в період з вересня 2003р. по 31.12.2004р. Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним:

- на момент проведення підприємством бартерних операцій податкова застава була відсутня так як борг, вказаний в податковій вимозі №1/5 від 15.04.2002р. –4227грн. пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД не являвся податковим боргом в розумінні пунктів 1.2, 1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно податкова застава Ковельською МДПІ була оформлена у вигляді податкової вимоги незаконно;

- податкові вимоги по узгоджених сумах податкових зобов’язань не надсилались;

- на вимогу підприємства Ковельською ОДПІ 02.12.2003р. було видано довідку №8340, відповідно до якої податкова заборгованість станом на 01.12.2003р. (з розшифровкою по податках) становить 35529грн.59коп. Вказана сума була повністю сплачена підприємством в грудні 2003 року, відповідно станом на 01.01.2004р. податкової застави також не існувало;

- оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом неправомірно так як рішенням Конституційного Суду України від 24.03.2005р. №2-рп/2005 визнано неконституційним підп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Ковельська МДПІ та її представники проти позову заперечують, мотивуючи наступним:

- перша податкова вимога №1/5 від 15.04.2002р. на суму пені у сфері ЗЕД (4227грн.) сформована правомірно, так як пеня у сфері ЗЕД відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та п.2.2 Порядку направлення органами ДПС України податкових вимог платникам податків являється податковим зобов’язанням;

- друга податкова вимога №2/38 від 24.05.2002р. сформована відповідно до п.4 Порядку направлення органами ДПС України податкових вимог платникам податків в автоматичному режимі на підставі облікових даних з карток особових рахунків позивача на суму консолідованого боргу –19123грн.66коп., яка одержана головним бухгалтером ДЛГ;

- податковий борг у позивача існував протягом 2003-2004р.р. і в акті перевірки вказано суми такого боргу на перше число кожного місяця;

- на несвоєчасно сплачені суми податкового боргу нараховувалась пеня, яка включається до складу податкового зобов’язання. Нарахування пені прослідковується по особових рахунках позивача;

- штрафна санкція до позивача застосована за відчуження активів в період, коли положення абзацу другого підп.8.2.1, підпункту 8.2.2 пункту 8.2 ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»діяли. Рішення Конституційного Суду України не звільняє платників податків від відповідальності за порушення, які вчинені до набрання законної сили рішенням;

- відповідальність позивача оспорюваними рішеннями визначена в межах розміру податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що штраф в сумі 67099грн.84коп. – на суму відчуження активів без одержання попередньої згоди податкового органу до позивача застосовано неправомірно.

При цьому судом враховано наступне:

Актом планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Ковельським ДЛГ (акт від 23.05.2005р.) зафіксовано, що позивач в період існування податкової застави здійснив бартерні операції за одержані послуги та товарно-матеріальні цінності без погодження вказаних операцій з податковим органом на загальну суму 67099грн.84коп. На суму відчуження активів Ковельською МДПІ застосовано штраф з посиланням на підп.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до якого у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами.

При винесенні оспорюваних податкових повідомлень-рішень Ковельською МДПІ не було враховано, що на момент їх прийняття набрало чинності рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005р. №2-рп/2005 у справі №1-9/2005 за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 1.17 статті 1, статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким визнано неконституційним підпункт 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України №2181 в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Обмеження податкової застави розміром податкового боргу означає, що встановлена підпунктом 17.1.8 п.17.1 ст.17 зазначеного Закону відповідальність за відчуження активів, що перебувають в податковій заставі без попередньої згоди податкового органу може наступити в межах розміру податкового боргу, оскільки розпорядження майном вартістю поза такими межами не є порушенням встановлених законом правил податкової застави з огляду на те, що на нього податкова застава не поширюється.

Як вбачається із акта перевірки від 23.05.2005р. податковий борг на звітні дати становив:

станом на                                                             сума

01.07.2003р.                                                  51грн.76коп.

01.08.2003р.                                                  51грн.76коп.

01.09.2003р.                                                  12916грн.00коп.

01.10.2003р.                                                  11260грн.74коп.

01.11.2003р.                                                  2945грн.19коп.

01.12.2003р.                                                  35529грн.59коп.

01.01.2004р.                                                  142грн.70коп.

01.02.2004р.                                                  24305грн.14коп.

01.03.2004р.                                                  24350грн.04коп.

01.04.2004р.                                                  24439грн.50коп.

01.05.2004р.                                                  24439грн.74коп.

01.06.2004р.                                                  29264грн.35коп.

01.07.2004р.                                                  24687грн.65коп.

01.08.2004р.                                                  24873грн.54коп.

01.09.2004р.                                                  43646грн.71коп.

01.10.2004р.                                                  25465грн.16коп.

01.11.2004р.                                                  25242грн.71коп.

01.12.2004р.                                                  25642грн.56коп.

31.12.2004р.                                                  75212грн.17коп.

Проте податковим органом при застосуванні штрафної санкції не було обмежено розміром податкового боргу суми відчуження в листопаді 2003р. та в січні 2004р. Так, при наявності в листопаді 2003р. податкового боргу 2945грн.19коп. штраф нараховано на всю суму бартерної операції –5542грн.78коп., при наявності податкового боргу в січні 2004р. в 142грн.70коп. штраф нараховано на суму відчуження –7362грн., що являється неправомірним, враховуючи набрання чинності на момент застосування штрафної санкції рішенням Конституційного Суду України від 24.03.2005р.

Посилання позивача на те, що податкова застава була оформлена безпідставно на несплачену пеню за порушення розрахунків у сфері ЗЕД, не заслуговує на увагу суду як на підставу скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивач першу податкову вимогу не оскаржував та не надав суду доказів про її скасування.

Враховуючи вищевикладене вимога позивача про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/2 від 14.07.2005р. підлягає задоволенню.

Позовне провадження щодо визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 25.05.2005р., №/1 від 14.06.2005р. підлягає закриттю із-за відсутності предмета спору, оскільки відповідно до Порядку направлення органами ДПС України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2003р. №247, в зв’язку з апеляційним оскарженням платником податків податкового повідомлення-рішення, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Керуючись ст.ст. 1, 8, 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Рішенням Конституційного Суду України від 24.03.2005р. №2-рп/2005, ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ,-

постановив:

Позов задоволити частково:

1.Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/2 від 14.07.2005р. про застосування до ДП «Ковельське лісове господарство»штрафної санкції на суму 67099грн.84коп.

2.В решті позовних вимог провадження у справі закрити.

Постанову може бути оскаржено у строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                    В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту постанови

11.06.2007р.