ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.04.07р.

Справа № А36/161-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпромсервіс", м.Дніпропетровськ

до  Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровська

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про скасування рішень №/0 від 06.12.2006р., №/1 від 05.02.2007р.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання  Гриценко О.І.

Представники сторін:

від позивача Зіненко О.В., довіреність від 10.04.2007р.

від відповідача Івонін М.Л., довіреність № 29929/10/10 від 06.12.2006р.

від третьої особи Чернета В.Є., довіреність № 318/10/10-029 від 11.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить скасувати рішення ДПІ у Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська від 06.12.2006р. №/0 повністю; скасувати рішення ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська від 05.02.2007р. за №/1 повністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірки позивача  представниками ДПА у Дніпропетровській області проведено не було, а за результатами оперативних дій, що проводилися державними податковими інспекторами, не було виявлено будь-якого порушення законодавства, тому вважає, що Акт про проведення перевірки та рішення про застосування штрафних санкцій складені безпідставно та у порядку, що не відповідає законодавству України.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що перевірка проведена у межах повноважень, встановлених законодавством та до позивача застосовані санкції за порушення діючого законодавства.

В судовому засіданні 10.04.2007р. було оголошено перерву до 12.04.2007р.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем було проведено перевірку позивача щодо контролю за здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб”єктами підприємницької діяльності, за результатами якої було складено акт №00786 від 21.11.2006р.

Відповідно до змісту вказаного акту перевірки та пояснень представників відповідача та осіб, що здійснювали перевірку, перевіркою встановлено, що при замовленні банкету директором кафе "Водограй" Скорняковою Н.І. була отримана готівка в сумі 2000,0грн., як попередня сплата за банкет. Розрахункові операції проведені без використання реєстратора розрахункових операцій типу Міні - 500.03 МЕ (завод. № ПБ 51010777, рег. № ), зареєстрованого на зазначений об'єкт господарювання. В пояснювальній записці директор кафе "Водограй" Скорнякова Н.І. проведення розрахункової операції на суму 2000,0грн. без РРО пояснює тим, що її відволікли постачальники. До акту перевірки доданий перелік замовлених страв, напоїв на суму 2841,83грн. та вказана сума застави в сумі 2000,0грн. Опис наявної готівки на місці проведення розрахунків на суму 2040,0грн. підписаний директором Скорняковою Н.І., як матеріально - відповідальною особою від суб'єкта підприємницької діяльності.

На підставі вказаного акту перевірки ДПА у Дніпропетровській області було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 06.12.2006р. про застосування до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10200грн.00коп. та у зв’язку з оскарженням вказаного рішення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/1 від 05.02.2007р. про застосування до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10200грн.00коп.- (2040,0грн. х 5) - на підставі пункту 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 1 червня 2000року № 1776 -ІІІ ( далі Закон № 1776) за непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій.

Суд вважає, що спірне рішення не відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних  повноважень обов'язок щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається на відповідача, якщо він  заперечує проти адміністративного позову.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачем матеріалів справи надано копію переліку  продуктів прийнятих від замовників згідно замови-рахунку на 26 листопада 2006року; замовник –Горбульов Дмитро. Відповідно до відомостей, зазначених у цьому  документі, пояснень представників позивача, відповідача та свідків  та свідків Неживого О.А. та Горбульова Д.В.  встановлена така хронологія подій.

21.11.2006р. при здійсненні вказаної перевірки Горбульов Д.В. у приміщенні кафе «Водограй», що знаходиться за адресою, м.Дніпропетровськ, вул.. Донецьке шосе, буд. 7, звернувся до Скорнякової Н.І., що перебувала у цьому приміщенні і не є барменом, касиром чи офіціантом для узгодження страв на 26.11.2006р.

Свідок Неживий О.А. з приводу обставин вказаного замовлення пояснив, що не був присутній при цьому.

Відповідно до переліку продуктів, прийнятих від Замовника згідно замови-рахунку на 26 листопада 2006року, що знаходиться у матеріалах справи, Скорянковою Н.І. було визначено перелік страв та визначено їх вартість та надано замовнику.

Відповідно до запису, здійсненого на цьому документі застава складає 2000грн.

Згідно ч.1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор  (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.6 ст.576 Цивільного кодексу України предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання   зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається із змісту вказаного переліку продуктів, в ньому не міститься положень щодо того, що предмет застави пердається заставодавцем заставодержателю. Отже, відповідно до ст.. 576 він повинен залишитись у заставодавця –Горбульова Д.В.

Таким чином, передані перевіряючим Скорняковій Н.І., 2000грн. не є заставою у розумінні дяючого законодавства.

Відповідно  до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, на підставі якої до позивача застосовано спірні штрафні (фінансові) санкції за порушення  вимог  цього  Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності,  які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги),  за рішенням  відповідних  органів  державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг),  на  які  виявлено  невідповідність  -  у разі проведення розрахункових  операцій  на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори   розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового  документа,  що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової  книжки.

Відповідно до ч.1 ст. 3 вказаного Закону Суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані  проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Як вбачається з обставин справи при здійсненні вказаного замовлення позивач не здійснював продажу товарів (надання послуг), ніяких товарів Горбульову Д.В. не передавав та послуг не надавав.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 203 ЦК України, якою визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину,  волевиявлення  учасника  правочину  має  бути  вільним   і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Горбульов Д.В. не мав намір придбавати замовлені ним страви, оскільки здійснював замовлення лише з метою перевірки.

Отже, правочин щодо купівлі-продажу вищевказаних страв не був укладений.

Тому, відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції, визначені у рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/1 від 05.02.2007р.

Крім того, щодо правомірності перевірки слід зазначити наступне.

Поняття планових або позапланових  виїзних перевірок, визначених у п.1 ч.1  ст..11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», не поширюється на перевірки по дотриманню вимог „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, оскільки вказані перевірки здійснюються відповідно до п. 2 ч. 1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», де зазначено, що органи державної податкової служби у випадках,  в  межах компетенції та у порядку,  встановлених  законами  України,  мають  право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.. 16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контролюючі  органи  мають  право  відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Планова перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом  нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно  з  пунктами  5-9  статті  9  цього  Закону. Така перевірка здійснюється  не  частіше  одного  разу  за  наслідками   звітного календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання річного податкового звіту  (декларації) такими особами з такого податку. Будь-яке  податкове  або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню.

Позивач не є особою, що використовує спрощену систему оподаткування.

Згідно ч. 3 ст. 16 вказаного Закону позапланова перевірка, що провадиться уповноваженими контролюючими органами стосовно осіб,  визначених у частині другій цієї  статті,  може  здійснюватися  виключно на підставі постанови слідчого, органу дізнання або відповідно до рішення суду.

Відповідачем вказаних документів суду не надано.

Згідно ч. 4 ст. 16 вказаного Закону планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі, в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Відповідачем не повідомлено суду законодавчого акту, яким визначено порядок проведення ним перевірок щодо здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги).

На момент здійснення спірної перевірки порядок здійснення планових або позапланових перевірок органами, уповноваженими законом  нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) встановлювався ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Іншими законами України порядку проведення вказаних перевірок не встановлено.

Проте,  відповідач заперечує, що вказана перевірка здійснювалась в порядку, визначеному в ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»

Крім того, є необґрунтованим посилання відповідача на необхідність неочикуваності вказаного виду перевірки, оскільки, як вже зазначалось згідно  ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі, в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Принципу неочикуваності перевірки вказаним нормативними актами не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

На підставі викладеного, суд не приймає у якості належних доказів порушень позивачем діючого законодавства, копій документів, складених відповідачем у зв’язку із здійсненням вказаної перевірки.

Інших доказів порушень позивачем діючого законодавства при здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб”єктами підприємницької діяльності відповідачем не надано.

За викладених обставин суд прийшов до висновку, що спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі акту перевірки, яка здійснена у порядку, що не передбачений діючим законодавством України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська №/0 від 06.12.2006р., №/1 від 05.02.2007р.

Присудити судові витрати у сумі 3грн. 40коп. з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпромсервіс".

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі- 17.05.2007р.