ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.07 р.                                                                               Справа № 44/100

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою державного підприємства „Придніпровська залізниця” (представник до судового засідання не з’явився), до закритого акціонерного товариства „Лафарж-гіпс” (представники Деменкова Є.С., довіреність 01/01-325 від 17.04.07 року, Логачов О.В., довіреність 01/01-326 від 17.04.07 року) про стягнення штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу у розмірі 22’200 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Придніпровська залізниця” (далі – Залізниця) звернулося до суду з позовом до закритого акціонерного товариства „Лафарж-гіпс” (далі – Вантажовідправник) про стягнення штрафу 22’200 грн. за неправильне зазначення у залізничній накладній № 52754611 (далі – Накладна) маси вантажу щебеню у вагонах №№ 60926961 та 65887556 (далі – Вагони) – більше, ніж вантажопідйомність Вагонів. Позовні вимоги Залізниці ґрунтуються на неналежному виконанні Вантажовідправником правочину перевезення, що виразилося у навантаженні у Вагони щебеню на 1’060 кг. більше, ніж зазначено у Накладній.

Представник позивача до останнього судового засідання не з’явився, наразі в першому судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представники Вантажовідправника в судовому засіданні заперечили проти позову, зазначивши, що перевірка тензометричних вагів відповідача провадилась 17.11.06 року, внаслідок чого встановлено відповідність метрологічних показників, окрім того, одержувачем ВАТ „Волинь-цемент” (далі – Фірма) не висловлювалося жодних претензій щодо поставки у Вагонах.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Залізниці підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Накладну, на підставі якої виникли цивільні права та обов’язки Вантажовідправника, Залізниці та Фірми, суд дійшов висновку, що укладений між Вантажовідправником та Залізницею правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання норм статей 908-928 ЦК України та 306-316 ГК України.

Таким чином, в силу Накладної, статті 909 ЦК України та статті 307 ГК України, система підприємств залізниці України зобов’язалася доставити у чотирьох вагонах, у тому числі №№ 60926961 та 65887556, довірений їй Вантажовідправником вантаж щебеню вагою брутто 280 тон (№ 60926961 – 69 тон та № 65887556 – 71 тон) від станції Артемівськ-1 Донецької залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці та видати його Фірмі, а Вантажовідправник зобов’язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату 8’800 грн. (по 2’200 грн. за один вагон).

Статтями 24 та 122 Статуту залізниць України на Вантажовідправника покладено відповідальність не тільки за наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених останнім у Накладній, але й за сам факт неправильного зазначення відомостей в Накладній.

Виходячи зі змісту норм статей 127 та 129 Статуту залізниць України, статті 920 ЦК України, неправильне зазначення маси вантажу має підтверджуватися комерційними актами. За змістом комерційного акту БН № 751048/239 від 18.11.06 року, перевізником Залізницею на станції Нижньодніпровськ-Вузол зафіксовано факт перевищення маси вантажу у Вагонах № 60926961 на 540 кг. та № 65887556 на 520 кг. відносно даних, зазначених у Накладній. Зважування провадилось двічі на тензометричних вагонних вагах, держповірка яких здійснена 15.09.06 року.

Заперечення відповідача щодо належного стану власних вагів та відсутності претензій з боку Фірми – не спростовують даних комерційного акту БН № 751048/239 від 18.11.06 року та не мають відношення до предмету спору.

Невід’ємне право Залізниці провадити перевірку маси вантажів визначено статтею 24 Статуту залізниць України, а обов’язок Залізниці контролювати належний стан Вагонів в комерційному розумінні передбачений розділом 2 Правил комерційного огляду поїздів, затверджених наказом Укрзалізниці від 24.03.00 року № 110-Ц.

Оцінюючи зазначені вище обставини та норми, суд дійшов висновку, що Вантажовідправник протиправно порушив умови договору перевезення щодо маси відправленого вантажу, а також порушив норми статей 24 і 32 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 року № 644 в частині неправильності зазначення маси вантажу у Вагонах, а також перевищив вантажопідйомність Вагонів.

Наразі, норми статей 118 та 122 Статуту залізниць України передбачають стягнення штрафу в п’ятикратному розмірі провізної плати з Вантажовідправника у разі неправильного зазначення у Накладній маси вантажу. З огляду на наведене, суд вважає доказово доведеною та юридично обґрунтованою вимогу Залізниці щодо стягнення з Вантажовідправника штрафу у розмірі 22’200 грн. (2’200 грн. Х 2 вагони Х 5).

Таким чином, причиною виникнення спору є порушення Вантажовідправником норм Статуту залізниць України, ГК України та ЦК України та інших підзаконних актів, які регулюють правила оформлення перевізних документів та загальні правила виконання договорів перевезення.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.908-928 ЦК України, ст.306-316 ГК України, ст.ст.24, 118, 122 Статуту залізниць України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,  -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов державного підприємства „Придніпровська залізниця” до закритого акціонерного товариства „Лафарж-гіпс” про стягнення штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу у розмірі 22’200 грн.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Лафарж-гіпс” на користь державного підприємства „Придніпровська залізниця” суму штрафу 22’200 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 222 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.