СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 травня 2007 р.

Справа № 3/492-5/161

за
позовом  підприємця ОСОБА_1  АДРЕСА_2, м.Коломия, Івано-Франківська
область, 78200

до
відповідачів:  1) ПП
"Рубін-А"  вул.
Грушевського,12, м.Коломия, Івано-Франківська область,78200

2)
ТзОВ "Спаринг і К", вул.Вагилевича, 1, м.Коломия

про
визнання договору недійсним та стягнення 6486 грн.

Cуддя  Цюх Ганна Захарівна

При
секретарі   Волошанська Христина
Орестівна

Представники:

від позивача::  не з"явився,

від відповідача 1): Дутчак Д.І., -
директор;

від відповідача 2): не
з"явився;

СУТЬ СПОРУ: подано позов про
визнання недійсним договору про надання торгового місця від 20.10.2000р. та
стягнення надлишково сплачених коштів за тимчасове користування торговим
місцем, утримання торгового місяця, надання комунальних та інших побутових
послуг у розмірі 6486 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.05р.
зупинено провадження по справі до вирішення
справ  № 3/493-5/160 та №
3/495-5/162.

У зв"язку із закінченням проваджень
по справах № 3/493-5/160 та № 3/495-5/162 ухвалою суду від 06.04.07р. поновлено
провадження у справі № 3/492-5/161.

Позивач в судове засідання не
з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Представник відповідача ПП
"Рубін-А"- проти позову заперечував, вважаючи вимоги позивача не
послідовними і суперечливими, зокрема, заявляв, що безпідставними є вимоги
підприємця трактувати угоди про надання послуг як договори суборенди приміщення
і вимагати повернення частини сплачених коштів. Оскільки, з огляду на зміст
оскаржуваних угод, вони є договорами про надання послуг, пов"язаних з
організацією та здійсненням торгівлі в приміщеннях критого ринку, вони укладені
відповідно до п.2 Правил торгівлі на ринках.

Представник відповідача  ТзОВ "Спаринг і К" в судове
засідання не з"явився. Однак, суду стало відомо, що ТзОВ торгово-виробниче
підприємство "Спаринг і К" вилучено з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, вислухавши пояснення
представника відповідача ПП "Рубін-А") суд, -

встановив:

20.10.2000 року було укладено договір
про надання торгового місця між ПФ "Рубін-А" та підприємцем ОСОБА_1,
відповідно до якого фірма надала підприємцю, а підприємець прийняла у тимчасове
платне користування послуги по забезпеченню торгівлі на торговому місці АДРЕСА_1
у м.коломия, а саме два торгових місця площею 3,6 + 3,6= 7,2 м.кв.

Будівля АДРЕСА_1 в м. Коломиї є
комунальною власністю територіальної громади м. Коломия та знаходиться на
балансі комунального підприємства експлуатації житла. Площа торгового місця, що
надана підприємцю за договором від 20.10.2000р. знаходилась у володінні
відповідача ТзОВ "Спаринг і К" у відповідності до Договору оренди
майна від 04.08.99р. на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської
міської ради  НОМЕР_1.

Згодом, на підставі рішення Коломийської
міської ради № НОМЕР_2. площа торгового місця, яка надана позивачу за договором
від 20.10.2000р., здана в оренду ПФ "Рубін-А" відповідно до Договору
оренди майна від 03.07.00р., в редакції від 01.02.02р.

Згідно п.2.3 Договору про надання
торгового місця від 20.10.2000р. плата за надання послуг по утриманню торгового
місця є договірною і становить за перший місяць 360 грн., сплата ж ринкового
збору проводиться додатково у розмірі, визначеному законодавстовм. Плата за
надання послуг в послідуючих місяцях нараховується з урахуванням щомісячного
індексу інфляції.

Пунктом 2.4 даного договору передбачено,
що розмір плати за послуги може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін у
випадку зміни методики розрахунку орендної плати, прийнятої сесією міської
ради, або ж змін централізованих цін та тарифів.

Позивач в позовній заяві
стверджував, що ним сплачувались кошти в більшому розмірі, а ніж це відповідає
дійсності, плата за надання послуг безпідставно збільшувалась, в своїх
обгрунтуваннях посилався на договір оренди майна між комунальним підприємством
по експлуатації житла та ПФ "Рубін-А", згідно якого останній
сплачував орендну плату в сумі 931,76 грн. І, оскільки, як вважає позивач, правова
природа, укладеного між сторонами договору від 20.10.2000р. - це договір
суборенди, а тому і плата за використання ним торгової площі повинна бути
відповідна та не перевищувати орендної плати основного орендаря.

Також позивач зазначав в позовній заяві
про неналежне виконання відповідачем - ПФ "Рукін-А" умов договору
щодо надання послуг по забезпеченню торгових місць електроенергією, опаленням,
здійснення прибирання, проведення текучого ремонту, інших комунальних та
побутових послуг. Хоча стверджував позивач, що ним належним чином вносилась
плата за передбачені договором послуги та здавались кошти на ремонт, таких
послуг в дійсності відповідачем надано не було, а саме: приміщення не
освітлювалось, опалення не було.

Однак, будь-яких належних доказів в
обгрунтування своїх посилань та тверджень позивач суду не представив, до того ж
невиконання умов договору не є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, суд не погоджується із
позицією позивача з наступних підстав.

1. Із змісту укладеного між
сторонами договору віж 20.10.2000р. вбачається, що за своєю природою, керуючись
загальними засадами цивільного законодавства у сфері договірних
зобов"язань, дана угода є саме договором про надання послуг, і не містить
в собі положень, які б стосувались договору суборенди. А, тому застосування до
спірних правовідносин норм Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" та вимагати повернення надлишкових сплачених коштів,
оскільки суборенда орендованого  майна не
повинна перевищувати орендної плати орендаря, є безпідставним.

2.Неправильно також застосовувати
положення ст.48 ЦК України про визнання недійсною угоди, що не відповідає
вимогам закону, так як укладений між сторонами договір не передбачає
безпосереднє надання послуг електро-, водо-, газопостачання підприємцю, а
встановлює лише умови надання комунальних та побутових послуг на торговому
місці за послуги.

Поза тим, суд не заперечує того факту,
що відповідачем, можливо, не надавались дані послуги належним чином, проте,
жодних доказів в підтвердження цих обставин суду не надано, а твердження
позивача є голослівними. Крім того, позивач не подав витребуваний судом
обгрунтований розрахунок суми позову.

Та, в свою чергу, порушення порядку
здійснення господарської діяльності відповідачем (зокрема, не забезпечення
належним чином торгового місця комунальними та побутовими послугами) не
свідчить про невідповідність умов договору нормам закону і предмету спору не
стосується. В даному випадку слід ставити питання про невиконання чи неналежне
виконання умов договору на підставі ст. 906 ЦК України.

За наведених обставин, в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись
ст. 124 Конституції України, ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України, ст.ст.
49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в
позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Цюх Ганна Захарівна

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"

07.05.07р.
Волошанська Христина Орестівна