ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10 год.20 хв.
м.Одеса

"14" травня 2007 р.

Справа  № 28/96-07-1746А

За позовом  Прокурор Арцизького району Одеської
області;

в особі, якою є Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі
Одеської області;

до відповідача  Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1

про стягнення 43,02грн.

Суддя

Представники:

від позивача:    ОСОБА_2-пред. прокуратури; ОСОБА_3  -за дорученням;

від відповідача:  не з'явився.

Суть спору:
позивач -Прокурор Арцизького району
Одеської області  в інтересах
держави в особі якою є  Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому районі, звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до відповідача - Фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1 про стягнення 43,02 гривень.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився ,  відзив   на позовні заяву не надав, справа
розглядається в порядку   п. 6 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України , на основі наявних доказів.

Представник позивача в судове
засідання з'явився та просить суд стягнути з відповідача   борг у сумі 43,02 гривень.

У зв'язку з набранням 01 вересня
2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України, господарський
суд Одеської області зазначає, що згідно з п. 6 розділу VII Прикінцевих
положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності
окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ
визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України на прокуратуру України покладається представництво
інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно п. 3  ч. 2 ст. 60 КАС  України,
прокурор здійснює в суді
представництво   інтересів
громадянина або держави і може здійснювати
представництво   на будь-якій
стадії  адміністративного процесу.

Таким органом відповідно до
ст.ст.6,7,13,143 Конституції України, може виступати орган державної влади,
якому законом надані повноваження органа виконавчої влади. Орган ,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних стосунках,
фактично є позивачем у справах за позовною заявою прокурора.

Суд оцінюючи правильність
визначення прокурором органу , на який державою покладено обов'язок по
здійсненню конкретних функцій у правовідносинах , пов'язаних з захистом
інтересів держави. Порушення інтересів держави виражено в тому, що недодержання
вимог чинного законодавства з сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування , підривають авторитет та доцільність місцевої виконавчої влади,
посягають на дотримання державного порядку в обігу цінних паперів, послаблюють
політику України як правової держави, а також несплата штрафних санкцій тягне
за собою неотримання коштів державним бюджетом України. Грошові кошти , які
повинні були отримані від сплати штрафних санкцій зараховуються до державного
бюджету України. Несвоєчасне отримання коштів від сплати штрафних санкцій
вплине на економічний розвиток держави.

27.04.2001 року Арцизькою районною
державною адміністрації Одеської області зареєстровано фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 та видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності за НОМЕР_1та зареєстровано як платника внесків до
Пенсійного фонду України.

Спрощена система оподаткування
запроваджена відповідно до п.4 Перехідних положень Конституції України Указом
Президента України від 03.07.98 р. № 727/98 „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним  податком шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку. Ставка єдиного  податку
для суб'єктів малого підприємництва - фізичних
осіб  встановлюється  місцевими
радами  за  місцем
їх державної  реєстрації  залежно
від  виду  діяльності
і  не  може становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць. Суб'єкт підприємницької діяльності -  фізична
особа  сплачує єдиний  податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок
відділень Державного казначейства України. Відділення Державного  казначейства
України  наступного  дня після
надходження  коштів  перераховують
суми  єдиного податку у таких
розмірах: до місцевого бюджет - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42
відсотки; на обов'язкове  соціальне  страхування - 15 відсотків.

Між тим, відповідно до п.3 ч.1
ст.11 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. №1058-ХV особами, які
підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, є зокрема
фізичні особи -суб'єкти  підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент) та члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 2 ст.15 Закону України
„Про загальнообов'язкове  державне
пенсійне страхування” визначено, що платниками
страхових  внесків до Накопичувального
фонду є застраховані особи,  зазначені в
пунктах 1-7, 9, 10, 12, 15 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно  пп. 4 п.8 прикінцевих положень Закону України
„Про загальнообов'язкове  державне
пенсійне страхування”, до набрання чинності законом про спрямування
частини страхових внесків  до
Накопичувального фонду (крім підпункту 5, який діє протягом строку, визначеного
Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування
сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх
працівників” від  24.06.04 р.), фізичні
особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали  особливий спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту) та члени
сімей  зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні  ними
підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Частиною 5 ст.45 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2005 рік” в редакції від 23.12.04 р. №2285 -ІV
на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове  державне страхування для фізичних осіб
-суб'єктів  підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок)
встановлено у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” на місяць на кожну особу.

Відповідно до абз.8 ст.1 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” мінімальний страховий внесок -сума
коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної
плати на розмір  страхового внеску,
встановленого законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Згідно  ч.1 ст.83 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня по 1
квітня 2005 р. встановлено у розмірі 262 грн. на місяць.

В період з 01.01.05 р. до 30.03.05
р. розмір страхового внеску відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України „Про збір
на обов'язкове  державне пенсійне
страхування”  №400/97-ВР від 26.06.1997
р. складав 32% від об'єкту оподаткування - заробітної плати (доходу).

Таким чином, мінімальний страховий
внесок  на загальнообов'язкове державне
пенсійне  страхування для фізичних осіб
-суб'єктів підприємницької діяльності складає     83, 84 грн. ( 262 грн. Ч 32% ).

Законом України „Про внесення  змін та доповнень до Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік” від 25.03.05 р. №2505-ІV внесено зміни до
ст.45 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та скасовано
плату суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами  фіксованої ставки на загальнообов'язкове  державне пенсійне  страхування. Закон України від 25.03.05
р.      №2505-ІV набрав чинності  31.03.05 р., у зв'язку з чим розмір
страхового внеску, що належить сплатити фізичній особі -суб'єкту
підприємницької діяльності за березень 2005 р. визначається шляхом
розрахунку  добутку фіксованої ставки на
місяць  та кількості днів до набуття
чинності закону  України від 25.03.05 р.
№2505-ІV, що складає 81,14 грн. ((83,84Ч30)/31).

Таким чином, загальна сума
страхових внесків, які повинні бути внесені суб'єктом малого підприємництва
-фізичною особою -платником єдиного податку до Пенсійного фонду України  складає з урахуванням сплачених сум  становить: (83,84+83,84+81,14) -(37,80
+168,00) == 248,82 -205,80 = 43 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України
„Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які  застосовують особливі умови
оподаткування, обліку, та звітності у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України  частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004р. -І кварталу 2005 р.” №3583-ІV
від  16.03.06 р., суми внесків до
Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, якими застосовуються
особливі  умови оподаткування, обліку та
звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним
законодавством України протягом 2004 р. -І кварталу 2005 р., але не були
зараховані на їх особливі рахунки  в цих
фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм чинного
на той час Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” від
23.12.04 р. №2285-ІV не вважати заборгованістю.

Таким чином, вищенаведеним Законом
України №3583-ІV від  16.03.06 р.
врегульовано питання стосовно сум страхових внесків до Пенсійного фонду України
сплачених суб'єктами господарської діяльності, які застосовуються особливі  умови оподаткування, обліку та звітності,  в складі єдиного податку протягом 2004 р.- І
кварталу 2005 р.

Звідси, відповідно до пп.4 п.8
прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування, ч. 5 ст.45
Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.04 р. №2285
-ІV, з урахуванням надання відповідачем доказів сплати єдиного податку, з
останнього підлягає стягненню сума заборгованості по сплаті страхових внесків
до Пенсійного Фонду України, яку складає різниця між фіксованою ставкою
страхових внесків, та суми  коштів, що
мали б надійти у вигляді 42 відсотків від єдиного податку.

З зазначеного випливає, що Закон №
3 583-IV, прийнятий на виконання ст. 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року № 2285-ІУ, не звільняє
(і не може звільняти) від обов'язку сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду України, а у сукупності зі ст. 45 Закону № 2285-ІУ лише перерозподіляє ці
внески, і лише в частині сплаченої у складі єдиного податку.

Частинами 4 та 6 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що
страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів,
які складають  систему оподаткування. На
ці  внески не поширюється податкове
законодавство. Законодавством  не   можуть
встановлюватися   пільги   з нарахування  та
сплати  страхових  внесків
або звільнення від їх сплати.

Статтею 5  та п.15 Перехідних положень Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” визначено, що цей  Закон регулює відносини,  що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного  страхування. Дія  інших
нормативно-правових  актів  може
поширюватися  на  ці відносини
лише  у  випадках,
передбачених  цим  Законом,
або  в частині, що не суперечить
цьому Закону. До  приведення  законодавства
України у відповідність із цим
Законом  закони  України
та  інші  нормативно-правові   акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 ст.69 КАС України
визначено, що  доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень
(п.п.1, 2 ст.70 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу (п.1 ст.71 КАС України).

Згідно ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
заявлені Прокурором Арцизького району
Одеської області  в інтересах
держави в особі якою є  Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому районі позовні вимоги про стягнення з СПД
ОСОБА_1  43,02 грн.  заборгованості по оплаті страхових внесків
правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повній мірі.

Згідно ч.4 ст. 94 КАС України  у справах, в яких позивачем  є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем
-фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача
не стягуються.

Керуючись  ст. 161-164 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов  задовольнити повністю.

2. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1  (АДРЕСА_1  код ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області (АДРЕСА_2, код
ЄДРПОУІНФОРМАЦІЯ_2 розрахунковий рахунок
44 в Арцизькому відділенні
„Ощадбанку” №6779 Одеської області, МФО 388142, код  ЄДРПОУІНФОРМАЦІЯ_2 )  суми
заборгованості    зі    сплати
фіксованого    розміру    страхових
внесків    на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у розмірі 43 (сорок три) гривень 02 копійки.

Постанова може бути оскаржена в
порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у
порядку ст.254  Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя