ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 р.
№ 2/47-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т. П. - головуючого, Плюшка І. А., Стратієнко Л. В., за участю представників сторін: позивача –Гопка В. М. дов. від 24.02.2006 року, Дульської  Ю. В. дов. від 24.02.2006 року, Ліскіної Н. М. дов. від 24.02.2006, Касинюка І. В., відповідача –Фої О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ВАТ «Охтирський пивоварний завод» на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 7 лютого 2007 року у справі господарського суду Сумської області за позовом ВАТ «Охтирський пивоварний завод»до спільного українсько –білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі ТОВ, 3-я особа ВАТ «Компресормаш», про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди,

УСТАНОВИВ:

У січні 2006 року ВАТ «Охтирський пивоварний завод»звернулось до суду з позовом про стягнення збитків до спільного українсько –білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі ТОВ.

Посилаючись на поставку відповідачем неякісного обладнання, просив стягнути 276647 гривень збитків, завданих у вигляді упущеної вигоди.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Сумської області від 20 грудня 2006 року позов задоволено частково.

З спільного українсько –білоруського підприємства «Укртехносинтез»на користь ВАТ «Охтирський пивоварний завод»стягнено 251768 гривень 00 коп. збитків у вигляді упущеної вигоди.

У решті провадження у справі припинено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 7 лютого 2007 року рішення суду скасовано. У позові відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ «Охтирський пивоварний завод»просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2007 року і залишити без зміни рішення місцевого господарського суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.ст. 22, 611, 623, 662, 673, 675, 678 і 679 ЦК України і порушення ст.ст.33, 34, 38 ГПК України.

Заявник зазначає, що відповідач поставив йому неякісне обладнання, яке тривалий час не працювало через різного роду неполадки, внаслідок чого у нього виникли збитки саме на суму позову, а суд апеляційної інстанції неправильно оцінив надані ним докази.

У судовому засіданні представники заявника повністю підтримали касаційну скаргу, а представник відповідача з її доводами не погодився, вважає постанову суду апеляційної інстанції законною та повністю обґрунтованою.

Представник 3-ї особи у судове засідання не з’явився.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 19 січня 2004 року між сторонами укладено договір № 2-14/1-2004 на поставку двох компресорних установок загальною вартістю 290 тисяч гривень.

За пунктами 4.1 і 4.4 цього договору ТОВ «Укртехносинтез»взяло на  себе відповідальність за комплектність, якість і строки поставки продукції, її відповідність технічний документації, а також гарантував безпечну роботу установок протягом 24 місяців з дати вводу в експлуатацію, але не більше 30 місяців з дати відвантаження товару.

Факт поставки товару підтверджено видатковою накладною № 3892 від 18 травня 2004 року та актами приймання –передачі від 14 червня 2004 року.

Обладнання –компресорні установки –введено в експлуатацію 14 червня 2004 року.

На час укладання вказаного договору на обумовлене в ньому обладнання не існувало жодного нормативного документу, тому що це обладнання було новим і не мало серійного виробництва.

Технічна документація на поставлене обладнання розроблялась і узгоджувалась з позивачем на виконання умов договору, на одиничну партію компресорних установок.

Позивачу про ці обставини було відомо, він дав згоду на придбання обладнання і не заявив претензій по конструкторським показникам компресорних установок.

Протоколами технічного приймання від 25 червня 2004 року було встановлено, що компресорні установки знаходяться в робочому стані, всі вузли та деталі функціонують згідно з технічною документацією, параметри відповідають технічній документації.

П. 4.2 договору сторони обумовили приймання продукції за кількістю і якістю у відповідності з вимогами Інструкції П –6 від 15 червня 1965 року «Про порядок приймання продукції виробничо –технічного призначення і товарів народного вжитку за кількістю» і Інструкції П –7  «Про порядок приймання продукції виробничо –технічного призначення і товарів народного вжитку за якістю» від 25 квітня 1966 року.

Однак, як встановлено судом, факт поставки продукції неналежної якості не був засвідчений відповідно до вимог договору і вказаних нормативних актів.

Свої гарантійні зобов’язання з ремонту поставленого обладнання відповідач виконував.

Суд апеляційної інстанції перевірив всі доводи сторін, дослідив і оцінив всі надані ними докази, повно встановив обставини справи, правильно застосував ст.ст. 22, 623, 678 ЦК України і прийшов до юридично обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність причинно –наслідкового зв’язку між діями відповідача і виникненням у позивача збитків.

Враховуючи викладене, постанова суду апеляційної інстанції законна і обґрунтована, а тому зміні не підлягає.

При цьому доводи касаційної скарги, які стосуються дослідження та оцінки доказів, суд касаційної інстанції залишає поза увагою як такі, що виходять за межі його повноважень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 –1119, 111- 11  Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову  Харківського апеляційного господарського суду від 7 лютого 2007 року – без зміни.

Головуючий                                                                                  Т. Козир

Судді                                                                                              І. Плюшко

Л. Стратієнко