СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № .

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом відкритого акціонерного товариства ККЗ «Центрокуз», м. Кіровськ Луганської області

до Кіровської міської ради, м. Кіровськ Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –

товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Ес», м. Стаханов Луганської області

про визнання протиправним та спонукання рішення

при секретарі Герасименко Р.В.

за участю представників:

позивача:                    Шумакова І.В. за дов. від 25.01.2007;

відповідача:                     Луковська І.В. за дов. від 19.02.2007;

від 3-ї особи:                    Журавльов О.В. –директор, паспорт, довідка облстату.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 30.11.2006 № 155 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою»пунктом 6 якого 3-ій особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують її право на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що оспорюваним рішення відповідач дозволив 3-й особі оформляти документи на земельну ділянку, яка вже знаходиться в його (позивача) законному користуванні.

Відповідач визнав те, що його оспорюване рішення прийняте відносно земельної ділянки позивача, однак, проти позову заперечує посилаючись на те, що права позивача оспорюваним рішенням не порушуються.

3-тя особа проти позову заперечує посилаючись на те, що вона є власником нерухомості, яка розташована на земельній ділянці щодо якої винесено оспорюване рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін та 3-ї особи, суд

В С Т А Н О В И В:

03.02.2006 Кіровська міська рада (відповідач) прийняла рішення № 774, яким надала позивачу в оренду земельну ділянку площею 16,3147 для обслуговування промислових будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Кіровськ, вул. Недєліна.

28.03.2006 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди відносно вищевказаної земельної ділянки згідно якому, земельна ділянка була передана позивачу в оренду строком на один рік.

28.03.2007 між позивачем та відповідачем був укладений новий договір оренди відносно вищевказаної земельної ділянки згідно якому, земельна ділянка була передана позивачу в оренду строком на десять років.

30.11.2006 відповідач прийняв рішення № 155, пунктом 6 якого надав дозвіл 3-й особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відносно земельної ділянки, яка раніше (за вищевказаними рішенням та договором оренди) вже була передана в оренду позивачу і знаходиться в його володінні.

Причому, вказана земельна ділянка у позивача не вилучалася, право позивача на цю земельну ділянку не припинялося.

Позивач зазначив, що земельна ділянка, відносно якої прийняте оспорюване рішення, знаходиться в його законному користуванні, і надання дозволів для складання документів, які направлені на оформлення прав 3-ї особи на цю земельну ділянку, зачіпає його права та законні інтереси відносно цієї земельної ділянки, як законного користувача.

За вказаних підстав позивачем заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 30.11.2006 № 155 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою».

Відповідач визнав те, що його оспорюване рішення прийняте відносно земельної ділянки позивача, однак, проти позову заперечує посилаючись на те, що права позивача оспорюваним рішенням не порушуються.

3-тя особа проти позову заперечує посилаючись на те, що вона є власником нерухомості, яка розташована на земельній ділянці щодо якої винесено оспорюване рішення і має право на одержання цієї ділянки в користування.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та 3-ї особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Позивач на підставі рішення відповідача від 03.02.2006 № 774 та договору оренди від 28.03.2007 володіє та користується земельною ділянкою площею 16,3147 для обслуговування промислових будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Кіровськ, вул. Недєліна.

Таким чином, оскільки вказані рішення та договір не визнані незаконними або не дійсними, позивач є законним землекористувачем.

Відповідач пунктом 6 оспорюваного рішення дозволив 3-й особі розробку проекту землеустрою відносно частини земельної ділянки, яка вже знаходилася у законному користуванні позивача.

Вказаний дозвіл відповідач надав 3-й особі для складання нею документів, що посвідчують її право на земельну ділянку, яка вже знаходилася у законному користуванні позивача.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки (крім інших) здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів (п. п. «г», «д»ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Приймаючи оспорюване рішення, частина якого стосується земельної ділянки, яка знаходиться у законному користуванні позивача, відповідач очевидно порушив права та законні інтереси позивача на цю земельну ділянку, так як оспорюване рішення прийняте з метою надання цієї земельної ділянки в користування 3-й особі.

За таких обставин, пункт 6 рішення відповідача від 30.11.2006 № 155, яким 3-й особі надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

В решті оспорюване рішення відповідача не порушує права або законні інтереси позивача, тому, в решті позову слід відмовити (позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача в повному обсязі).

Доводи відповідача та 3-ї особи, якими вони заперечували проти позову не приймаються судом до уваги в зв’язку з вищенаведеним.

Витрати позивача на державне мито в сумі 3,40 грн. підлягають відшкодуванню з місцевого бюджету м. Кіровська.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Кіровської міської ради від 30.11.2006 № 155 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою».

3.          Стягнути з міського бюджету м. Кіровська на користь  відкритого акціонерного товариства ККЗ «Центрокуз» (м. Кіровськ Луганської області, вул. Недєліна, 41) витрати на державне мито в сумі 3,40 грн.

4.          В решті позову відмовити.

06 квітня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ підписана 11 квітня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана сторонами протягом 10 днів з 11 квітня 2007 р. до Луганського апеляційного господарського суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів  після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                        В.В. Корнієнко