ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2007 р.

Справа  № 31/ 93-07-1489

За позовом підприємця ОСОБА_1 до
ТОВ „Бюджетцентрпостачання” про стягнення 6605 грн. 21 коп.

Суддя  Господарського суду

Одеської області Лєсогоров В.М.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач
вимагає стягнення з відповідача заборгованості по договоруНОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в сумі 6605 грн. 21 коп. з урахуванням штрафу, інфляційних,
3% річних.

Відповідач в засідання суду не
зявився і відзив на позов не надав, тому справа розглядається по наявним
матеріалам відповідно до ст.75 ГПК України.

Позивач позов підтримала.

Матеріалами справи встановлено:

Позовна вимога позивача грунтується
на тому, що на підставі договоруНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач передав
відповідачу товар на суму 4 400 грн. 50 коп. Відповідач не розрахувався з
позивачем. Позивач указує, що заборгованість по договору складає 6605 грн. 21
коп. з урахуванням штрафу, інфляційних, 3% річних.

Дослідивши договірНОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в оригиналі суд встановив, що він з боку відповідача не
підписаний.

Відповідно до ст. 181 ГК України -
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У разі якщо сторони
не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким,  що не
відбувся).

Викладене свідчить, що
договірНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року є неукладеним оскільки з боку відповідача
не підписаний. За неукладеними договорами цивільні правовідносини не виникають
в силу того, що неукладений договір є таким, що не відбувся.

На підставі викладеного суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити оскільки обставини на які послався
позивач як на підставу для задоволення позову в судовому засіданні
підтвердження не знайшли.

Так, договір на який послався позивач
як на підставу виникнення між сторонами цивільно -правових відносин та на якому
ґрунтуються позовні вимоги не породив між сторонами цивільно -правових відносин
в зв'язку з неукладеністю.

Суд відхиляє правову позицію позивача
щодо виникнення між сторонами цивільних прав та обов'язків на підставі
указаного договору оскільки така правова позиція суперечить законодавству та
обставинам справи.

В той же час позивач стверджує в
позовній заяві, що указаний неукладений договір який не породив між сторонами
цивільних правовідносин виконувався позивачем. Зокрема позивач посилається на
накладну НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Правовідносинам сторін з цього
приводу слід надати правову оцінку для забезпечення повноти, всебічності та
об'єктивності розгляду справи (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до положення «Про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»затвердженого
наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
05 червня 1995 року за № 168/704 - п. 2.1. Первинні документи - це
письмові свідоцтва,  що фіксують та
підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це  факти підприємницької та іншої діяльності, що
впливають на стан майна,  капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

За своїм змістом накладні з?являються
первинними документами які як передбачено указаним положенням лише фіксують та
підтверджують фактичні господарські операції. Відповідно оформлення накладних
не встановлює договірні правовідносини між сторонами оскільки щодо первинних
документів законодавчо не передбачено встановлення договірних правовідносин
через їх оформлення.

Передача товару на виконання неукладеного
договору породжує не договірні цивільні правовідносини які регулюються ст.ст.
1212, 1213 ЦК України. А саме, особа, яка набула майно за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) в
тому числі без договору через фактичну господарську операцію, зобов'язана
повернути потерпілому це майно а в разі відсутності майна відшкодовується його
вартість.

У даній справі позивач не заявляв
позовні вимоги про повернення товару (або відшкодування його вартості) з
підстав указаних норм ЦК України, що регулюють недоговірні зобов?язання.

Господарський суд не має права за
власною ініціативою виходити за межі заявлених позовних вимог. В зв'язку із цим
господарський суд не досліджував питання про суму заборгованості відповідача
перед позивачем оскільки позивач має право в першу чергу заявити позов до
відповідача про повернення безпідставно набутого майна (якщо доведе, що майно
дійсно відповідачу передавалося) а в разі його відсутності про відшкодування ціни
цього майна.

Слід роз?яснити позивачу, що відмова
в задоволенні позову не перешкоджає йому звернутися до господарського суду з
позовом з підстав норм ЦК України, що належним чином регулюють не договірні
цивільні правовідносини сторін.

Судові витрати у справі
покладаються на позивача в зв'язку з відмовою в задоволенні позову.

За позовом підлягало сплаті
держмито в сумі 102 грн. Позивач сплатив держмито в сумі 65 грн. 69 коп.
Недоплаченим залишається держмито в сумі 36 грн. 31 коп. яке в силу ст.ст. 46,
49 ГПК України підлягає стягненню з позивача на користь державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову -відмовити.

Покласти на підприємця ОСОБА_1
судові витрати у справі по держмиту в сумі 65 грн. 69 коп. та за ІТЗ судового
процесу в сумі 118 грн.

Стягнути з підприємця ОСОБА_1 код
НОМЕР_3 (м. Одеса, АДРЕСА_1) на користь державного бюджету України держмито в
сумі 36 грн. 31 коп.

Датою складання рішення відповідно
ст. 84 ГПК України визначити 20.04.2007
року.

Рішення
набуває законної сили з 01.05.2007 р.

Суддя
Лєсогоров В.М.