ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.07 р.                                                                             Справа № 41/359

14 год. 20 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема 157, нарадча кімната         Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Приватного підприємства “Албір”   м.Маріуполь

до відповідачів: 1. Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.Маіруполя

2.Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області  м.Донецьк

про  стягнення 414541 грн.

за участю представників сторін:

Суть справи :

Позивач, Приватне підприємство “Албір”, звернувся до господарського суду з позовною вимогою  до  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.Маріуполя та Відділення Державного казначейства України в м.Маріуполі  про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з  податку на додану вартість в розмірі 414541 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на п.п.7.7.1, 7.7.5 п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, податкові декларації з податку на додану вартість за  жовтень, листопад, грудень 2005р.. Позивач зазначив, що  на виконання вимог діючого законодавства відповідачем 1 було проведено перевірки достовірності заявлених у податкових деклараціях даних, при здійсненні яких порушень при визначенні суми  бюджетного відшкодування встановлено не було. За результатами проведеної позапланової перевірки відповідачем 1 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.06.2006р. №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2005р. на 5011,70 грн., серпень 2005р. – на 30061 грн., жовтень 2005р. – на 61833 грн., листопад 2005р. – на 69352 грн., грудень 2005р. – на 203218 грн., та податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.06.2006р. про донарахування  податку на додану вартість в сумі 1690124грн.Постановами господарського суду Донецької області по справам №22/200а та №22/201а від 16.08.2006р. наведені податкові повідомлення-рішення були визнані недійсними, та встановлена правомірність застосування нульової ставки ПДВ  та  заявленої суми бюджетного відшкодування. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду    від 03.10.2006р.по справі №22/201а та від 16.10.2006р. по справі №22/200а постанови господарського суду Донецької області були залишені без змін.

Відповідач 1 проти позову заперечив з посиланням на  п. 6.2 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно до якої  ставка „0” відсотків до бази оподаткування застосовується саме на експорт товарів та супутніх такому експорту послуг, із чого відповідач 1 робить висновок про те, що експорт товарів і експорт послуг повинні здійснюватись одночасно та однією особою (експортером).

Відповідач 1 вважає, що надання супутніх послуг без здійснення цим експортером одночасно експорту товарів не є підставою для застосування ставки ПДВ „0” відсотків, а вартість таких послуг повинна включатися у базу оподаткування та оподатковуватися у загальновстановленому порядку.

Відповідач 2 надав відзив, у якому проти позову заперечує з посиланням на ті обставини, що порядок відшкодування податку на додану вартість затверджено спільним наказом ДПА України та Державного казначейства України від 21.05.2001 р. № 200/86, за вимогами якого відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів. У зв‘язку з тим, що від  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції  в м.Маріуполі висновки на відшкодування зазначеної в позові суми не надходили, не було і підстав для здійснення відшкодування.

Відповідач 2 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 16.11.2006р. було замінено відповідача-2 -  Відділення державного казначейства в м. Маріуполі, його правонаступником - Головним управлінням Державного казначейства України в Донецькій області.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.03.2007р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2006р. скасовано і  справу №41/359 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не прийняли до уваги, що з 01.09.2005р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, за приписами п.1 ст.17 якого ця справа підвідомча адміністративним судам.

Ухвалою від 12.04.2007р. господарським судом Донецької області було відкрито провадження в адміністративній справі №41/359.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд, встановив :

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за номером №31317706, як платник податків перебуває на обліку у Жовтневій міжрайонній державній податковій інспекції м.Маріуполя і  зареєстрований як платник податку на додану вартість (Свідоцтво №08738774 НВ №021360 від 09.03.2001р.).

Позивачем заявлені вимоги про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно податкових декларацій за жовтень 2005р.  в розмірі  61833 грн., за листопад 2005р. в розмірі 69352 грн., за грудень 2005р. в розмірі 283356 грн. на загальну суму 414541 грн.

Порядок  визначення  суми  податку,  що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, врегульовано п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п.7.7. ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.                 При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 наведеного Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п.п.7.7.4. п.7.7. ст.7 Закону).

Підпунктом 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлено, що податковий орган протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Позивачем 21.11.2005р.  було подано до відповідача 1  декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2005р., де у рядку 18.2 задекларована різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного (звітного) періоду – від?ємне значення в сумі 69352грн. У рядку 24 відображено залишок від?ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду у розмірі 61833 грн. та у рядку 25.1 - сума , що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі  61833 грн.Одночасно з декларацією позивачем було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за жовтень  2005р. в сумі 61833 грн.

Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя була проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.09.2005р. по 31.10.2005р., за наслідками якої складена довідка  від 10.02.2005р. №206/23-211-4/31317706, при здійсненні якої підтверджена сума заявленого позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2005р. в розмірі 61833грн.

Позивачем 20.12.2005р.  було подано до відповідача 1  декларацію з податку на додану вартість за листопад 2005р., де у рядку 18.2 задекларована різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного (звітного) періоду – від?ємне значення в сумі 283356грн. У рядку 24 відображено залишок від?ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду у розмірі 69352 грн. та у рядку 25.1 - сума , що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі  69352 грн.          Одночасно з декларацією позивачем було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за листопад  2005р. в сумі 69352 грн.

Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя була проведена невиїзна документальна(камеральна) позапланова перевірка позивача з питання дотримання порядку визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України по декларації з ПДВ за листопад 2005р., за наслідками якої складена довідка  від 17.01.2006р. №4/15-213/31317706, при здійсненні якої підтверджена сума заявленого позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2005р. в розмірі 69352грн.

Позивачем 20.01.2006р.  було подано до відповідача 1  декларацію з податку на додану вартість за грудень 2005р., де у рядку 18.2 задекларована різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного (звітного) періоду – від?ємне значення в сумі 265513грн. У рядку 24 відображено залишок від?ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду у розмірі 283356 грн. та у рядку 25.1 - сума , що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі  283356 грн.          Одночасно з декларацією позивачем було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень  2005р. в розмірі 283356 грн.

Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя була проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.11.2005р. по 31.12.2005р., за наслідками якої складена довідка  від 27.02.2006р. №336/23-211-4/31317706, при здійсненні якої підтверджена сума заявленого позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2005р. в розмірі 283356грн.

Наведеними вище актами перевірок була також підтверджена сума податкового кредиту попередніх податкових періодів, фактично сплачена отримувачем товарів(послуг) у попередніх податкових періодах постачальниками таких товарів. Розходжень з даними позивача, заявлених у деклараціях та у рядку 3 розрахунків суми бюджетного відшкодування, встановлено не було.

В подальшому відповідачем 1 було проведено позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за період з 01.04.2005р. по 31.12.2005р.результати якої оформлені актом №855/23-7/31317706 від 05.06.2006р.За результатами перевірки  відповідачем 1 по операціям з надання позивачем супутніх послуг була застосована ставка податку у розмірі 20% та, як наслідок, визначені інші суми зобов’язань з податку на додану вартість, позитивного та від’ємного значень податку у деклараціях з ПДВ, залишків від’ємного значення попереднього податкового періоду у деклараціях з ПДВ та розрахунках сум бюджетного відшкодування по деклараціях за жовтень-грудень 2005р. Внаслідок таких дій відповідачем 1 визначено суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню позивачу в розмірах: за жовтень 2005р. –0 грн., листопад –0 грн., грудень 2005р. –80138 грн., а також встановлене завищення суми бюджетного відшкодування за  жовтень 2005р. в сумі 61833грн., за листопад 2005р. в сумі 69352грн., за грудень 2005р. в сумі 203218грн.

На підставі цього акту перевірки відповідачем 1 були  прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.06.06р. №/0 про завищення сум бюджетного відшкодування з ПДВ в загальній сумі 369475,70 грн., у тому числі по декларації за жовтень 2005р. в сумі 61833грн., за листопад 2005р. в сумі 69352грн., за грудень 2005р. в сумі 203218грн., та податкове повідомлення-рішення  №/0 від 14.06.06р., яким  позивачеві було визначено податкове зобов’язання з ПДВ в сумі 845062грн. та застосовані штрафні санкції в такій же сумі.

Наведені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у судовому порядку.

Постановами господарського суду Донецької області від 16.08.06р. по адміністративним справам №22/200а та №22/201а за позовом  Приватного підприємства “Албір” до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя було визнано недійсним податкове повідомлення–рішення від 14.06.2006 р. № /0 та податкове повідомлення–рішення від 14.06.2006 р. № /0 .

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду  від 16.10.06р. по справі №22/200а та від 03.10.06р. по справі  №22/201а зазначені постанови були залишені без змін, що свідчить про набрання ними законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Наведеними постановами та ухвалами суду були спростовані висновки акту перевірки про неправомірність застосування позивачем нульової ставки податку.

Відповідно до п.п. 7.7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Згідно із п.п 7.7.8 п. 7.8 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідач 1 в установлений термін відповідні висновки до органу державного казначейства на  суму невідшкодованого податку на додану вартість в розмірі 414541 грн. не надав, сума бюджетного відшкодування за жовтень 2005р. в розмірі 61833 грн., листопад 2005р. в розмірі 69352 грн.,грудень 2005р. в розмірі 283356 грн.  позивачеві не перерахована.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з  податку на додану вартість в розмірі 414541грн., визнаються обґрунтованими, доказаними та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача до відповідача 2 , то відповідно до підпункту 6 пункту 7 Положення про Державне казначейство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України   від  31 липня  1995 р. N 590 , безпосередньо на відділення Державного казначейства у районах, містах, районах у містах покладено здійснення за поданням державних податкових інспекцій повернення за рахунок державного бюджету зайво сплачених або стягнених податків, зборів та обов`язкових платежів.

Згідно до п.п.7.7.6 п.7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” орган державного казначейства на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

За приписами п.4 Наказу ДПА України та Державного Казначейства України від 21.05.2001року №200/86 “Про затвердження Змін та доповнень до Порядку відшкодування податку на додану вартість”, зареєстрованого в Міністерстві  юстиції України 8 червня 2001 р. за №489/5680 відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів (за встановленою формою) або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного Кодексу України від 21.06.2001р. в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним Казначейством України операцій є коштами державного бюджету.

На підставі зазначених положень Бюджетного Кодексу України та Порядку відшкодування податку на додану вартість органи Державного Казначейства України перераховують кошти своїми платіжними дорученнями з рахунків на яких обліковуються кошти державного бюджету на рахунок, що зазначається у висновку податкового органу чи в рішенні суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 в установлений Законом термін висновків на відшкодування позивачеві залишку суми податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2005р. до органів Державного казначейства не направляв, тому суд вважає, що відповідач 2 не порушував права позивача, як платника податків, оскільки в силу своїх повноважень був позбавлений можливості здійснити позивачу відшкодування податку на додану вартість без одержання відповідного висновку від відповідача 1.

Таким чином, не виконав зобов’язання щодо направлення висновку органам Державного казначейства, відповідач 1 порушив право позивача на одержання бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Право на відшкодування від’ємної різниці є матеріальним правом позивача. Несвоєчасне відшкодування коштів порушує його право власності, захист якого гарантовано першим реченням частини першої статті першої Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997р.  та у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі “Пайн Велей Девелоптменс ЛТД” проти Ірландії” зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначене сподівання, тобто те на що розраховував позивач проводячи господарську діяльність, а саме на відшкодування від’ємної різниці податку на додану вартість у строки встановлені законом, відповідачем  порушено.

У рішенні Європейського Суду від 09.01.2007р. по справі “Інтерсплав проти України” зазначається, що затримання при відшкодуванні ПДВ розглядається як порушення права заявника безперешкодного користування своїм майном і підпадає під дію першого речення першого параграфу ст..1 Протоколу № 1.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з  податку на додану вартість в розмірі 414541 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.19,56,57 Конституції України, п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, Перехідними положеннями Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України №2505-04 від 25.03.2005р.  та ст.ст.2,17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов Приватного підприємства “Албір” до  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.Маріуполя та Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з  податку на додану вартість в розмірі 414541 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України (р/рахунок №0055  одержувач – Державний бюджет Приморського району м.Маріуполя, банк ГУДКУ в Донецькій області, МФО 834016, ) на користь Приватного підприємства “Албір” (87517, м.Маріуполь, вул..Красномаякская,17а, п/рахунок №5622 у Маріупольській філії Першого українського міжнародного банку, МФО 335742, ) суму бюджетного відшкодування з  податку на додану вартість в розмірі 414541 грн.

Присудити Приватному підприємству “Албір” (87517, м.Маріуполь, вул..Красномаякская,17а, п/рахунок №5622 у Маріупольській філії Першого українського міжнародного банку, МФО 335742, ) з Державного бюджету України судовий збір  в розмірі 1700 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя

Постанова в повному обсязі виготовлена 18.05.2007р.

Надрук. 4 примір.

1 суду  2 сторонам