ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

11.01.07
Справа  № 12/228-3071

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючого -судді
Духа Я.В.

суддів
Краєвської М.В.

Скрутовський  П.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільської
районної державної адміністрації, м. Тернопіль

на постанову           Господарського
суду Тернопільської області

від                             14.08.2006р.

у справі                    №
12/228-3071

за позовом               Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Тернопіль

до відповідача-1     Тернопільської районної державної
адміністрації, м.Тернопіль

до відповідача-2   Гаї-Шевченківської сільської ради,
с.Гаї-Шевченківські Тернопільського району

про визнання
незаконним та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації
НОМЕР_1

за участю представників:

від позивача -приватний
підприємець ОСОБА_1;

від відповідача-1 -не
з'явився;

від відповідача-2
- не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивачу права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України роз'яснено.

Причини відкладення розгляду справи
викладені в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від  30.11.2006р.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від 11.01.2007р. в склад колегії  замість судді Якімець Г.Г. введено суддю
Скрутовського П.Д.

Постановою Господарського суду
Тернопільської області від 14.08.2006р. у справі №12/228-3071 задоволено позов
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Тернопільської
районної державної адміністрації та Гаї-Шевченківської сільської ради
Тернопільського району, визнано незаконним та скасовано  розпорядження голови районної державної
адміністрації НОМЕР_1 “Про затвердження втрат сільськогосподарського виробництва
земельної ділянки, що відводиться під будівництво магазину-бару підприємцю
ОСОБА_1 за рахунок земель житлової забудови (рілля) на території
Гаї-Шевченківської сільської ради”.

Тернопільська районна державна
адміністрація, не погоджуючись з такою постановою місцевого господарського
суду, подала апеляційну скаргу  №01-771/д
від 29.08.2006р., в якій просить скасувати оскаржену постанову і винести нову,
якою у задоволенні позову відмовити, при цьому як на підставу своїх апеляційних
вимог посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами спору, неповне
з'ясування судом обставин справи.

Зокрема, скаржник у апеляційній
скарзі посилається на невірне застосування судом статей 207,208 Земельного
кодексу України. Також, як на підставу своїх апеляційних вимог, посилається на
не взяття до уваги доказів, які на його думку підтверджують той факт, що спірна
земельна ділянка віднесена до сільськогосподарських угідь (ріллі). Зокрема,
стверджує про неврахування господарським судом Тернопільської області технічної
документації по бонітуванню грунтів на території Гаї-Шевченківської сільської
ради, проведеної ДП Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою,
в якому передбачено, що спірна земельна ділянка належить до
сільськогосподарських угідь.

Скаржник своїм конституційним правом
на захист не скористався, явки свого представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином і своєчасно був повідомлений про час та місце
проведення судового засідання.

СПД ОСОБА_1 (позивач у справі)
вимоги ухвали суду від 30.11.2006р. в повній мірі не виконав, аргументованого
документально підтвердженого відзиву на апеляційну скаргу не представив, а в судовому
засіданні проти доводів скаржника усно заперечує, зокрема зазначає, що чинним
земельним законодавством встановлено розмежування земель за категоріями і
земельна ділянка, яка відводиться їй, належить до земель житлової та
громадської забудови, а не до земель сільськогосподарського призначення.

Гаї-Шевченківська сільська рада
(відповідач-2 у справі) своїм конституційним правом на захист не скористався,
явки свого представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від
30.11.2006р. в повній мірі не виконав, а у своєму відзиві НОМЕР_2 лише
зазначає, що в земельно-обліковій книзі зазначена земельна ділянка не була
відображена, оскільки її вибір не завершено підприємцем ОСОБА_1, у
встановленому законом порядку не оформлена та не проведено державної реєстрації
договору оренди.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення на неї, заслухавши пояснення позивача в
судовому засіданні, дослідивши правильність застосування місцевим господарським
судом при винесенні постанови норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги Тернопільської
районної державної адміністрації слід відмовити, а постанову господарського
суду Тернопільської області від 14.08.2006р. у справі № 12/228-3071 залишити
без змін, виходячи з такого.

У відповідності до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно статті 86 КАС України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови
не враховано доказів по справі та неправильно застосовано норми матеріального
права, проте, скаржник не вказує, в чому саме полягало невірне застосування
судом першої інстанції статей 207, 208 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 207 ЗК
України, відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі,
багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та
чагарників як основного засобу виробництва сільському і лісовому господарстві
внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції та підтверджено наявними у справі матеріалами, земельна
ділянка загальною площею 0,10 га., що відводиться позивачу під будівництво
магазин-бару, належить до категорії земель громадської та житлової забудови.

9236

Відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим
кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Землі за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії, які встановлені статтею 19 Земельного
кодексу України, а саме: землі сільськогосподарського призначення; землі
житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення;
землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного
фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Статтею 20 Земельного кодексу
України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування та органів
державної влади відповідно до їх повноважень.

Таким чином за змістом вимог ст.ст.
19, 22 Земельного кодексу України, рілля належить до категорії земель
сільськогосподарського призначення, а тому не може, виходячи із змісту закону,
одночасно належати до земель житлової та громадської забудови.

Колегія суддів погоджується із
висновком господарського суду Тернопільської області про те, що відповідачами
не доведено факту належності спірної ділянки до категорії земель
сільськогосподарського призначення.

Враховуючи письмові докази по
справі, а саме, рішення Гаї-Шевченківської сільської ради НОМЕР_3, висновок
Гаї-Шевченківської сільської ради НОМЕР_4, висновок Тернопільського районного
відділу земельних ресурсів НОМЕР_5, позивачу погоджено вибрану земельну ділянку
для будівництва магазин-бару загальною площею 0,10га за рахунок земель житлової
забудови.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.05.2006р.
(а.с.74, 75) та додатково поданих в процесі апеляційного перегляду,
розпорядженням голови Тернопільської районної державної адміністрації НОМЕР_6
“Про вибір земельної ділянки під будівництво магазину-бару підприємцю ОСОБА_1
на території Гаї-Шевченківської сільської ради” враховуючи рішення сільської
ради НОМЕР_3 на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування
земельної ділянки призначено відповідну комісію для цього, якою 16.01.2004р.
проведено обстеження зазначеної земельної ділянки та складено Акт обстеження
(погодження) земельної ділянки для будівництва магазину-бару на території
Гаї-Шевченківської сільської ради від 16.01.2004р., згідно із яким комісія
прийшла до висновку про доцільність будівництва магазину-бару на землях
Гаї-Шевченківської сільської ради на земельній ділянці загальною площею 0,10
га. із земель житлової забудови на території Гаї-Шевченківської сільської ради.
Вказаний акт від 16.01.2004р.
затверджено  розпорядженням голови
Тернопільської районної державної адміністрації НОМЕР_7 “Про затвердження акту
погодження земельної ділянки для будівництва магазину-бару гр. ОСОБА_1  на території Гаї-Шевченківської сільської
ради”.

Зворотне твердження відповідачів
про належність вказаної ділянки до ріллі, тобто до категорії земель
сільськогосподарського призначення, підтвердження доказами справи не знайшло.

Водночас таке твердження
спростовується вищевказаними доказами та матеріалами прокурорської перевірки,
яка проводилась прокуратурою Тернопільського району щодо законності дій
посадових осіб відповідача-2 та Тернопільського відділу земельних ресурсів
Тернопільського обласного головного управління земельних ресурсів.

Зокрема, як вбачається з постанови
про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.05.2006р., винесеною старшим
помічником прокурора Тернопільського району Матієм Л.Г., у генплані забудови
села Гаї-Шевченківські спірна земельна ділянка позначена як дорога, а не як
рілля. Також прокурорською перевіркою було встановлено ту  обставину, що в зв'язку із змінами, які
склалися в земельному законодавстві у зв'язку із прийняттям нового Земельного
кодексу України та невідповідністю форм статистичних даних і розбіжностей
статистичної звітності в частині кількісного обліку земель, порядок яких
регулювався старим Земельним кодексом України та прийнятими на його виконання
інструкціями і положеннями, земельна ділянка, на якій розміщена і спірна
земельна ділянка, значилася як рілля -складова земель сільськогосподарського
призначення згідно звіту 6 ЗЕМ станом на 2003р, однак землевпорядником
сільської ради та районним відділом земельних ресурсів такі зміни у звіт 6 ЗЕМ
не були внесені та не змінено категорії цільового призначення вказаної
земельної ділянки.

Про дані розбіжності підтверджує
Тернопільський відділ земельних ресурсів у своєму листі від 28.12.2006р.
№2330/02, в якому зазначає, що при складанні вказаного звіту було допущено
помилки щодо облікових даних по складу земель.

Разом з цим, слід зазначити, що
такі помилки Гаї-Шевченківською сільською радою були виправлені в установленому
порядку шляхом внесення рішенням Гаї-Шевченківської сільської ради НОМЕР_8  змін
до рішення Гаї-Шевченківської сільської ради НОМЕР_3, яким розглянувши
протест прокуратури Тернопільського району НОМЕР_9 та задовольнивши його,
Гаї-Шевченківська сільська рада доповнила своє рішення НОМЕР_3 пунктом першим,
яким перевела земельну ділянку надану підприємцю ОСОБА_1 під будівництво магазину-бару
у с. Гаї - Шевченківські по АДРЕСА_1 площею 0,10 га. із категорії земель
сільськогосподарського призначення в категорії земель  житлової забудови, що в будь-якому випадку не
дає підстав для прийняття скаржником рішень з питань відшкодування втрат сільськогосподарського
виробництва земельної ділянки, так як така земельна ділянка до цієї категорії
земель не відноситься.

Отже, як свідчить наведене вище,
місцевим господарським судом було повно і всебічно досліджено всі докази у
справі та, керуючись законом, надано їм вірну правову оцінку, і як наслідок,
прийнято  правильну постанову у даній
справі, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Щодо твердження скаржника про
неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, а саме,
ст.ст. 207, 208 ЗК України, то вони у процесі розгляду справи апеляційним
господарським судом підтвердження не знайшли.

З урахуванням аналізу матеріалів
справи та наданих доказів, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено
обставини, на які він посилається як на підставу своїх апеляційних вимог,
водночас наявні у справі докази спростовують доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене колегія
суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а
оскаржувану постанову залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги віднести на скаржника.

З огляду на вищевикладене,
керуючись ст.ст. 184, 195, 199, 200, 205, п.п.6,7 розділу VII “Прикінцеві та
перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України,

Львівський апеляційний
господарський суд ,- УХВАЛИВ:

1.          Постанову Господарського суду
Тернопільської області від 14.08.2006р.у справі № 12/228-3071 залишити без
змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги віднести на Тернопільську районну державну адміністрацію.

3.          Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4.          Справу № 12/228-3071 повернути в
Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий -суддя                                                                       Дух
Я.В.

Суддя
Краєвська М.В.

Суддя
Скрутовський П.Д.