ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 р.
№ 8/421-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Ткаченко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу

Державної податкової інспекції у м. Суми

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду
від  14 березня 2007 року

у справі
№ 8/421-06
господарського суду Сумської області

за заявою
Державної податкової інспекції у м. Суми

до
Відкритого акціонерного товариства "Сумський авторемонтний завод"

про
визнання банкрутом,

в судовому засіданні взяли участь  представники :

ДПІ у м. Суми
- Ануфрієва В.В. (дов. від 20.03.2007 р.),

ВАТ "Сумський авторемонтний завод"

- Манохіна І.А. (дов. від 25.01.2007 р.),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року кредитор –Державна податкова інспекція у м. Суми звернулася до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сумський авторемонтний завод".

Вказувала, що станом на 29.08.2006 сума заборгованості перед бюджетом становить 170666,98 грн., що перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати, не сплачена боржником протягом трьох місяців після строку, встановленого для їх погашення.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.09.2006 р. порушено провадження у справі, заяву призначено до розгляду, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.12.2006 р. (суддя Кіяшко В.І.) провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що безспірними вимогами ДПІ є вимоги у сумі 87156,27 грн., оскільки підтверджені наказом від 10.04.2006 р. та постановою Державної виконавчої служби у Ковпаківському районі м. суми від 01.06.2006 р., однак вони становлять менше 300 мінімальних розмірів заробітних плат.

Інші вимоги є спірними, оскільки кредитор документів в підтвердження  їх безспірності вимог до боржника не подав.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. (колегія суддів у складі: Карбань І.С. –головуючий, судді: Бабакова Л.М., Шутенко І.А.) ухвала господарського суду від 04.12.2006 р. залишена без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішення, ДПІ в м. Суми  звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Сумської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду, а справу направити до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті. В обґрунтування  посилається на порушення вимог матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст. 1, 6  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та  п.1 ст. 80 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон)  в підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Таким чином, у підготовчому засіданні суд з’ясовує ознаки неплатоспроможності боржника та наявність чи відсутність перешкод подальшому руху справи про банкрутство.

Положеннями  ч. 3 ст. 6 Закону передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Згідно з статтею 1 Закону безспірними вимогами визнаються вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Для органів державної податкової служби, що ініціюють порушення справи про банкрутство, крім основних доказів безспірності грошових вимог, передбачених частинами 7, 8 ст. 7 Закону, встановлений спеціальний обов’язок подання додаткових документів, які підтверджують неплатоспроможність боржника.

Положеннями ч. 10 ст. 7 Закону передбачено, що до заяви кредитора - органу чи інших державних органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів до отримання заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, при порушенні провадження у справі про банкрутство органи державної податкової служби повинні надати суду докази вжиття заходів з погашення заборгованості боржника перед бюджетами та/або державними цільовими фондами відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року N 2181-III (далі –Закон № 2181-III).

Згідно з підп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7  Закону № 2181-III джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Положення статті 11 Закону № 2181-III визначають порядок погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств.

Відповідно до  п. 11.2 ст. 11 вказаного закону у разі коли податковим боржником визнається платник податків, який не підлягає приватизації, податковий орган здійснює заходи щодо продажу його активів, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує ведення його основної діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій кредитор –ДПІ в м. Суми звернувся із заявою про визнання ВАТ "Сумський авторемонтний завод" банкрутом, оскільки останній має заборгованість пере бюджетом, що не погашена протягом 3-х місяців в розмірі: 170666,98 грн., з яких 75358,49 грн. податок на додану вартість, 4445,46 грн.  податок з власників транспортних засобів, 90863,03 грн. орендна плата з юридичних осіб.

Місцевий господарський суд, припиняючи провадження у справі, правильно встановив і виходив з того, що підтвердженням безспірності вимог ДПІ на суму 87156,27 грн. є наказ господарського суду Сумської області від 10.04.2006 р., виданий на виконання рішення господарського суду Сумської області від 29.03.2006 р. по справі № 12/31-06. Даний наказ не було виконано  протягом 3-х місяців, про що свідчить постанова ДВС у Ковпаківському районі м. Суми від 01.06.2006 р.

Що стосується грошових вимог кредитора до боржника у сумі 112500 грн., то суди обох інстанцій перевірили обставини та виходили з того, що зазначені грошові вимоги кредитора є спірними, оскільки боржник, заперечуючи проти вимог ДПІ, вказує на наявність заборгованості  підприємства лише у розмірі 59588,65 грн., посилаючись на акти звірки (а.с. 95 –98).

Крім того судами встановлено, що в провадженні господарського суду Сумської області розглядається справа за позовом прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Сумської міської ради до ВАТ "Сумський авторемонтний завод", ПП Сурм Р.С. та Міжрегіональної академії управління персоналом про стягнення заборгованості по орендній платі за землю.

Таким чином, оскільки  господарський суд у справі про банкрутство не вирішує спір по суті, а лише перевіряє обґрунтованість грошових вимог, а кредитором –ДПІ в м. Суми не надано суду доказів безспірності грошових вимог боржника, та доказів здійснення заходів з погашення заборгованості боржника перед бюджетами та/або державними цільовими фондами, передбачених Законом № 2181-III, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для подальшого провадження у справі про банкрутство.

Апеляційний господарський суд правомірно погодився з висновком господарського суду першої інстанції, залишивши без змін ухвалу про припинення провадження у справі відповідно до п. 11 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В силу ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи визначені законом межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків попередніх судових інстанцій обставинам справи не можуть бути прийняті судом  касаційної інстанції до уваги.

За таких обставин справи колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Суми залишити без задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 у справі № 8/421-06 залишити без змін.

Головуючий                                                                             М. Хандурін

Судді                                                                                                 І. Панова

Н. Ткаченко