ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.07 р.                                                                               Справа № 44/61пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою акціонерного товариства закритого типу „Коксан” (представник до судового засідання не з’явився) до виконавчого комітету Горлівської міської ради (представник Чала І.А., довіреність 1-1770 від 02.04.07 року) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Ісіда” (представник Страшнова С.В. довіреність 05/10/02 від 05.10.06 року), про зобов’язання виконавчого комітету Горлівської міської ради укласти договір оренди землі під шламонакопичувач з акціонерним товариством закритого типу „Коксан”, –

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство закритого типу „Коксан” (далі – Компанія) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Горлівської міської ради (далі – Комітет) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Ісіда” (далі – Товариство) про зобов’язання Комітету укласти договір оренди землі під шламонакопичувач з Компанією. Позовні вимоги Компанії ґрунтуються на праві власності Компанії на шламонакопичувач, розташований в селищі Октябрьське Калінінського району міста Горлівки, встановленому постановою господарського суду Донецької області від 10.02.06 року № 30/140а. Залучення відповідачем у справі № 44/61пн Товариства позивач пояснює тим, що Комітет та Товариство вже уклали договір оренди землі під спірним шламонакопичувачем.

Представник Компанії до останнього судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, натомість в попередніх судових засіданнях підтримав позовні вимоги, не надавши при цьому суду витребуваних доказів звернення до Комітету з офертою щодо укладення договору оренди землі в порядку статті 181 ГК України, доказів правонаступництва по правах та обов’язках Горлівського КХЗ, а також копії договору купівлі-продажу № 106 від 22.10.93 року з усіма додатками. Позивач також не виконав неодноразову вимогу суду щодо ідентифікації земельної ділянки, стосовно якої суд має розглядати вимоги щодо зобов’язання укласти договір оренди.

Відповідач Комітет в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позовні вимоги не є обґрунтованими з правової точки зору, оскільки позивач не має пріоритетного права на оренду землі, наразі згідно обов’язкового до виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.02.06 року у справі № 43/233пн Комітет зобов’язано укласти з Товариством договір оренди землі під шламонакопичувач в Калінінському районі міста Горлівка, зазначене рішення примусово виконується органами державної виконавчої служби.

Відповідач Товариство зазначає, що має право на тимчасове користування земельною ділянкою 7,7663 га по вулиці Таджицькій в місті Горлівка на підставі рішення господарського суду Донецької області від 24.02.06 року у справі № 43/233пн, яке набрало законної сили та підлягає обов’язковому виконанню, посилання позивача на постанову господарського суду Донецької області від 10.02.06 року № 30/140а – є безпідставним, оскільки вказане судове рішення стосується не права власності Компанії на шламонакопичувач по вулиці Таджицькій в селищі Октябрьське міста Горлівка, а іншого предмету – скасування рішення Комітету № 237 від 02.03.05 року про визнання шламонакопичувачів безхазяйними.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Компанії не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За загальними правилами господарського процесу (стаття 33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується в першу чергу позивача, який повинен доказати та обґрунтувати з правової точки зору факти, на підставі яких він будує позовні вимоги.

Водночас, позовні вимоги Компанії є цілком необґрунтованими в правовому та доказовому розумінні.

По-перше, позовна вимога щодо визнання права на оренду земельної ділянки не обґрунтована жодними належними та допустимими доказами. Зокрема, стаття 402 ЦК України, стаття 14-15 Закону України „Про оренду землі”, статті 116 і 124 ЗК України визначають, що право користування (оренди) земельної ділянки встановлюється виключно на підставі договору. Позивач не надав суду проекту договору оренди землі, з яким останній звертався до Комітету, тобто позивачем не дотримано обов’язкового порядку укладення господарського договору, передбаченого приписами статті 181 ГК України (надання оферти у вигляді проекту договору тощо), що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов’язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки.

Суд також не в змозі оцінити правову належність земельної ділянки, щодо якої висунуто позовні вимоги, оскільки позивач у позовній заяві не визначив ідентифікуючі ознаки спірної ділянки (кадастровий номер, площа, місцезнаходження тощо), тому суд не вправі виходити за межі позовних вимог та тлумачити обсяг порушених прав позивача. Суд враховує при цьому те, що згідно викопіювання Горлівського міського управління земельних ресурсів в масштабі 1:25000 спірна місцевість (Калінінський район Горлівки) містить декілька шламонакопичувачів.

По-друге, посилання позивача на наявність у Компанії пріоритетного права на оренду земельної ділянки, розташованої в селищі Октябрьське міста Горлівки – є необґрунтованим, оскільки чинне законодавство України не дає позивачу такого пріоритетного права. Позивач не довів суду права власності на шламонакопичувач по вулиці Таджицькій в місті Горлівка, оскільки постанова господарського суду Донецької області від 10.02.06 року № 30/140а – не містить встановлених фактів наявності у позивача права власності на зазначене майно, а довідка ТОВ ВГП „Артемівська гідропартія” від 01.01.06 року щодо заповнення в 1955 році шламонакопичувача в селищі Октябрьське шламом Горлівського КХЗ та ліцензія Товариства на користування надрами № 1634 від 11.04.00 року – не є належними доказами наявності права власності Компанії на шламонакопичувач.

Навпаки, згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України № 07-3882 від 15.05.06 року шламовідстійник, розташований в місті Горлівка по вулиці Таджицькій – не значиться в складі приватизованого ОП „Горлівський коксохімічний завод” (попередника Компанії) цілісного майнового комплексу, а листами Горлівського міського управління земельних ресурсів № 1/5-415 від 15.03.07 року та № 1/5-488 від 10.04.06 року підтверджено, що земельна ділянка по вулиці Таджицькій в місті Горлівка не входить до складу земель Компанії, виділених цьому суб’єкту згідно державного акту на право постійного користування землею від 21.11.95 року № 00060.

По-третє, право Товариства на оренду землі площею 7,7663 га під шламовідстійником в Калінінському районі міста Горлівки встановлене рішенням господарського суду Донецької області від 24.02.06 року у справі № 43/233пн. Суду не надано доказів скасування або оспорювання зазначеного судового рішення, через що це рішення підлягає обов’язковому виконанню згідно статті 124 Конституції України, тому користування Товариством зазначеною ділянкою є правомірним.

Зрештою, позивач не довів суду існування рішення Комітету про відмову Компанії у відведенні у оренду земельної ділянки, а також не довів факту протиправності або незаконності такого рішення. Доказів звернення до суду щодо оскарження вказаного рішення про відмову у користуванні земельною ділянкою в порядку частини 9 статті 123 ЗК України – Компанія не надала.

Компанією жодним чином не визначено істотних умов договору оренди землі, якого стосуються вимоги щодо примусового укладення – предмет договору (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму), строк дії договору, розмір орендної плати, відповідальність сторін тощо.

З огляду на наведене, суд відмовляє у позовних вимогах, оскільки вважає, що за обставинами справи Компанія не довела належними та допустимим доказами на підставі відповідних приписів закону – ані наявності власного  права оренди на земельну ділянку, ані ідентифікації земельної ділянки, ані факту порушення відповідачами прав Компанії. Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є доказова та правова необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.124 Конституції України, ст.ст.181-188 ГК України, ст.ст.116-124 ЗК України, керуючись ст.ст.1, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства закритого типу „Коксан” до виконавчого комітету Горлівської міської ради та до товариства з обмеженою відповідальністю „Ісіда” про зобов’язання виконавчого комітету Горлівської міської ради укласти договір оренди землі під шламонакопичувач з акціонерним товариством закритого типу „Коксан”.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.