ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  20/192

23.05.07

За позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація УБТ»

до                         Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекрутинг і консалтинг»

про                       стягнення 9084,70грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача        Канівець О.М.- директор з правового забезпечення, (дов. від 02.01.2007р.)

від відповідача    не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості в сумі 9084,70грн. (5724,00 грн. - основний борг, 1014,09грн.-пені, 1908,61грн.-збитків від інфляції, 438,00грн.-3% річних), яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов’язання за договором №30-06/01 від 30.06.2004р.

Відповідно до довідки про внесення до ЄДРПОУ відповідача, відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Заньковецької, 8, кв. 39, відповідно ухвала про порушення провадження у справі направлена відповідачу за вказаною адресою, проте відповідач у судове засідання не з’явився, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свої позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2004р. між сторонами укладено договір №30-06/01, відповідно до умов якого виконавець (відповідач) зобов’язався надати замовнику (позивач) у відповідності до умов даного договору кваліфіковані інформаційно-консультаційні послуги, а замовник зобов’язується прийняти послуги та оплатити їх.

Відповідно до п. 4.1 договору сума договору складає 15900,00грн. НДС 20%-3180,00грн. Всього: 19080,00грн.

30% від суми договору, вказаної в п. 4.1 замовник зобов’язується внести на розрахунковий рахунок виконавця в строк не пізніше трьох банківських днів з дня підписання даного договору (п. 4.2). Суму винагороди, яка залишилась, замовник зобов’язується внести на розрахунковий рахунок виконавця в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту закінчення інформаційно-консультаційних послуг і підписання сторонами акту виконаних робіт (п. 4.3).

08.07.2004р. позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 5724,00грн.-30% від суми договору, що підтверджується банківською випискою.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору виконавець зобов’язаний здійснити інформаційно-консультаційні послуги відповідно до п. 2 даного договору у повному обсязі, відповідно до додатку до даного договору, який є невід’ємною частиною даного договору, в строки не більше 90 днів з дня виконання замовником п. 4.2 даного договору.

Відповідач порушив умови договору, у встановлені договором строки товар не поставив.

Відповідно до п. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

19.01.2005р. позивач направив на адресу відповідача претензію, у якій повідомив про втрату інтересу до виконання зобов’язання боржником та просив повернути 5724,00грн. здійсненої передоплати.  Претензія одержана відповідачем 24.01.2005р., про що свідчить поштовий штемпель на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 5724,00грн. здійсненої передоплати визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання, а саме пені у розмірі 1014,09грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, оскільки позивач не надав суду докази вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов’язання у письмовій формі, вимога позивач про стягнення з відповідача 1014,09грн.-пені не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 438,00грн. та 1908,61грн.-збитків від інфляції, проте, зазначені вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, зазначена стаття передбачає відповідальність за  порушення грошового зобов’язання, у той час як за договором  №30-06/01 від 30.06.2004р. у відповідача виникло перед позивачем немайнове зобов’язання з надання кваліфікованих інформаційно-консультаційних послуг. Відповідно відповідачем було порушено немайнове зобов’язання, у зв’язку з чим у відповідача виникло зобов’язання з приводу повернення коштів. За наведених обставин, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 438,00грн. та 1908,61грн.-збитків від інфляції.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України  покладаються  на  відповідача, пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не оспорив ціну позову, позовні вимоги визнаються обґрунтованими у частині стягнення основного боргу та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.   Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекрутинг і консалтинг»(м. Київ, вул. Заньковецької, 8, кв. 39, р/р 6980 в КРУ Банк «Фінанси та кредит»ТОВ, м. Київ, МФО 300937, код 32665777) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація УБТ” (м. Київ, вул. Катерини Білокур, 8, оф. 11, р/р 4213 в КФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, код 32310078), а у випадку відсутності коштів-з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем, під час виконання судового рішення, 5724,00грн.-основного боргу,  64,27грн. - державного мита, 74,35грн. -  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                                                             В.В.Палій