СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

01 лютого 2007 року

Справа № 2-5/17349-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Видашенко Т.С.,

суддів                                                                      Заплави Л.М.,

Щепанської О.А.,

секретар судового засідання                                        Льговська Ю.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Шепотенко Сергій Вікторович, довіреність №  б/н   від 20.12.06,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський";

представник позивача: Петрушина Олена Володимирівна, довіреність №  б/н   від 24.01.07,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський";

представник відповідача: Подружко Володимир Миколайович, довіреність №  02.9-2/333   від 10.01.06,  Ялтинська міська рада;

представник відповідача: Сергієнко Світлана Олександрівна, довіреність №  02.9-2/863   від 31.01.07,  Ялтинська міська рада

розглянувши апеляційну скаргу Ялтинської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гаврилюк М.П.) від 23 листопада 2006 року у справі № 2-5/17349-2006А

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський"

(вул. Б. Чобан-Заде, 2а, Білогірськ, 97600)

(вул. Пушкіна, 11а, Сімферополь, 95000)

до           Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1, Ялта, 98600)

про визнання протиправним рішення та бездіяльності суб'єкта владних повноважень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2006 року у справі № 2-5/17349-2006А (суддя Гаврилюк М.П.) задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" до Ялтинської міської ради про визнання протиправним рішення та бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Визнано протиправним рішення Ялтинської міської ради № 85 від 18 липня 2006 року "Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 0,15221 га для обслуговування нежилих будівель (спального корпусу № 7 літ. Д, д, д1,-д6), розташованих за адресою: місто Ялта, вул. Свердлова, буд. 34 на землях Ялтинської міської ради".

Визнана протиправною бездіяльність Ялтинської міської ради із залишення без розгляду клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок, загальною площею 1,0969 га, за адресою: вул. Свердлова, буд. 34 в місті Ялта для здійснення оздоровчої діяльності.

Визнано право товариства з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок загальною площею 1,0969 га, за адресою: вул. Свердлова, буд. 34 в місті Ялта для здійснення оздоровчої діяльності.

Не погодившись з постановою суду, Ялтинська міська рада звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, на думку апелянта, Ялтинська міська рада діяла з додержанням вимог частини 2 статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, апелянт вказує на те, що звертаючись до Ялтинської міської ради з проханням надати дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок, які віднесені до земель територіальної громади міста Ялта, загальною площею 1,0969 га, за адресою: вул. Свердлова, буд. 34 в місті Ялта, для здійснення оздоровчої діяльності, заявник не обґрунтував розмір земельної ділянки, визначений у проханні.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2007 року здійснена заміна судді Лисенко В.А. на суддю Щепанську О.А.

У судовому засіданні представником Ялтинської міської ради було заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи та подальше дослідження нового доказу –листа начальника Квартирно-експлуатаційного управління Прикарпатського військового округу від 27 липня 1994 року. Вказане клопотання залишається судом апеляційної інстанції без задоволення, оскільки відповідно до частини 2 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Представник Ялтинської міської ради обґрунтував неможливість подання вказаного листа від 27 липня 1994 року до господарського суду першої інстанції тим, що даний лист був надісланий до арбітражного суду Автономної Республіки Крим 8 років тому, у зв’язку з чим апелянт не знав про цей лист і можливість подати суду цей доказ у нього з’явилась щойно. При цьому доказів заявленого апелянт не надав. Отже у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для дослідження представленого нового доказу.

Повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Ялтинської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня  2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Євроойл” та товариством з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" укладений договір купівлі –продажу за реєстраційним № 2953, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Висоцькою І.Я.

Відповідно до пункту 1.1 даного договору товариство з обмеженою відповідальністю „Євроойл” продало товариству з обмеженою відповідальністю "Трансбудінвест" нерухоме майно - об'єкт продажу, а саме нежитлову будівлю –спальний корпус № 7 літ. Д, д, д1-д6, загальною площею 1522,1 кв.м., розташовану за адресою: місто Ялта, вул. Свердлова, буд. 34.

Відповідно до пункту 5.1 вказаного договору право власності на об'єкт продажу за договором виникає у позивача після нотаріального посвідчення договору та державної реєстрації відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України.

22 вересня  2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Євроойл” та товариством з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" укладений договір купівлі –продажу за реєстраційним № 2755, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Висоцькою І.Я.

Відповідно до умов даного договору товариство з обмеженою відповідальністю „Євроойл” продало товариству з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" нерухоме майно - об'єкт продажу, а саме корпус літ. Г загальною площею 180,9 кв.м., (шлунково-кишковий кабінет, що включає прибудову, мансарду), розташований за адресою: місто Ялта, вул. Свердлова, буд. 34.

Згідно з пунктом 3.1 вказаного договору право власності на об'єкт продажу за договором виникає у позивача після нотаріального посвідчення договору та державної реєстрації відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України.

Листами від 07 листопада 2005 року, 11 січня 2006 року та 09 лютого 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" звернулось до Ялтинської міської ради з проханням надати йому дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок, які віднесені до земель територіальної громади міста Ялта, загальною площею 1,0969 га, за адресою: місто Ялта, вул. Свердлова 34, для здійснення оздоровчої діяльності.

Відповідно до рішення Ялтинської міської ради від 18 липня 2006 року № 85 “Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" на розробку проекту землеустрою по відводу земельних ділянок для обслуговування будівель та споруд за адресою місто Ялта, вул. Свердлова, 34 на землях Ялтинської міської Ради” товариству з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,15221 га.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Ялтинської міської ради про визнання протиправним рішення та бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши позовні  вимоги, вважає,  що вони обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Згідно із статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Отже, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на той факт, що товариством з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" нібито не був обґрунтований розмір земельної ділянки, оскільки при визначенні розміру позивач виходив з:

площі земельної ділянки, на якої розташовані об’єкти нерухомості;

площі земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Аналіз наведеної норми закону дозволяє зробити висновок про те, що підставою для прийняття рішення про надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки є відповідне клопотання зацікавленої особи, у якому вказуються розмір, призначення та місце розташування певної земельної ділянки. За результатами розгляду клопотання відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада дає згоду (або відмовляє у наданні згоди) на розроблення проекту відведення земельної ділянки із зазначенням розміру, призначення та місця розташування земельної ділянки, які були вказані у клопотанні зацікавленою особою.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення № 85 від 18 липня 2006 року Ялтинська міська рада надала товариству з обмеженою відповідальністю "Гурзуфський" дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки у розмірах та призначенням іншими ніж було вказано у відповідному клопотанні, тобто Ялтинська міська рада порушила порядок розгляду клопотань юридичних осіб про надання дозволу на розробку проекту відведення, передбачений статтею 123 Земельного кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Таким чином, підставою для надання земельної ділянки в оренду є відповідне рішення міської ради, прийняте за результатом розгляду належним чином оформленого та узгодженого проекту відведення земельної ділянки.

Отже, у даному випадку право Ялтинської міської ради як суб’єкта, який уповноважений від  імені Українського народу здійснювати  права власника, тобто й розпоряджатися землею, не порушується оскільки надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки є лише підготовчим етапом для набуття, реалізації права на оренду землі, передбаченого статтею 123 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, Севастопольський апеляційний господарський суд дійшов висновку про повне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Висновки, викладені в постанові місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Порушень або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Отже, вимоги Ялтинської міської ради, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2006 року у справі № 2-5/17349-2006А відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Ялтинської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2006 року у справі № 2-5/17349-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Т.С. Видашенко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

О.А. Щепанська