ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.                                                                                Справа № 15/67-07

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання  , розглянувши матеріали справи

за позовом: ТОВ "Мурованокуриловецький райсількомунгосп" (смт. Муровані Курилівці, вул. Леніна, 149)

до:Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області (смт. Муровані Курилівці, вул. Леніна, 141)

про визнання рішення нечинним

Представники :

позивача     :   Олійник М.І., директор

відповідача :   Дерун В.Л., за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про визнання нечинним рішення Управління пенсійного фонду України в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області  № 148 від 05.06.2006р., яким до ТОВ "Мурованокуриловецький райсількомунгосп" застосовано штрафну санкцію в розмірі 4904,18 грн. та нараховано пеню у розмірі 1204,85 грн.

В судовому засіданні представник позивача  свої вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просив суд їх задоволити.

Відповідач в наданих суду письмових запереченнях вимоги позивача не визнає. Вважає що штрафні санкції та пеня рішенням № 148 від 05.06.2006р. застосовані відповідно до чинного законодавства та підстав для їх скасування не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ТОВ "Мурованокуриловецький райсількомунгосп" з 01.07.2005р. є платником єдиного податку з юридичних осіб, що підтверджується свідоцтвом про право сплати єдиного податку.

Рішенням № 148 від 05.06.2006р. відповідачем на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду до ТОВ "Райсількомунгосп" застосовано штрафну санкцію в розмірі 4904,18 грн. та нараховано пеню у розмірі 1204,85 грн.

Підставами прийняття такого рішення є те, що позивачем сплата страхових внесків протягом 2005 року та п’яти місяців 2006 року систематично проводилась з порушенням терміну сплати.

Указом Президента України від 03.07.98 р. N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (в редакції Указу від 28.06.99 р. N 746) передбачено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, до 1 січня 2004 року платники сплачували страхові внески до Пенсійного фонду України у складі єдиного податку (42 % від суми податку).

З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 р. N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені внески до Пенсійного фонду та загального порядку сплати страхових внесків для всіх роботодавців за найманих працівників, незалежно від обраного способу оподаткування.

Тобто в зв’язку з законодавчою неузгодженістю фактично одночасно діяли різні порядки сплати страхових внесків для суб'єктів спрощеного оподаткування.

З метою нормалізації ситуації, яка склалася, Кабінетом Міністрів України видано розпорядження від 10.03.2005 р. N 58-р "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування", згідно з яким до остаточного законодавчого врегулювання функціонування спрощеної системи оподаткування тимчасово припинено перевірки юридичних та фізичних осіб - платників єдиного та фіксованого податків щодо сплати страхових внесків на різні види загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році та першому кварталі 2005 року, застосування пов'язаних з цим санкцій, з одночасним зняттям арешту з банківських рахунків зазначених осіб, який було накладено у зв'язку із стягненням такої заборгованості.

Для врегулювання проблеми сплати страхових пенсійних внесків суб'єктами спрощеного оподаткування Верховною Радою України прийнято Закон України від 16 березня 2006 року N 3583-IV "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року".

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку із застосуванням Державним казначейством норм діючого на той час Закону України від 23 грудня 2004 року N 2285-IV "Про Державний бюджет України на 2005 рік", не вважаються заборгованістю.

Згідно із статтею 2 цього Закону донарахування та фінансові (штрафні) санкції щодо сум фактично сплачених внесків за період 2004 р. - I квартал 2005 року до зазначених суб'єктів господарської діяльності не застосовуються.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі статтею 15 - платниками страхових внесків.

Враховуючи зазначене та положення частини першої статті 19 Закону, зазначені суб'єкти зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників та допомоги по тимчасовій непрацездатності страхові внески у розмірі 31,8 відсотка.

З метою уникнення надмірної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного та фіксованого податків (у зв'язку з одночасною дією Закону та Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва") сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного та фіксованого податків у 2004 році, зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків.

Таке зарахування здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі пред’явлених страхувальником копій платіжних документів про сплату єдиного податку.

Як свідчать матеріали справи позивач систематично і в строк здійснював сплату єдиного податку протягом 2005-2006р., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.

Відповідач в наданих запереченнях зазначив, що штрафні санкції та пеня  рішенням № 148 від 05.06.2006р. застосовані за період з 21.06.2005р. по 26.05.2006р.

Оскільки не внесено змін до законодавства щодо спрощеної системи оподаткування суб'єктами малого підприємництва, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2005 р. N 58 "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" на даний момент продовжує свою дію, тому у 2006 році продовжує діяти установлений порядок розрахунку за страховими внесками платниками спрощеної системи оподаткування та порядку обліку сум сплачених страхових внесків та частини єдиного податку, що надходять до бюджету фонду від органів Державного казначейства.

За даних обставин рішення УПФ у Мурованокуриловецькому районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 148 від 05.06.2006р.  винесено безпідставно, а тому його слід визнати нечинним.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257  КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задоволити.

Визнати нечинним рішення №148 від 05.06.2006р. Управління Пенсійного фонду у Мурованокуриловецькому районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату ТОВ "Мурованокуриловецький райсількомунгосп" страхових внесків в загальній сумі 6109,03 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ТОВ "Мурованокуриловецький райсількомунгосп" 3,40 грн. судових витрат по сплаті держмита.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя