ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.
Справа №  02/ 6075

Господарський
суд Черкаської області в складі
головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового засідання
Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача:  Кульбашний В.К. -директор, Шевчик І.Я. -за
довіреністю,

відповідача:  ОСОБА_1 -підприємець особисто,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю
"Старк"

до  підприємця
ОСОБА_1 про визнання  права
власності на майно,

третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
-відкрите акціонерне товариство “Управління виробничо-технологічної
комплектації -2”,

ВСТАНОВИВ:

В результаті уточнення позовних вимог
встановлено, що заявлено вимогу про визнання за позивачем права власності на
під'їзну залізничну колію до розчинно-бетонного вузла в АДРЕСА_1, із стрілкою
примикання НОМЕР_1,  в зв'язку з
тим,  що договір купівлі-продажу майна
від 09 вересня 2003 року був укладений позивачем та  ТОВ “Спеціалізоване підприємство “МАРТ 2003”,
що діє від імені та в інтересах ВАТ “Управління виробничо-технологічної
комплектації -2 Облагробуду” і був зареєстрований на ТБ Всеукраїнська біржа
нерухомості (Черкаська філія), але не був посвідчений нотаріально, на підставі
чого відповідач не визнає належно оформленим право власності позивача на
під'їзну залізничну колію.

Представники позивача  у судовому засіданні  позов підтримали і пояснили, що договір
купівлі-продажу  від 09.09.2003 року не
був посвідчений нотаріально  в зв'язку з
тим,  що
в момент укладення договору законом не вимагалося нотаріальне
посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомості, які  укладалися
юридичними особами;  договір купівлі-продажу  укладений належними сторонами, було отримано
дозвіл Регіонального відділення Фонду державного майна по Черкаській області на
відчуження майна, сторони    виконали
свої зобов'язання за договором.

Відповідач не подав суду письмовий
відзив на позов, у судовому засіданні
пояснив, що він має намір придбати у позивача під'їзну залізничну колію,
але відповідно до чинного законодавства України таке майно відноситься до
нерухомого, тому не посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу не може
належним чином підтверджувати право власності позивача на під'їзну залізничну
колію до розчинно-бетонного вузла по АДРЕСА_1.

ВАТ “Управління
виробничо-технологічної комплектації -2” - третя особа - у листі від 06.02.2007
року повідомило,  що товариство не
заявляє самостійних вимог на предмет спору у даній справі.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності,  вислухавши  пояснення та доводи представників,  суд
встановив наступне.

09 вересня 2003 року між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «МАРТ
2003»в особі директора Моторного Михайла Анатолійовича, який діє на підставі
Статуту товариства, що у відповідності до угоди № 6-2/03 від 31.03.2003 року
діє від імені та в інтересах ВАТ «Управління виробничо-технологічної
комплектації-2 Облагробуду»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старк»в
особі директора Кульбашного Володимира Костянтиновича, що діє на підставі
Статуту відповідно до Правил біржової торгівлі, згідно з протоколом відкритих
біржових торгів № 6/2, підписаним на ТБ «Всеукраїнська біржа
нерухомості»(Черкаська філія) було укладено договір купівлі-продажу під'їзної залізничної
колії до розчинно-бетонного вузла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами даного договору  позивач (як покупець) зобов'язався прийняти
об'єкт -   під'їзну залізничну колію до
розчинно-бетонного вузла - у власність і сплатити за нього   ціну відповідно до  умов,
що визначені в договорі.

Як вбачається із акту
приймання-передачі майна від 12 вересня 2003 року, підписаного ВАТ «Управління
виробничо-технологічної компанії-2 Облагробуду»в особі голови правління Любича
В.П. та  позивачем,  позивач прийняв у власність під'їзну
залізничну колію до розчинно-бетонного вузла, вартість якої 11200 грн. сплачена
на день підписання акту повністю.  В
даному акті сторони також підтвердили виконання
ними умов договору  та відсутність
претензій один до одного.

Із матеріалів справи вбачається, що
на момент укладення договору ВАТ «Управління виробничо-технологічної компанії-2
Облагробуду» було власником  під'їзної
залізничної колії, крім цього, перед його продажем  було отримано дозвіл Регіонального відділення
ФДМУ по Черкаській області -лист від 31.07.2003 року № 2311/01.

Договір купівлі-продажу майна від
09 вересня 2003 року не  був посвідчений
нотаріально, він зареєстрований на біржі відповідно до чинного на той момент
законодавства. Судом встановлено правомірність та законність укладення
договору  купівлі-продажу від 09 вересня
2003 року, встановлено належність проданого майна продавцю - ВАТ
«Управління виробничо-технологічної компанії-2 Облагробуд»,  не встановлено наявність інших претендентів
на вказане у договорі майно,  суду не
подано доказів наявності  спору щодо
цього майна.

Для належного користування
бетонно-розчинним вузлом позивач уклав із Черкаською міською радою  договір оренди земельної ділянки від
06.03.2004 року,  за яким Черкаська
міська рада на підставі рішення НОМЕР_2 передала, а позивач прийняв  в оренду терміном на 49 років (без права
передачі в суборенду)  земельну ділянку
площею 12374,40 кв.м під бетонно-розчинний вузол (побутові приміщення,
вежа для сумішів, банка для схову піску і щебня, бойлерна, компресорна, блок
технічних приміщень, навіс, огорожа, градирня, банки-складу цементу, механічна
майстерня -незавершене будівництво) по АДРЕСА_1.

Із схематичного плану ЧООБТІ,
викопійовки із плану міста вбачається, що до бетонно-розчинного вузла від
стрілки примикання підходить під'їзна залізнична колія, яка є предметом
купівлі-продажу за договором від 09.09.2003 року. Відсутність спору щодо
вказаного об'єкту підтверджується листами ВАТ “Асфальто-бетонний завод “Південь”
від 11.01.2007р., Черкаського об'єднання “Облагробуд” від 09.01.2007р.,  ВАТ “Київ-Дніпровське МППЗТ” Черкської філії
від 12.01.2006 р. У останньому листі вказано, що під'їзна залізнична колія, яка
йде до бетонно-розчинного вузла по АДРЕСА_1, не примикає до загальної мережі
залізниць, примикає стрілкою НОМЕР_1 до п/колії ВАТ “АБЗ “Південь”; що раніше
стрілка примикання НОМЕР_1 належала УПТК-2 Облагробуду, а заїзд на п/колії №№
27, 26 ВАТ “АБЗ “Південь” може бути здійснений тільки через стрілку НОМЕР_1.  Жодне із вказаних  вище підприємств на неї не претендує. У листі
ВАТ  “Асфальто-бетонний завод “Південь”
зазначається, що вказаному товариству не належить стрілка примикання (її НОМЕР_1),
яка знаходиться на під'їзній залізничній колії № 26 і яку примикає  під'їзна залізнична колія, що йде до
бетонно-розчинного вузла по АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, суд вважає,
що договір від 09.09.2003 року є законним, а позивач є належним власником
під'їзної залізничної колії до розчинно-бетонного вузла, розташованого  по АДРЕСА_1, із стрілкою примикання НОМЕР_1,
тому є  правомірною і законною вимога
позивача про визнання за ним права власності на
під'їзну залізничну колію до розчинно-бетонного вузла,
розташованого  по АДРЕСА_1, із стрілкою
примикання НОМЕР_1.

За таких обставин, на підставі
статей 187, 328, 392 Цивільного кодексу України,  суд вважає
законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами і ніким не
спростованою  вимогу товариства з
обмеженою відповідальністю "Старк" про визнання за ним права власності
на під'їзну залізничну колію до розчинно-бетонного вузла, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, із стрілкою примикання НОМЕР_1.

Суд вважає,
що даний  спір виник внаслідок
неправильних дій позивача, тому на підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України  понесені
ним судові витрати  повністю
покладаються на нього і  не
відшкодовуються.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  повністю.

Визнати за товариством з обмеженою
відповідальністю “Старк” (місцезнаходження якого: м. Черкаси, вул. Крупської,
14, кв. 19, ідентифікаційний код 14207058) право власності на під'їзну
залізничну колію до розчинного-бетонного вузла,
розташованого по АДРЕСА_1, із стрілкою примикання НОМЕР_1.

Рішення  може бути
оскаржене  до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя
А.Д. Пащенко