ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.07

Справа №АС16/32-07.

За
позовом           Прокурора м. Суми в
інтересах держави в особі Державної

податкової
інспекції в м. Суми

до
відповідачів           1) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_1,

2) приватного
підприємства «Аргумент»

про  визнання правочину та господарських
зобов'язань недійсними

СУДДЯ      Моїсеєнко В.М.

За
участю представників сторін:

позивача:        ОСОБА_2.

відповідачів:   1) ОСОБА_3.

2) не з'явився

Прокурор:       ОСОБА_4.

СУТЬ
СПОРУ: прокурор просить суд визнати нечинним правочин у формі усної угоди на
придбання товарів на загальну суму 10131 грн.62 коп., укладеної між приватним
підприємством «Аргумент» та приватним підприємцем ОСОБА_1, як такі, що укладені
не уповноваженою особою; визнати господарські зобов'язання приватного
підприємця ОСОБА_1 та приватного підприємства «Аргумент» за усною угодою на
загальну суму 10131 грн.62 коп. відповідно до податкової накладної НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на суму 10131 грн.62 коп. недійсними з моменту їх виникнення,
по ст. 207 ГК України, як такі, що суперечать інтересам держави і суспільства,
стягнути з Приватного підприємства « Аргумент», м. Київ на користь приватного підприємця
ОСОБА_1  отримані по усній угоді грошові
кошти в розмірі 10131 грн.62 коп., стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 в
доход держави 10131грн.62 коп. - вартість поставлених товарів прийнятих від
приватного підприємства «Аргумент»  за
оспорюваною угодою.

Представник
першого відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти
позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Другий
відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав, в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому справа
розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі п. 6 ст. 71  Кодексу адміністративного судочинства
України.

Крім того, ухвала про відкриття
провадження у адміністративній справі та позовна заява з додатками, надіслані
на адресу другого відповідача рекомендованою поштою, були повернуті з відміткою
про те, що за даною адресою відповідач не знаходиться.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, повноважного представника
позивача та першого відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд
встановив:

Державною податковою інспекцією в м. Суми
було проведено планову документальну перевірку з питань дотримання вимог
податкового законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1.

В
ході перевірки встановлено, що ПП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.придбав товар у ПП
«Аргумент» ,згідно усної угоди. На дану поставку товару була виписана податкова
накладна НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на суму 10131 грн.62 коп., в тому числі:
ПДВ 1688 грн.60 коп.

Факт
проведення розрахунків по вказаній угоді між ПП «Аргумент» та ПП ОСОБА_1.
підтверджується матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2
р. Рішенням районного суду Оболонського
району м. Києва, визнано недійсними установчі документи з моменту
державної реєстрації ПП «Аргумент», а саме : свідоцтво про державну реєстрацію
платника податку на додану вартість
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, Статут ПП «Аргумент», зареєстрований  ІНФОРМАЦІЯ_4 р. НОМЕР_3  Ватутінською РДА..При розгляді справи в
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на прохання невстановлених осіб за
матеріальну винагороду ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у Ватутінській (  нині Деснянській) райдержадміністрації м.
Києва , не маючи наміру здійснювати підприємницьку діяльність, зареєстрував на
своє і м'я ПП  «Аргумент». Фактично
ОСОБА_5 фінансово-господарську діяльність не вів, себе або будь-кого на посаду
директора не призначав, засновником значився формально і лише поставив свій
підпис на підготовлених невстановленою особою реєстраційних документах з
обіцянкою отримати від неї в подальшому за це грошову винагороду.

Зазначені
обставини свідчать, що з боку ПП «Аргумент» завідомо була мета на здійснення
угоди всупереч засадам законодавства в сфері підприємницької діяльності та
оподаткування, а саме приховування коштів, отриманих по угоді, від
оподаткування, не нарахування та несплата податків по спірній угоді, здійснення
незаконної підприємницької діяльності.

Відповідно
до Закону України «Про податок на додану вартість», відсутність у продавця
статусу платника ПДВ позбавляє його права видавати податкові накладні, а вже
видані податкові накладні набувають статусу фіктивних і позбавляють покупця
права на податковий кредит.

Враховуючи
зазначені обставини, умисел ПП «Аргумент» при укладенні оскаржуваної усної
угоди, доводиться діями, що завідомо суперечать інтересам держави та
суспільства.

Статтею
203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недотримання цих
положень є підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК
України.

Відповідно
до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності. З цього випливає, що накладні та податкові
накладні за усною угодою на придбання товарів підписувались невідомою особою,
яка не мала права укладати дану угоду.

Таким
чином, угоду укладено особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної
дієздатності.

Із
викладеного вище слідує, що правочин, у даному випадку усна угода, укладена
між  ПП «Аргумент» та ПП ОСОБА_1 є такою,
що укладена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Відповідно
до статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства може бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Оскільки
господарські зобов'язання по даній усній угоді виконані сторонами, відповідно
до приписів ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру лише у
однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а
одержане останньою або належне їй, на відшкодування виконаного стягується за
рішенням суду в доход держави.

Зазначені
обставини свідчать про те, що не маючи права здійснювати господарську
діяльність та свідомо порушуючи встановлені чинним законодавством умови
здійснення господарської діяльності, другий відповідач уклав оспорювану угоду,
одержав по ній кошти, що дає підстави вважати, що він мав на меті приховування
доходів від оподаткування від здійснення підприємницької діяльності.

За
таких обставин, вимоги прокурора, щодо визнання нечинним правочину у формі
усної угоди між ПП «Аргумент» та ПП ОСОБА_1 на придбання товарів суму  10131 грн.62 коп. та визнання недійсними з
моменту виникнення господарських зобов'язань ПП «Аргумент» та ПП ОСОБА_1 за
усною угодою на загальну суму 10131 грн.62
коп. відповідно до податкових накладних, є правомірними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною
1 ст. 208 Господарського кодексу України передбачено застосування санкцій лише
судом. Це правило відповідає нормі ст. 41 Конституції України, згідно з якою,
конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки
санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням
суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності,
то такі санкції не є цивільно - правовими, а є адміністративно -
господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 Господарського
кодексу України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом
строків, встановлених ст.. 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи
наведене, застосування наведених санкцій є неправомірним.

Таким
чином, суд дійшов висновку, про відсутність обставин, з якими закон пов'язує
визнання угод недійсними та настання відповідних юридичних наслідків. Тому вимоги
прокурора, щодо стягнення з приватного підприємства «Аргумент» на користь
приватного підприємця ОСОБА_1, отримані по усній угоді грошові кошти в сумі
10131 грн.62 коп. та стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1. в доход держави
10131 грн.62 коп. - вартість поставлених товарів прийнятих від приватного
підприємства «Аргумент» за оспорюваною угодою, є такими, що задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 162, 163
Кодексу адміністративного  судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.          Визнати нечинним правочин у формі
усної угоди на придбання товарів на загальну суму 10131 грн.62 коп., укладеної
між приватним підприємством «Аргумент» (01000, м.Київ, пр.Лісний,33,кв.51, ) та приватним підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_4), як такі, що укладені не уповноваженою особою.

3.          Визнати господарські зобов'язання
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4) та
приватного підприємства «Аргумент» (01000, м.Київ, пр.Лісний,33,кв.51, )  за усною угодою на
загальну суму 10131 грн.62 коп. недійсними з моменту їх виникнення, відповідно
до податкової накладної від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 на суму 10131 грн.62
коп., ПДВ- 1688 грн.60 коп.

4.          В іншій частині позову - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
господарського суду. Заява про апеляційне оскарження подається до суду
апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання,
апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
В.М.МОЇСЕЄНКО

Повний
текст постанови підписано 23.02.2007 року