ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 7/117

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу
ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Львівтрансгаз”

на постанову
Львівського  апеляційного господарського суду від 18.12.2006 року

у справі
№ 7/117  господарського суду Рівненської області

за позовом
ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Львівтрансгаз”

до

про
Відкритого акціонерного товариства “Острозький шиноремонтний завод”
стягнення 20 633 334,96 грн. збитків

за участю представників сторін:

позивача
Верхацька С.І.

відповідача
Бойко В.С.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.05.2003 року у справі № 7/117 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2003 рішення господарського суду у даній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2004 року зазначені судові рішення залишені без змін.

Позивач звернувся до суду з заявою про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 20.05.2003 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.08.2006 року у справі № 7/117 (суддя: Маціщук А.В.) заява про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 20.05.2003 р. за нововиявленими обставинами залишена без задоволення, а рішення - без змін.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р. (судді: Краєвська М.В., Дух Я.В., Мурська Х.В.) ухвала господарського суду Рівненської області від 22.08.2006 р. у справі № 7/117 залишена без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив скасувати постанову апеляційного господарського суду. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 112 ГПК господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Отже, судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України.

Як встановив апеляційний господарський суд та вбачається з матеріалів справи, в основу рішення господарського суду Рівненської області від 20.05.2003 року покладено висновок про те, що приймання-передача газорозподільної станції 02.04.2001 р. відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, Інструкції П-7 та умов договору, і порушень щодо поставки станції разом із необхідними супровідними документами не встановлено.

Відмовляючи заявнику у задоволенні позову про зобов’язання передати технічну документацію на автоматизовану газорозподільчу станцію БК-ГРС-1-80 зав. №969 (далі - ГРС) і про стягнення збитків у вигляді неотриманого доходу у зв’язку з неможливістю введення ГРС в експлуатацію, господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено належну передачу ГРС  з дотримання вимог чинного законодавства, оскільки сторони склали акт приймання-передачі в якому не зазначено про відсутність технічної документації.

З даним висновком господарського суду першої інстанції погодились як апеляційний суд, так і Вищий господарський суд України.

Нововиявленою обставиною, на думку заявника, є лист МПП “Електромашсервіс” від 08.04.2004 р. № 23, адресований позивачу, яким повідомлено про наявність у МПП “Електромашсервіс” технічної документації на спірну установку   БК-ГРС-1-80 зав. №969, що підтверджує  порушення відповідачем умов договору та є підставою для стягнення збитків.

Як на підставу скасування оскаржуваного судового акту скаржник посилається на порушення судом вимог ст. 43 ГПК України. Зокрема, на думку скаржника при винесенні ухвали судом не враховано наявні у матеріалах справи докази, а саме: вищевказаний лист № 23 від 08.04.2004 р.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наявність такого листа не є тим фактом, який істотно впливає на висновок суду щодо належного виконання відповідачем умов договору та передачі ГРС у повній відповідності до Інструкції П-7, що підтверджує акт її приймання-передачі від 02.04.2001 р. (а.с. 8 т. 1).

Крім того, апеляційний суд зазначив, що не відповідає фактичним обставинам посилання заявника на те, що в судовому засіданні 05.04.2002 р. при розгляді справи № 10/39 був оглянутий  формуляр на спірну установку ГРС, адже в рішенні у справі № 10/39, яким відмовлено у задоволенні позову МПП “Електромашсервіс” до ВАТ “Острозький шиноремонтний завод” відсутня оцінка цього формуляра (технічна документація). Водночас, в цьому рішенні зазначено про підчистку та виправлення в номері установки. Зазначене рішення оскаржувалось у апеляційному та касаційному порядку та залишене без змін.

В матеріалах справи відсутній формуляр (протокол) судового засідання у справі № 10/39 від 05.04.2004 року на який посилається заявник. Скаржник не надав документи, які витребував апеляційний господарський суд.

Наведене свідчить, що місцевий та апеляційний господарські суди в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому засіданні заяву позивача та підставно відмовили у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів також дійшла висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують факт передачі спірної установки відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, Інструкції П-7 та умов договору, оскільки як правомірно зазначив суд, згідно акту приймання-передачі від 02.04.2001 р. відображено повну комплектність переданої продукції та її відповідність технічним умовам. Даний акт складено та підписано комісією за участю представника заводу виготовлювача –Дрогобицького машинобудівного заводу.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційним господарським судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Щодо інших доводів скаржника, то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 року у справі № 7/117 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                       Л. Невдашенко

Судді:                                                                               М. Михайлюк

Н. Дунаєвська