Господарський суд
РІШЕННЯ

10 травня 2007
року
Справа № 12/119

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю
„ Український промисловий банк”
01133,м. Київ, бульвар Л.Українки, 26 в особі  Чернігівської філії ТОВ „Укрпромбанк” ,  14000, м. Чернігів, пр-т Перемоги, 87

Відповідач:
Фізична особа -підприємець  ОСОБА_1
АДРЕСА_1

Предмет
спору: про дострокове розірвання договору
та стягнення 218036 грн 37 коп

Суддя              Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача:    Урядко В.М. -  довіреність від 04.05.2007р.

від відповідача: не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем було подано позов  про дострокове розірвання кредитного договору
№ НОМЕР_1. , укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю  „Український промисловий банк”  та Фізичною особою -підприємцем  ОСОБА_1, та стягнення  з
відповідача  190000 грн
заборгованості по кредиту , 24714 грн 45 коп заборгованості по відсотках та
3321 грн 92 коп  пені за прострочку
оплати, згідно кредитного договору № НОМЕР_1.

Відповідач  був належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, але відзив на позовну заяву не надав. Повноважного
представника в судове засідання
10.05.2007р. не направив.

Відповідач в судовому засіданні  24.04.07р. проти позовних вимог не
заперечував.

Представник позивача в судовому
засіданні  надав клопотання  про відмову здійснення технічної фіксації
судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача  в судовому засіданні, відповідно до ст. 22
Господарського процесуального кодексу України , надав заяву про збільшення
позовних вимог  в частині стягнення пені
та просить стягнути з відповідача 190000 грн заборгованості по кредиту , 24714
грн 45 коп заборгованості по відсотках та 4515 грн 35 коп пені  за прострочку оплати кредиту та відсотків.

Дана заява  прийнята судом, оскільки вона не протирічить
діючому законодавству , стосується предмету заявлених позовних вимог та не
порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси.

Не з”явлення в судове засідання
повноважного представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по
суті.  Рішення приймається за наявними у
справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд
встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1р.  між сторонами
був укладений кредитний договір № НОМЕР_2, відповідно до п. 1.1 якого  позивач (кредитодавець) взяв на себе
зобов'язання надати відповідачу (позичальнику)
кредит в сумі  95000 грн  на строк 36 місяців до 10 жовтня 2008р.  зі платою 20% річних за користування
кредитом.

Додатковим  договором № НОМЕР_3  до кредитного договору № НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. , сторони виклали п.1.1
кредитного договору в  новій
редакції та визначили, що сума кредиту становить 190000 грн на строк 36 місяців
до 10 жовтня 2008р.  зі платою 20% річних
за користування кредитом.

Також сторонами було підписано  додаток № 2
до кредитного договору , яким визначено помісячний  графік погашення  кредиту в період з жовтня 2006р. по вересень
2008р.

У відповідності  до п.1 ч.1,2,3 та ст. 193 Господарського
кодексу України  суб'єкти  господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином  відповідно до закону  та інших правових актів, договору , а за
відсутності  вимог щодо виконання
зобов”язання -відповідно до вимог , що  у
певних умовах звичайно  ставляться. Кожна
сторона  має вжити всіх заходів
,необхідних для належного виконання нею зобов”язання, враховуючи інтерес  другої сторони та забезпечення  загальногосподарського інтересу.

Згідно ч.2 п.1 ст. 193
Господарського кодексу України до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей , передбачених цим кодексом.

В силу ст..526 Цивільного кодексу
України зобов”язання  має виконуватись
належним чином відповідно до умов договору
та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов  та вимог -
відповідно до звичаїв  ділового обігу або
інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються
положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із
суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049
Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем)
та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Позивач на виконання умов договору
надав відповідачу кредит в сумі  190000
грн, що підтверджується випискою з рахунку та копіями меморіальних ордерів про
перерахування коштів на рахунок
відповідача.

У відповідності до п. п.6.1.2 та
п.4.4 кредитного договору ,  відповідач
зобов”язаний був щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом  в строк до 25 числа  по останній
робочий день місяця.

За період  користування кредитом з  25.10.05р. по 29.03.2007р.  відповідач зобов”язаний був сплатити відсотки
в сумі 55831 грн 18 коп.

Відповідач в порушення  умов договору та вимог чинного законодавства
,  взяті на себе зобов”язання не виконує,
кредит, відповідно до встановленого графіку,
та відсотки  за користування
кредитом  не сплачує. Заборгованість по
кредиту  станом на 10.05.2007р.становить
55440 грн , по відсотках за користування кредитом  за період з 25.10.05р. по 29.03.07р. -24714
грн 45 коп.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України  передбачено, що якщо
договором встановлений обов”язок
позичальника повернути позику частинами
(з розстрочення) , то в разі прострочення повернення чергової частини  позикодавець
має право вимагати дострокового повернення  частини позики, що залишилася та сплати
процентів , належних  йому відповідно до
ст.. 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд доходить
висновку , що позовні вимоги позивача щодо дострокового стягнення  кредиту в сумі 134560 грн є обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з  відповідача пеню в сумі 4515 грн 35 коп  за прострочку
повернення кредиту  та сплати  відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549
Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть
забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова
сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення
боржником зобов'язання.

Частинами  4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у
розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також
частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше
не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.1. кредитного договору
передбачено, що у випадку  порушення
термінів повернення   кредиту та\
або  сплати нарахованих  процентів за користування кредитом ,
позичальник сплачує  банку пеню в розмірі
0,1%  несвоєчасно сплаченого  платежу за
кожен день прострочення. Розмір пені
не може перевищувати  подвійну
облікову ставку  Національного банку , що
діяла в період прострочення.

Приймаючи до уваги, що матеріалами
підтверджується прострочка  відповідачем
взяти на себе зобов”язань щодо сплати
кредиту , а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 2342
грн 37 коп за прострочку повернення кредиту за період з 10.11.06р. по 09.05.07р.
є обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення пені
за прострочку сплати відсотків за період з 10.11.06р. по 09.05.07р.
підлягають  частковому задоволенню в сумі
1713 грн 50 коп, оскільки позивачем  при
розрахунку пені не враховані вимоги п. 6 ст.232 Господарського процесуального
кодексу України.

У відповідності до ч.2 ст.651
Цивільного кодексу України  розірвання
договору допускається  лише за
згодою  сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може бути розірваний за рішенням суду  на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та  в
інших випадках ,встановлених договором і законом.

Відповідно до ст. 188
Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У зв”язку з порушенням відповідачем
графіку повернення кредиту , 15.03.07р. позивачем було направлено відповідачу
пропозиція про дострокове розірвання кредитного договору.

Частиною 4 ст. 188 Господарського
кодексу України передбачено , що у разі
якщо сторони не досягли  згоди
щодо  зміни  ( розірвання) договору  або у разі
неодержання  відповіді  у встановлений строк  з урахуванням часу  поштового обігу , заінтересована  сторона має право  передати спір на вирішення суду.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується порушення відповідачем графіку повернення кредиту та
несвоєчасність сплати відсотків за користування кредитом, що є  істотним порушенням  відповідачем умов кредитного договору, в
результаті яких  позивач несе  матеріальні збитки,   і відповідач ніяких заперечень щодо
дострокового розірвання договору суду не надав, суд доходить висновку про
обґрунтованість позовних вимог позивача
щодо дострокового розірвання договору.

Оскільки спір виник  з вини відповідача, то відповідно до ст.. 49
Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню
на користь позивача 2272,71 грн. держмита та 117,75 грн  витрат на інформаційно  - технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 22,525, 526, 546,549,
651,652, 1048,1049,1050  Цивільного
кодексу України, ст.ст. 180, 181, 188,193,230,231,232   Господарського кодексу України, ст.ст. 49,
75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити  частково.

2.          Розірвати кредитний договір №
НОМЕР_2  від ІНФОРМАЦІЯ_1р. , укладений
між Товариством з обмеженою відповідальністю
„ Український промисловий банк”
та Фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_1.

3. Стягнути з Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1  АДРЕСА_1  (рахунок № НОМЕР_4 в ЧФ ТОВ “ Укрпромбанк” ,
МФО 353661, код НОМЕР_5 ) на користь
Товариство з обмеженою відповідальністю
„ Український промисловий банк”
01133,м. Київ, бульвар Л.Українки, 26
(рахунок в ЧФ ТОВ “ Укрпромбанк” МФО 353661  код 26407041) 190000 грн боргу, 24714 грн 45
коп.  заборгованості по відсотках,  2342 грн 37 коп пені за прострочку повернення
кредиту , 1713, 50 грн пені за прострочку сплати відсотків,  2272 грн. 71 коп  держмита та 117,75 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання  судовим рішенням законної сили.

4.   В решті позову відмовити.

Суддя
Л.М. Лавриненко