ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2007
Справа №2-7/16554-2007

За позовом Малого підприємства «Каштак» (96555, Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51-В, ідентифікаційний код 20732544)

До відповідача – Комунального підприємства села Уютне (96555, Сакський район, с. Уютне)

Про визнання дійсним договору та визнання права власності.

Суддя І. І. Дворний

представники:

Від позивача – Беднарський В. В., предст., дов. у справі.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Мале підприємство «Каштак» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним укладений 31.12.2003 р. між МП «Каштак» та КП села Уютне договір купівлі-продажу 52/100 часток майна виробничої бази, що залишилася в комунальній власності та знаходиться за адресою: Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51в, та визнати за Малим підприємством «Каштак» право власності в цілому на майновий комплекс виробничої бази, який складається з: літ. «А» - адміністративна будівля, літ. «Б» - склад, літ. «В-В1-В2» - цех, літ. «Г» - склад, літ. «Д» - вбиральня, літ. «Е» - гараж, літ. «Ж» - побутове, літ. «З» - насосна, літ. «И» - адміністративне складське, літ. «К» - гараж-склад, літ. «Л» - прохідна, літ. «М» - гаражне складське, літ. «Н» - РБУ, літ. «О» - цех, літ. «П» - ДЕС.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.09.2000 р. МП «Каштак» є власником 48/100 часток майна, розташованого по вул. Євпаторійській, 51в в с. Уютне Сакського району. 31.12.2003 р між позивачем та КП с. Уютне був укладений договір купівлі-продажу іншої частини нерухомого майна – 52/100 часток виробничої бази, який до теперішнього часу всупереч положенням чинного законодавства України нотаріально посвідчений не був, що стало підставою для звернення позивача до суду в порядку статті 220 Цивільного кодексу України з позовом про визнання укладеного між сторонами договору дійсним та визнання за позивачем права власності на придбане майно.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, через що суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

19.09.2000 р. між Фондом комунального майна Сакського району (Продавець) та Малим підприємством «Каштак» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, п. 1.1 якого передбачено, що Продавець передає у власність Покупця 48/100 часток майна, виключеного зі складу виробничої бази Уютненської сільської ради, розташованих на земельній ділянці 2923 кв. м., за адресою: 96555, АР Крим, Сакський район, с. Уютне, Євпаторійське шосе, 51в, в складі:

- частина одноповерхової адміністративної будівлі;

- одноповерхова адміністративно-складська будівля;

- дві одноповерхової будівлі гаражу та складу;

- одноповерхова будівля РБУ;

- одноповерхова будівля насосної;

- водонапірна вежа;

- огорожа внутрішня та зовнішня з металевими воротами,

що належать Уютненській сільській раді на підставі свідоцтва про право власності на окремі будівлі, виданого Сакською районною державною адміністрацією 19.11.1999 р. та зареєстрованого Євпаторійським бюро технічної інвентаризації 19.11.1999 р. під №456, а Покупець приймає вказану долю домоволодіння та зобов’язується сплатити ціну відповідно до умов, визначених в цьому договорі.

Зазначений договір був посвідчений державним нотаріусом Сакської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1478.

31.12.2003 р. між Комунальним підприємством с. Уютне та (Продавець) та Малим підприємством «Каштак» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу іншої частини нерухомого майна – 52/100 часток майна виробничої бази, розташованої за адресою: 96555, АР Крим, Сакський район, с. Уютне, Євпаторійське шосе, 51в.

Відповідно до п. 2.1 Договору договірна ціна на виробничу базу визначається у розмірі 20 000,00 грн.

Вказане майно було передано у власність позивача за відповідним актом приймання-передачі від 31.12.2003 р., підписаним обома сторонами та скріпленим печатями організацій.

Вартість нерухомого майна була оплачена позивачем в повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах виписки з банківського рахунку та акт про залік зустрічних однорідних вимог від 31.12.2003 р.

З матеріалів справи вбачається, що майновий комплекс виробничої бази складається в цілому з: літ. «А» - адміністративна будівля, літ. «Б» - склад, літ. «В-В1-В2» - цех, літ. «Г» - склад, літ. «Д» - вбиральня, літ. «Е» - гараж, літ. «Ж» - побутове, літ. «З» - насосна, літ. «И» - адміністративне складське, літ. «К» - гараж-склад, літ. «Л» - прохідна, літ. «М» - гаражне складське, літ. «Н» - РБУ, літ. «О» - цех, літ. «П» - ДЕС.

Укладений між сторонами договір нотаріально посвідчений не був, оскільки діючий на момент укладання цієї угоди Цивільний кодекс Української РСР 1963 року не вимагав такого посвідчення.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд зазначає, що підставою для пред’явлення Малим підприємством «Каштак» позову до суду стала необхідність належного підтвердження факту дійсності правочину та, відповідно, підтвердження права власності на придбане майно.

Згідно з ч. 1 ст. 209 Цивільного Кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Такий випадок встановлений, зокрема, ст. 657 ЦК України, в якій акцентується, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Ч. 2 ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з Роз’ясненнями Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням договорів недійсними» №02-5/111 від 12.03.1999 р., з наступними змінами та доповненнями, якщо однією з сторін угода виконана повністю або частково, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, господарський суд на підставі частини другої статті 47 Цивільного кодексу вправі за позовом сторони, яка виконала угоду, визнати таку угоду дійсною. Судове рішення у цьому випадку замінює нотаріальне посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. з ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Матеріалами справи підтверджується домовленність сторін щодо істотних умов договору під час його укладання та виконання сторонами своїх обов’язків, вказаних в договорі. Так, зокрема, відбулася фактична передача об’єкту нерухомості на підставі акту приймання-передачі від 31.12.2003 р. та повна оплата вартості придбаного майна. Таким чином, суд визнає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача щодо визнання дійсним укладеного 31.12.2003 р. між сторонами договору купівлі-продажу №47К.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, ст.1 Господарського процесуального кодексу України захист  порушеного права може здійснюватися судом, у тому числі й шляхом визнання цих прав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже вказана стаття закріплює презумпцію правомірності набуття права власності. Незаконність набуття права власності має бути встановлена рішенням суду. До набрання рішенням суду законної сили право власності вважається набутим правомірно. Суду не надано на час розгляду справи суду доказів неправомірності володіння позивачем придбаним за договором купівлі-продажу №47К від 31.12.2003 р.  майном, у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 ГПК України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Таким чином, позовні вимоги Малого підприємства «Каштак» є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати дійсним укладений 31.12.2003 р. між Малим підприємством «Каштак» (96555, Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51-В, ідентифікаційний код 20732544) та Комунальним підприємством села Уютне (96555, Сакський район, с. Уютне) договір №47К купівлі-продажу 52/100 часток майна виробничої бази, що залишилася в комунальній власності та знаходиться за адресою: Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51в.

3.          Визнати за Малим підприємством «Каштак» (96555, Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51-В, ідентифікаційний код 20732544) право власності в цілому на майновий комплекс виробничої бази, який розташований за адресою: Сакський район, с. Уютне, вул. Євпаторійська, 51в, та складається з: літ. «А» - адміністративна будівля, літ. «Б» - склад, літ. «В-В1-В2» - цех, літ. «Г» - склад, літ. «Д» - вбиральня, літ. «Е» - гараж, літ. «Ж» - побутове, літ. «З» - насосна, літ. «И» - адміністративне складське, літ. «К» - гараж-склад, літ. «Л» - прохідна, літ. «М» - гаражне складське, літ. «Н» - РБУ, літ. «О» - цех, літ. «П» - ДЕС.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.