ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.07 р.                                                                             Справа № 31/116а

Суддя господарського суду Донецької області Ушенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні при секретарі судового засідання Лазебна Н.Ю., справу

за позовом ТОВ “Вега”, м. Красноармійськ

до об’єднаної  державної податкової інспекції у м. Красноармійську

про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.07р. №/0 та частково податкового-повідомлення-рішення №/0 від 12.01.07р.

За участю представників сторін:

Від позивача:. Данилюк Р.В. – доручення

Від відповідача: Луценко С.А. – довіреність №1 від 09.01.07р.

Нікітенко Н.М. – довіреність від 12.04.07р.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Вега”, м. Красноармійськ звернулось із позовом до об’єднаної  державної податкової інспекції у м. Красноармійську  про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.07р. №/0 та частково податкового-повідомлення-рішення №/0 від 12.01.07р. в частині визначення податку на прибуток у сумі 9 600 грн. та штрафної санкції у сумі 4 800 грн.

Судовий розгляд справи здійснено за правилами КАС України відповідно до п. 6, 7 розділу “Прикінцеві та Перехідні положення” КАС України.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОДПІ у акті перевірки № 167-23-6-24316334 від 27.12.06р. безпідставно зробила висновок про порушення ним вимог п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” стосовно завищення податкового кредиту на суму 7 663 грн. та п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.5.1, п.5.2 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, стосовно завищення валових витрат при списанні кредиторської заборгованості із минулим строком позовної давності у розмірі 38 317 грн. та зважав на те, що норми Закону України  „Про податок на додану вартість”  та Закону України  „Про оподаткування прибутку підприємств” не містять обов’язку щодо коригування податкового кредиту та валових витрат у випадку списання кредиторської заборгованості, у зв’язку із перебігом строку позовної давності.

Відповідач вважає спірні податкові повідомлення-рішення правомірними і заперечує проти позову з тих підстав, що за результатами виїзної планової документальної перевірки ТОВ “Вега”,  встановлено порушення п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.5.1, п.5.2 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, оскільки, позивач не відкоригував податковий кредит та валові витрати при списанні кредиторської заборгованості за отримані товари, які не оплатив, тобто відсутній факт здійснення компенсації вартості товарів, які отримав фактично безоплатно, тому повинен був відкоригувати (зменшити) суми податкового кредиту та валових витрат, сформованих при отриманні товарів.

Ухвалою від 23.04.07р. вжиті заходи щодо забезпечення адміністративного позову та зупинено дію в повному обсязі податкового повідомлення-рішення від 12.01.07 №/0 та податкового-повідомлення-рішення №/0 від 12.01.07р. в частині визначення податку на прибуток у сумі 9600 грн. та штрафних санкцій у сумі 4800 грн. до ухвалення рішення в адміністративній справі №31/116а.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в судовому засіданні докази, надані сторонами, господарський суд встановив наступне.

Відповідач здійснив виїзну планову документальну перевірку у позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.04.05р. по 30.06.06р. , про що склав акт перевірки №167-23-6-24316334 від 27.12.06р.

За результатами перевірки були встановлені порушення п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.5.1, п.5.2 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” і ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: від 12.01.07 №/0, яким визначила податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 7 663 грн. та штрафну санкцію у сумі 3 832 грн.  та №/0 про визначення податку на прибуток у сумі 21 025 грн. та штрафних санкцій у сумі 8 391 грн., яке оспорюється позивачем в частині донарахування податку на прибуток сумі 9600 грн. та штрафної санкції у сумі 4800 грн..

Розбіжності у сторін виникли щодо необхідності коригування (зменшення) податкового кредиту у вересні, жовтні, грудні 2005р. та валових витрат у періоді з 01.07.05р. по 31.12.05р. при списанні кредиторської заборгованості з простроченим строком позовної давності у цих податкових періодах.

Як зазначено в акті перевірки, позивач в порушення п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”  у періоді, що перевірявся не відкоригував податковий кредит за вересень, жовтень, грудень 2005р. на суму 7 663 грн. з ПДВ при списанні кредиторської заборгованості по якій минув термін позовної давнини по договору та в порушення п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.5.1, ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем не зменшені валові витрати на суму списаної заборгованості у сумі 38 317 грн.

Спір щодо правомірності списання кредиторської заборгованості між сторонами відсутній.

Суми кредиторської заборгованості відповідно до п.1.22 та п.4.1.6 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” включені до складу валового доходу як безповоротна фінансова допомога у відповідних податкових періодах.

ОДПІ вважає, що позивач повинен був здійснити коригування (зменшення) валових витрат та податкового кредиту, сформованих при отриманні товарів (перша подія), щодо яких виникла заборгованість, оскільки, підприємство фактично оплату за отримані товари не здійснило, в подальшому кредиторську заборгованість списало, включивши цю суму до складу валових доходів відповідно до п.4.1.6 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, отже отримало ці товари безкоштовно, що не передбачає компенсації їх вартості, а  отже не відповідає поняттю валових витрат, визначених в п.5.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. При цьому необхідність такого зменшення ОДПІ обґрунтовує також посиланням на п.5.10 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а стосовно необхідності зменшення податкового кредиту – на п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Господарський суд вважає, що даний висновок ОДПІ не відповідає вимогам законодавства і правові підстави для зменшення податкового кредиту та валових витрат у спірних періодах на суму списаної кредиторської заборгованості відсутні.

22.04.02р. ТОВ „Вега” та ТОВ „Донецький електромеханічний завод” уклали договір №23/04-Р, по якому ТОВ  „Донецький електромеханічний завод” виконав роботи по ремонту електроустаткування. Сума виконаних робіт склала 97 137,90 грн., ТОВ „Вега” перерахувало 51 157,90 грн.,  тобто сума заборгованості склала 45 980,00 грн. (з ПДВ), в тому числі у 3 кв. 2002р. – 3 980,00 грн., 4 кв. 2002р. – 42 000 грн. Строк позовної давнини по дані заборгованості відповідно сплинув у липні, вересні, жовтні та грудні 2005р.

Позивач, виходячи із приписів п.4.1.6 ст.4 та п.1.22Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  правомірно сформував валові доходи на суму списаної кредиторської заборгованості, яка відповідно до п.1.22 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” є сумою безповоротної фінансової допомоги, під поняттям якої слід розуміти також суму заборгованості платника податку перед іншою юридичною особою, що залишилась не стягненою після закінчення строку позовної давності).

Разом з тим, зазначений закон не передбачає при цьому одночасного зменшення (коригування) валових витрат позивача, які були сформовані раніше з урахування витрат, нарахованих у відповідних податкових періодах при придбанні товарі в за першою подією відповідно до п.11.2 ст.11 Закону, які не були в подальшому компенсовані і вартість цих товарів списана як кредиторська заборгованість з простроченим строком позовної давності з віднесенням до валових доходів підприємства як фінансова допомога. Судом не приймається посилання відповідача на положення п.5.10 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, яким передбачена необхідність здійснення перерахунку валових доходів або валових витрат у звітному періоді, в якому сталася будь-яка зміна суми компенсації вартості товарів після їх продажу.

У спірних правовідносинах зазначені обставини відсутні, оскільки вартість не перецінювалась, товари не повертались.

Неналежне виконання зобов’язань по договору в частині оплати придбаного товару не свідчить про зміну компенсації вартості товару, а подальше списання суми заборгованості за поставлені товари, в зв’язку із збігом строку позовної давності спричиняє формування у покупця валових доходів та податкового кредиту на цю суму як фінансову допомогу.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Ппро податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Сума ПДВ була включена до податкового кредиту по першій події на підставі податкових накладних №52 від 23.05.02р., №78 від 02.07.02р., №76 від 25.09.02р., №115 від 23.12.02р.. №98 від 25.10.02р. виписаних ТОВ „Донецький електромеханічний завод” по даті поставки виконаних робіт. Коригування податкового кредиту можливе, лише у разі зміни компенсації вартості (повернення товару, зниження його якості, недостачі тощо), а також у відповідності до п.7.4.3 та п.7.4.4Закону України „Про податок на додану вартість” також, що не мало місця.

Таким чином, нарахування ПДВ  у сумі 7 663 грн. (по періодам вересень 2005р. – 663 грн., жовтень 2005р. – 4 667 грн., грудень 2005р. – 2 333 грн.) та штрафної санкції у сумі 3 832 грн., та податку на прибуток за період з 01.07.05р. по 31.12.05р. у сумі 9600 грн. та штрафної санкції у сумі 4800 грн. є неправомірним.

Позивачем оспорюється розмір штрафної санкції у сумі 4800 грн.., тому вимоги позивача щодо суми штрафної санкції підлягають задоволенню у сумі 4800 грн.

Судові витрати у справі – судовий збір сплачений платіжним дорученням №39 від 15.02.07р. підлягає відшкодуванню позивачу з коштів Державного бюджету України у сумі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст..5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст.ст.  2, 17, 86, 94, 158-163, 185, 186, 254, п. 6, 7 розділу „Прикінцеві та Перехідні положення” КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ТОВ “Вега” м. Красноармійськ  до об’єднаної  державної податкової інспекції у м. Красноармійську  про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.07р. №/0 в частині визначення ПДВ у сумі 7 663 грн. та штрафних санкцій у сумі 3 832 грн. та частково податкового-повідомлення-рішення №/0 від 12.01.07р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 9600 грн. та штрафних санкцій на суму 4800 грн.  - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення об’єднаної  державної податкової інспекції у м. Красноармійську  від 12.01.07р. №/0 в частині визначення ПДВ у сумі 7 663 грн. та штрафних санкцій у сумі 3 832 грн. та частково податкового-повідомлення-рішення №/0 від 12.01.07р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 9600 грн. та штрафних санкцій на суму 4800 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 23.04.07р. щодо зупинень дій податкових повідомлень-рішень від 12.01.07р. №/0 в частині визначення ПДВ у сумі 7 663 грн. та штрафних санкцій у сумі 3 832 грн. та №/0 від 12.01.07р. в частині визначення податку на прибуток у сумі 9600 грн. та штрафних санкцій у сумі 4800 грн. ОДПІ у м. Красно армійську.

Повернути з коштів Державного бюджету України на користь ТОВ “Вега” (вул.Артема, 1, м. Красноармійськ Донецької області 85300, р/р 9001 КФ КБ „Приватбанк” м. Красноармійськ, МФО 335236) 3,40 грн. судового збору - державного мита, сплаченого платіжним дорученням №39 від 15.02.07р.

Вступну та резолютивну частини постанови долучити до матеріалів справи.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту постанови шляхом подачі через господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження і наступної подачі апеляційного скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання апеляційного скарги протягом строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 21.05.07р.

Суддя