СУД
РІШЕННЯ

"04" квітня 2007 р.

Справа №  17/62

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Таран С.В., розглянувши матеріали справи №17/62

за позовом: закритого акціонерного
товариства „Об'єднання Дніпроенергобудпром”, м. Світловодськ Кіровоградської
області

до відповідача 1: ОСОБА_1,
м.Кременчук Полтавської області

до відповідача 2: ОСОБА_2, м.Київ

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: відділу
реєстраційної діяльності ВАТ КБ „Надра” Кіровоградського регіонального
управління, м.Кіровоград

про визнання недійсним договору

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Бабаченко А.Г.,
довіреність №7 від 04.01.2006р., представник;

від відповідача 1- участі не брали;

від відповідача 2  - участі не брали;

від третьої особи - Шимановська
Г.Л, довіреність №468 від 30.01.07р., представник;

від третьої особи - Скриник Т.М.,
довіреність №1-11-2640 від 15.03.2007р., представник.

Закритим акціонерним товариством
"Об'єднання Дніпроенергобудпром" подано позов про визнання недійсним
договору дарування акцій ЗАТ "Об'єднання Дніпроенергобудпром",
укладеного між ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та про повернення сторін в первинний стан.

Відповідач 1 (ОСОБА_1 ) в судове
засідання 04.04.2007 р. не з'явися, хоча належним чином був сповіщений про час
та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення
поштового відправлення №НОМЕР_1 р. (а.с.50); витребувані господарським судом
матеріали не подав.

Відповідач 2 (ОСОБА_2.) в судовому
засіданні 04.04.2007р. участі також не брав. Ухвала господарського суду
Кіровоградської області про відкладення розгляду справи від 13.03.2007 р. була
повернута органом поштового зв'язку з відміткою на конверті про те, що
закінчився термін зберігання поштової кореспонденції. Проте, господарський суд
вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце
проведення судового засідання, виходячи з наступного.

Ухвалу про відкладення розгляду
справи від 13.03.2007 р. господарським судом надіслано на наступну адресу
відповідача: 01001, АДРЕСА_1.

Згідно довідки адресного бюро м.
Києва від 27.02.2007 р., надісланої останнім на вимогу суду, ОСОБА_2 проживає
за адресою:  01001, АДРЕСА_1. Отже,  про зміну свого місцезнаходження відповідач
адресне бюро не повідомляв.

Відповідно до пункту 4
інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р.
№01-8/1228 “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів
у 2005 році” до повноважень господарських судів не віднесено установлення
фактичного місцезнаходження  юридичних
або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення
тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат
вибув”, „адресат відсутній”  і т.п., можуть
вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом процесуальних
дій.

Таким чином, господарський суд вжив
усіх заходів для повідомлення відповідача про час і місце проведення судового
засідання, направляючи рекомендованою кореспонденцією ухвалу суду від
13.03.2007 р.  за місцем реєстрації
відповідача.

У відзиві на позов ОСОБА_2.  позовні вимоги заперечив, посилаючись на
відповідність договору дарування загальним вимогам, додержання яких є
обов'язковим для чинності правочину (а.с.44-45)

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у відзиві на позовну
заяву зазначила про те, що оскаржуваний договір
не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного
законодавства, а тому просить винести рішення відповідно до законодавства
України (а.с.31-32).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

10.10.2006 року між  ОСОБА_2. ("обдарований") та
ОСОБА_1. ("дарувальник") укладено договір дарування цінних
паперів   (далі- договір дарування від
10.10.2006 р.), за умовами якого дарувальник передає безоплатно у власність
обдарованого цінні папери: акції прості імені ЗАТ "Об'єднання
Дніпроенергобудпром", номінальною вартістю 3,50 грн. в кількості 68 шт.
Вказаний дар сторони оцінили в 800 грн.

Позивач вважає, що  вказаний договір є фіктивним і не відповідає
вимогам актів цивільного законодавства, а тому звернувся за захистом свого
порушеного права до суду.

Відповідно до вимог статей 15, 16
Цивільного кодексу України  кожна особа
має право звернутися  до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; кожна особа має
право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Крім контрагентів за договором,
прокурора та інших органів позивачем у справах, пов'язаних з визнанням угод
недійсними, може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права
та охоронювані законом інтереси порушує ця угода (пункт 4 Роз'яснення  президії Вищого арбітражного суду України
"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними" від 12.03.1999 р. з подальшими змінами та доповненнями).

Обґрунтовуючи свої доводи звернення
до суду позивач зазначає, що оспорюваний договір стосується прав та інтересів
позивача, оскільки  первинний власник
акцій товариства ОСОБА_1 в порушення статуту ЗАТ "Об'єднання
Дніпроенергобудпром" продав свої акції невідомій особі, в той час як
першочергове право на придбання своїх акцій в закритому акціонерному товаристві
має тільки емітент і його акціонери.

Відповідно до вимог статті 32
Закону України "Про господарські товариства (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних правовідносин) акціонерне товариство має право
викупити у акціонера оплачені ним  акції
тільки за рахунок сум, що перевищують
статутний фонд для  їх  наступного
перепродажу,  розповсюдження   серед
своїх працівників або анулювання.

Однак, як вбачається із змісту
статті 81 Господарського кодексу України
переважне право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами
товариства мають  акціонери закритого
товариства, а не саме товариство.

За таких обставин, у господарського
суду відсутні підстави вважати, що права або інтереси  позивача порушені укладенням договору
дарування від 10.10.2006 р.,  відтак
у  задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Витрати по сплаті державного мита
та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до вимог
статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись 33,
34, 43, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського  суду
набирає  законної  сили
після закінчення
десятиденного  строку з дня його
прийняття,  а у разі, якщо  у
судовому  засіданні  було
оголошено  лише   вступну
та резолютивну  частини  рішення,
воно  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного
строку  з   дня
підписання   рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя