АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

05.04.2007  року
Справа № 18/355пд

Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Медуниці О.Є.

суддів          Баннової Т.М.

Бойченка К.І.

секретар
судового засідання:          Михайличенко
Д.В.

за
участю представників сторін:

від
позивача
Клименко Р.Л., представник за довіреністю

№8/10 від 02.01.07;

Храброва Т.А., представник за довіреністю

№1/10 від 05.01.07;

від
відповідача                                         ОСОБА_2,
представник за довіреністю

НОМЕР_1 від 13.05.05;

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні

апеляційну
скаргу          Приватного підприємця

ОСОБА_1,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

на
рішення

господарського
суду
Луганської області

від
31.01.07

по
справі                                                 №18/355пд (суддя - Лісовицький
Є.А.)

за
позовом          Товариства з обмеженою
відповідальністю

„Луганське регіональне управління

автобусних
станцій”, м. Луганськ

до
відповідача          Приватного
підприємця

ОСОБА_1,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

про
вирішення спору, що виник при

укладенні
господарського договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Луганське регіональне управління автобусних
станцій”, звернулось з позовом про вирішення розбіжностей, що виникли між
позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_1, при укладенні господарського
договору, щодо викладення назви та пунктів 1.1, 1.2, 1.4, 2.2, 2.3, 4.1
договору у редакції позивача (а.с.3,Т.1).

22.09.06
позивач листом обґрунтував та уточнив позовні вимоги, просить врегулювати
розбіжності, що виникли при укладенні господарського договору між позивачем та
відповідачем шляхом установлення правовідношення, тобто визнання укладеним договору
в редакції, що наведена в обґрунтуваннях та уточненнях позовних вимог від
22.09.06 (а.с.113-119,Т.1).

12.12.06
позивач заявою змінив предмет позову, просив визнати укладеним договір між
позивачем та відповідачем у редакції проекту відповідача від 28.03.06 з
пропозиціями позивача за протоколом розбіжностей до договору від 05.05.06
(а.с.71,Т.2).

Рішенням
господарського суду Луганської області від 31.01.07 у справі №18/355пд (суддя -
Лісовицький Є.А.) у задоволенні позову відмовлено.

В
обґрунтування рішення місцевий господарський суд посилався на  вимоги ст.32 Закону України „Про
автомобільний транспорт”, ст.16 Цивільного кодексу України та ст.181
Господарського кодексу України. Мотивовані висновки місцевого господарського
суду тим, що позивач обрав спосіб захисту прав не передбачений законом чи
договором.

Суд
першої інстанції зазначив, що сторони вже уклали договір у редакції проекту
відповідача від 28.03.06 з пропозиціями позивача за протоколом розбіжностей по
договору від 05.05.06, оскільки відповідач, після отримання протоколу
розбіжностей позивача від 05.05.06 не передав спір на вирішення суду, тобто
прийняв пропозиції позивача.

Не
погоджуючись з даним рішенням відповідач - приватний підприємець ОСОБА_1, м.
Сєвєродонецьк Луганської області, звернувся до Луганського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою від 02.02.07, якою просить рішення
господарського суду Луганської області від 11.12.06 у даній справі скасувати та
припинити провадження по справі на підставі відсутності предмету спору,
оскільки договір з надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з
відправленням і прибуттям пасажирів, між сторонами по справі, є неукладеним.

В
обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник зазначив, що суд першої інстанції
приймаючи рішення порушив норми матеріального та процесуального права.

На
думку скаржника, висновок суду першої інстанції про те, що сторони вже уклали
договір у редакції проекту відповідача від 28.03.06 з пропозиціями позивача за
протоколом розбіжностей до договору від 05.05.06 не ґрунтується на положеннях
ч.4 ст.181 Господарського кодексу України.

Відповідач
вважає, що позивачем був порушений порядок укладення договорів встановлений
ч.ч.3,4 ст.181 Господарського кодексу України, зокрема щодо строків розгляду
проекту договору.

Позивач
-  Товариство з обмеженою
відповідальністю „Луганське регіональне управління автобусних станцій”, м.
Луганськ, відзивом НОМЕР_2 від 20.03.07 просить рішення господарського суду
Луганської області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення,
оскільки наведені доводи в скарзі вважає безпідставними.

Розпорядженням
від 15.02.07 голови Луганського апеляційного господарського суду відповідно до
ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, від
02.02.07 на рішення господарського суду Луганської області від 31.01.07 по
справі №18/355пд призначена судова колегія у складі: Медуниця О.Є. - суддя -
головуючий, Баннова Т.М., Бойченко К.І. - судді.

Відповідно
до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду
справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний
суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши
представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1,
суб'єкт підприємницької діяльності зареєстрований Сєвєродонецьким виконкомом
(код НОМЕР_3), про що видано свідоцтво і 09.04.99 внесено запис про фізичну
особу - підприємця до ЄДРПУ за НОМЕР_4 (а.с.37,Т.1).

Відповідач,
як суб'єкт підприємницької діяльності здійснює перевезення пасажирів
автомобільним транспортом загального користування за маршрутом №231
„Сєвєродонецьк - Новоастрахань” на підставі договору від 17.12.04 з Управлінням
транспорту та зв'язку Луганської обласної державної адміністрації
(а.с.105,Т.1).

Відповідно
до ст.32 Закону України “Про автомобільний транспорт” (в редакції Закону
України від 23.02.06 N3492-IV) відносини автомобільного перевізника, що
здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування,
із власниками автостанцій визначаються договором.

Предметом
договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є
надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям
пасажирів.

Власники
автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування,
тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах
загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування,
що пролягають через цю автостанцію.

Відправлення
чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних
маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі
їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Аналізуючи
вимоги ст.32 Закону України “Про автомобільний транспорт” (в редакції Закону
України від 23.02.06 N3492-IV) судова колегія погоджується із висновком суду
першої інстанції щодо обов'язковості укладення сторонами по справі договору про
надання обов'язкових послуг автостанціями Луганської області.

Спори,
що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов'язковими на
підставі закону, розглядаються судом (ст.187 Господарського кодексу України).

Порядок
укладення господарських договорів врегульовано ст.181 Господарського кодексу
України, який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері
господарювання.

Відповідно
до ч.2 ст.181 Господарського кодексу України проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач надіслав позивачу (див. супровідний
лист від 28.03.06 - а.с.19,Т.1) пропозицію укласти договір про надання
обов'язкових послуг автостанціями Луганської області від 28.03.06, що
підтверджується  поштовим повідомленням
від 28.03.06 НОМЕР_5 (а.с.82,Т.2).

03.04.06
позивач одержав проект договору (див. поштове повідомлення від 28.03.06 НОМЕР_5
- а.с.82,Т.2), підписав його разом із протоколом розбіжностей від 05.05.06 та
12.05.06 надіслав відповідачу (див. супровідний лист НОМЕР_6 від 06.05.06 -
а.с.20,Т.1), що підтверджується поштовим конвертом (а.с.83,Т.2).

15.05.06
відповідач одержав договір разом із протоколом розбіжностей від 05.05.06,
розглянувши його не підписав, а листом від 20.05.06 (а.с.23,Т.1) запропонував
прийняти його пропозиції, а неврегульовані розбіжності передати до
господарського суду.

Згідно
п.7 ст.181 Господарського кодексу України - якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору, ... укладення якого є обов'язковим для сторін
на підставі закону, ... не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду
розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони
вважаються прийнятими.

Отже,
висновок місцевого господарського суду про те, що сторони вже уклали договір у
редакції проекту відповідача від 28.03.06 з пропозиціями позивача за протоколом
розбіжностей по договору від 05.05.06, оскільки відповідач, після отримання
протоколу розбіжностей позивача від 05.05.06 не передав спір на вирішення суду,
тобто прийняв пропозиції позивача, є законним та обґрунтованим.

Доводи
скаржника про неукладеність договору не відповідають обставинам справи та
закону, оскільки по - перше, у зв'язку із пропуском строку передбаченого в
п.п.3,4 ст.181 Господарського кодексу України, не зазначено наслідків, на які
посилається відповідач, по - друге, відповідач, одержавши протокол
розбіжностей, продовжив роботу над умовами того ж договору, тобто не вважав
себе вільним від своєї пропозиції. Стаття 181 Господарського кодексу України є
спеціальною нормою, що регулює порядок укладення господарських договорів,
укладання яких є обов'язковим.

Таким
чином, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Луганської області
від 31.01.07 у справі №18/355пд ґрунтується на повному та всебічному розгляді
всіх обставин справи, прийнята з додержанням норм матеріального та
процесуального права та відповідає обставинам справи.

Підстав
для скасування або зміни рішення не вбачається.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті
державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника -
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

За
згодою представників сторін присутніх у судовому засіданні оголошені вступна та
резолютивна частини постанови.

Керуючись
ст.ст.43, 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу
України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської
області, від 02.02.07 на рішення господарського суду Луганської області від
31.01.07 у справі №18/355пд залишити без задоволення.

2.
Рішення господарського суду Луганської області від 31.01.07 у справі
№18/355пд  залишити без змін.

3.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Відповідно
ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному
порядку.

Головуючий
суддя
О.Є. Медуниця

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
К.І. Бойченко