ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2007 р.
11:00
Справа №  3/655/06

м. Миколаїв

м. Миколаїв

За позовом: Прокурор з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах Миколаївської області в інт. Держави в особі управління Державного департаменту України з питань  виконання покарань в Миколаївській області, м. Миколаїв, вул. Спаська,39А

Відповідач: Ново бузької районної ради, м. Новий Буг, вул. Леніна,42

Суть спору: про визнання протиправним та скасування рішення №571 ХХХХІ сесії 4-го скликання Ново бузької райради від 21.03.2006р.

Суддя Смородінова О.Г.

При секретарі судового засідання Вязовському М.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Усатюк А.Ф., за дорученням;

Від відповідача: Тарасенко О.М., за дорученням;

Прокурор: Волкожа С.В.

В судовому засіданні присутні:

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення №571 ХХХХІ сесії 4-го скликання Ново бузької районної ради від 21.03.2006р. «Про скасування рішення 13 сесії 21 скликання від 26.02.1993р. №155 «Про передачу в управління УВС Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка», яким управлінню внутрішніх справ було передано зазначені вище землі у постійне користування.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві від 26.01.2007р. проти позову заперечує, вказує на те, що спірним рішенням  фактично рішення 13 сесії 21 скликання від 26.02.1993р. №155 «Про передачу в управління УВС Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка»було визнано таким, що втратило чинність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представників сторін, суд  -

в с т а н о в и в:

26.02.1993р. рішенням №155 «Про передачу в управління Управлінню внутрішніх справ Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка»Новобузької районної ради народних депутатів було передано в управління Управлінню внутрішніх справ Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка»для організації на його території колонії-поселення для виробництва сільськогосподарської продукції. Вказані землі були передані в постійне користування.

Пунктом 1 Положення про Державний департамент України з питань виконання покарань (надалі ДДУПВП), затвердженого Указом Президента України №827 від 31.07.98 Департамент є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який безпосередньо реалізовує єдину державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Управління державного департаменту з питань виконання покарань в Миколаївській області є територіальним органом ДДУПВП.

Новобузький виправний центр №103 є структурним підрозділом УДДУПВП в Миколаївській області і безпосереднім виконавцем вироків судів в кримінальних справах.

21 березня 2006р. Новобузька районна рада рішенням №571 «Про скасування рішення 13 сесії 21 скликання від 26 лютого 1993р. №155 «Про передачу в управління Управлінню внутрішніх справ Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка»вирішила вказане вище рішення вважати таким, що втратило чинність.

Викладене стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Повноваження органів місцевого самоврядування стосовно прийняття актів органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами передбачено ст.59 Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування з підстав невідповідності вимогам законів України, визнаються недійсними в судовому порядку.

Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на п.9 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" як на підставу для прийняття рішення є необґрунтованим, оскільки п.9 статті 59 Закону передбачає право ради на скасування рішень органу виконавчої влади.

Новобузька районна рада є органом місцевого самоврядування, а не органом виконавчої влади.

Крім того, вказаним рішенням фактично припинене право користування позивача земельною ділянкою, що суперечить нормам Земельного кодексу України.

Нормами Земельного кодексу України передбачені виключні підстави набуття та припинення права користування земельними ділянками.

Зокрема, ч. 1 ст.123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Статтею 141 ЗК України визначений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Статтею 143 ЗК України вказано, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку. Аналогічна позиція викладена і в оглядовому листі ВГСУ №01-8/1228 від 16.11.01.

Також, Новобузькою районною радою допущено порушення норм ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" в частині обов'язкового доведення рішень до відома осіб, яких це рішення стосується. Оскаржуване рішення не надсилалось до УДДУПВП в Миколаївській області, що не спростовано відповідачем.

Статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»передбачені питання,  які  вирішуються  районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, в них не передбачено повноважень районної ради на скасування або визнання такими, що втратили чинність своїх же рішень.

Представлений відповідачем в судове засідання 12.04.2007р. витяг з Регламенту роботи районної ради 4 скликання (розділ 4) говорить про те, що районна рада у разі необхідності має право вносити зміни, доповнення до прийнятих рішень, зупиняти їх дію або визнавати такими, що втратили чинність. Вказане положення Регламенту не приймається судом до уваги, оскільки воно протирічить загальним приписам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»щодо повноважень районних рад.

Законодавчі акти, на які посилається відповідач в рішенні та у запереченнях на позов - є чинними, але не передбачають повноважень районної ради на скасування або визнання такими, що втратили чинність своїх же рішень, ще й з порушенням інтересів інших осіб.

Отже, в спірних правовідносинах є порушення відповідачем норм діючого законодавства, на підставі викладеного позові вимоги слід задовольнити.

Керуючись  ст.ст. 94, 122, 138, 163, 167 КАС України,  господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №571 ХХХХІ сесії 4 скликання Новобузької районної ради від 21.03.2006р. «Про скасування рішення 13 сесії 21 скликання від 26.02.93 №155 «Про передачу в управління УВС

Миколаївської області відділку «Зелений»радгоспу «Червона Баштанка».

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2007 року.

Суддя