ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.
№ 37/16-06

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ВАТ “Харківгаз”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року

у справі господарського суду
Харківської області

за позовом
ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”

до
ВАТ “Харківгаз”

про
та за зустрічним позовом
до
про
стягнення 8955984,64 грн.
ВАТ “Харківгаз”
ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”
визнання права,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Тютюнник С.В.,

- відповідача:
Галигіна В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 року ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ “Харківгаз” про стягнення 5761588,50 грн. основного боргу за поставлений газ, 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 388829,36 грн. –3% річних.

У лютому 2006 року ВАТ “Харківгаз” звернулось до господарського суду із зустрічним позовом до ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про визнання права на невідшкодування вартості підсумкових витрат природного газу за договором №06/02-2149 від 28.12.2002 року на постачання природного газу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.10.2006 року в задоволенні позовних вимог по первісному та по зустрічному позовах відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року рішення місцевого господарського суду від 12.10.2006 року скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволені.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Стягнуто на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” 5761588,50 грн. основного боргу, 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. інфляційних втрат, 388829,36 грн. – 3% річних та 38368,00 грн. судових витрат. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 12.10.2006 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ВАТ “Харківгаз” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року скасувати в частині прийняття нового рішення щодо задоволення позовних вимог ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, рішення господарського суду Харківської області від 12.10.2006 року залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 28.12.2002 року між ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ “Харківгаз” було укладено договір на постачання природного газу                  № 06/02-2149.

Відповідно до умов договору, в редакції узгодженого протоколу розбіжностей та додаткових угод № 1 від 21.04.2003 року, № 2 від 08.05.2006 року та № 3 від 10.09.2003, позивач зобов’язався передати відповідачу в 2003 році  природний газ виключно для потреб населення в обсязі, з урахуванням можливих втрат газу, до 1047376,140 куб.м., а відповідач –прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Згідно п.п. 3.3, 3.4 договору, кількість газу, поставленого відповідачу, оформлюється щомісячними актами приймання-передачі газу, які є підставою для остаточних розрахунків.

Як встановлено господарськими судами, на підставі актів приймання-передачі газу протягом січня-грудня 2003 року відповідачу поставлено за цим договором природний газ у обсязі 994076,980 куб.м. на загальну суму 122568896,86 грн.

Відповідно до п.5.1 договору, остаточний розрахунок за фактично спожитий газ протягом місяця поставки здійснюється до 10 числа місяця наступного за звітним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що зобов'язання з оплати переданого природного газу виконані відповідачем лише частково, в зв'язку з чим заборгованість за поставлений природний газ становить 5761588,50 грн. Зазначена сума заборгованості є комерційними втратами.

Враховуючи положення п.2.1 договору, яким прямо передбачено, що постачальник передає покупцеві газ з урахування можливих втрат, а також враховуючи, що сторонами щомісячно погоджувались обсяги постачання природного газу у актах подачі –приймання природного газу, сторони визначили частину переданого відповідачу, але втраченого у технологічному процесі газу (комерційні втрати) і ціну цього газу розрахували за роздрібною ціною на газ для населення за наявності чи відсутності лічильників газу, судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про стягнення з ВАТ “Харківгаз” 5761588,50 грн. боргу за поставлений природний газ.

Посилання скаржника на те, що ВАТ “Харківгаз” не набувало право власності на поставлений природний газ, а відповідно, до нього не переходили ризики випадкового знищення, не можуть братись судом до уваги, оскільки позивачем був поставлений природний газ у кількості, яка зазначена в актах приймання-передачі з урахуванням комерційних втрат та втрат внаслідок відтоків газу, а відповідач, як покупець, в силу ст.ст. 4, 128, 130, 161, 162, 245 ЦК УРСР набув як право власності на вказану продукцію, так і ризик її випадкової загибелі (знищення). Аналогічні приписи містяться у ст.ст. 11, 323, 334, 525, 526, 712 ЦК України, чинного на момент вирішення справи судами.

Дійшовши до правомірного висновку про стягнення з відповідача за первісним позовом суми основного боргу за поставлений природний газ, суд апеляційної інстанції припустився порушень норм матеріального та процесуального права щодо стягнення з ВАТ “Харківгаз” 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. інфляційних втрат, 388829,36 грн. –3% річних, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 ГПК України та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 №11 “Про судове рішення” (із змінами та доповненнями) мотивувальна частина рішення повинна мати встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Мотивувальна частина рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначені права та обв’язки сторін у спірних правовідносинах.

Однак, суд не врахував наведені положення постанови Пленуму Верховного Суду України та  не  навів  обґрунтувань  того,  з  якими  саме  доказами та нормативними актами пов’язував  він  свій  висновок щодо стягнення 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. інфляційних втрат, 388829,36 грн. –3% річних, а тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Судова колегія зазначає, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не було враховано приписи Закону України від 08.10.1999р. “Про внесення змін до ст. 214 ЦК УРСР”, якими було визначено, що цей Закон не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов’язання, пов’язаного з оплатою населенням комунальних послуг та не застосовано положення ст. 625 ЦК України щодо боргу, який виник за транспортування природного газу у грудні 2003р., оскільки обов’язок по сплаті боргу в цій частині, згідно п. 6.2 Договору, виник з 10.01.2004р., тобто після набрання чинності ЦК України (01.01.2004р.).

Суди попередніх інстанцій також не дослідили наявність підстав для стягнення пені з огляду на те, що транспортування природного газу відбувалось у період січень –грудень 2003року та набрання чинності з 01.07.2003 року Закону України  “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожитий газ та електроенергію”.

Враховуючи вищевикладене, а також межі оскарження, судова колегія приходить до висновку, що судові рішення в частині позовних вимог про стягнення з ВАТ “Харківгаз” 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. інфляційних втрат, 388829,36 грн. –3% річних підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд. В іншій частині постанова Харківського апеляційного господарського від 28.11.2006 року підлягає залишенню без змін.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року та рішення господарського суду Харківської області від 12.10.2006 року у справі № 37/16-06 в частині позовних вимог за первісним позовом про стягнення з ВАТ “Харківгаз” 1059031,82 грн. пені, 403311,20 грн. штрафу, 1343223,76 грн. інфляційних втрат, 388829,36 грн. –3% річних та розподілу судових витрат скасувати.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року з даної справи залишити без змін.

В скасованій частині справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя                                                                 Н. Кочерова

Судді                                                                                     В. Рибак

М. Черкащенко