ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"10" травня 2007 р.
Справа №  14/95

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 1495

за  позовною заявою Житлово - експлуатаційної контори №2, м. Світловодськ

до  Світловодської об”єднаної державної податкової інспекції (далі по тексту – ОДПІ), м. Світловодськ

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Секретар судового засідання Костенко В.С.

Представники сторін:

від позивача – участі не брав;

від відповідача – участі не брав;

Подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Світловодської ОДПІ  №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 25 750,23 грн.,  №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 1 179,91 грн.,  №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 7 095,48 грн.  за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання по податку на додану вартість

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення податковим органом  вимог статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,  пунктів 10,11 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001 р. №110 та зареєстрованої в Мінюсті України 23.03.2001 р. №2685459, підпунктів 4.5 - 4.8 пункту 4 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 р. №253 та зареєстрованого в Мінюсті України 06.07.2001 р. №5675758.

Позивач зазначає, що в порушення вищевикладених норм, акт перевірки стосовно порушень податкового законодавства посадовими особами органу державної податкової служби не оформлювався, посадовим особам для ознайомлення та підписання не надавався, листом з повідомленням про вручення до ЖЕК №2 не направлявся, податкові повідомлення-рішення посадовим особам ЖЕК №2 не вручались, листом з повідомленням про вручення до ЖЕК №2 не надсилались.

В запереченнях на позов Світловодська ОДПІ вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні адміністративна справа за клопотанням сторін розглядається без їх участі.

Розглянувши наявні матеріали справи,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Світловодською ОДПІ проведено невиїзну перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов”язання з податку на додану вартість позивача за період з 01.01.2003 р. по 01.11.2004 р., про що складено акт перевірки №206 від 10.12.2004 р.

Акт перевірки №206 від 10.12.2004 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення 11.12.2004 р. направлено на адресу позивача та 13.12.2004 р. особисто отримано начальником ЖЕК №2 Кармаліта Є.М., про що свідчить копія поштового повідомлення за №5619 та копія поштової квитанції №3109.

Перевіркою встановлено несвоєчасне погашення позивачем  узгодженої суми податкового зобов’язання по податку на додану вартість, що стало підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Спірні податкові повідомлення-рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення 20.12.2004 р. 20.12.2004 р. направлено на адресу позивача та 23.12.2004 р. особисто отримано  начальником ЖЕК №2 Кармаліта Є.М., про що свідчить копія поштового повідомлення за №5877 та копія поштової квитанції №3389.

Таким чином матеріали справи спростовують твердження позивача про не оформлення акту перевірки, його не направлення для ознайомлення ЖЕК №2, а також не направлення позивачу спірних податкових повідомлень-рішень.

29.12.2004 р. ЖЕК №2 подав до Світловодської ОДПІ скарги на спірні податкові повідомлення-рішення.

18.01.2005 р. Світловодською ОДПІ прийняті рішення про результати розгляду скарг, за результатами яких спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарги позивача без задоволення.

Факт оскарження спірних рішень в  порядку адміністративного узгодження свідчить про своєчасне направлення та отримання позивачем спірних рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та  у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі податних  податкових декларацій, звітів та інших документів, пов”язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів, обов”язкових платежів) незалежно від способу їх подачі).

Згідно пункту 4 частини 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу” органи державної податкової служби мають право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов”язкових платежів) такими платниками податків. Письмові повідомлення про такі запрошення направляються не пізніше ніж за десять робочих днів до дня запрошення рекомендованими листами в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (посадова особа платника податків).

Зміст даної норми не передбачає обов”язок податкової служби щодо запрошення платника податків для перевірки нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов”язкових платежів) таким платником податків, а лише надає органу державної податкової служби право скористатися можливою участю представника платника податків  при проведенні невиїзної перевірки, в тому числі  перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Отже відсутність факту запрошення платника податків для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків таким платником податків при наявності порушень податкового законодавства, виявлених під час перевірки не може слугувати підставою для визнання незаконним рішення податкового органу, прийнятим за результатами такої перевірки.

Відповідно до пункту 10 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України №№110 від 17.03.2001 р., факти порушень податкового та іншого законодавства посадова особа органу державної податкової служби оформляє актом перевірки, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів та вказуються конкретні їх пункти і статті. На підставі акту перевірки, згідно з пунктом 11 зазначеної Інструкції, податковий орган протягом 10 днів з дня реєстрації акту перевірки приймає податкове повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами невиїзною перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов”язання ЖЕК №2 за період з 01.01.2003 р. по 01.11.2004 р. встановлено  не сплату суми податкового зобов”язання по податку на додану вартість, зазначених у поданих ним деклараціях, протягом десяти днів наступних за останнім днем граничного строку сплати, а саме позивач не сплатив узгоджену суму податкових зобов”язань в сумі 11 799,10 грн. при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання; в сумі 30 065,38 грн. при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання; в сумі 51 500,16 грн. при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання.

До акту перевірки додано розрахунок штрафних санкцій на одинадцяти аркушах, в якому з посиланням на конкретні податкові декларації по податку на додану вартість, дати нарахування, дати сплати, суми сплаченого боргу, кількість днів затримки, розміри відсоткової ставки  визначено суми штрафних санкцій за перевіряємий період.

Саме акт перевірки № 206 від 10.12.2004 р. став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкових декларацій.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 даного Закону, коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах –

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім  днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання , - у розмірі п’ятидесяті відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує дані, викладені в додатку до акту перевірки щодо розміру нарахованих штрафних санкцій.

Представлені відповідачем податкові декларації по податку на додану вартість та витяги з облікової картки позивача по податку на додану вартість за перевіряє мий період підтверджують правильність нарахування штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень №№0, 0, 0 від 20.12.2004 р.

За таких обставин, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Світловодської ОДПІ №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 25 750,23 грн.,  №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 1 179,91 грн.,  №0 від 20.12.2004 р., згідно якого до позивача застосовано штраф у розмірі 7 095,48 грн.  за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання по податку на додану вартість.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційної інстанції через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя