АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
15.05.07 р.          № 11/286а
Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:
головуючого:                              Дзюбка П.О.
суддів:
За участю представників:
від позивача:ОСОБА_1 - ліквідатор, Баранов
О.В. дов. від 05.12.2006р.
від відповідача:Шумар Т.М. дов.
№1071/9/10-010 від 16.02.2007р.
Кузьменко Г.П. дов. № 1175/9/10-010
Павлютін Ю.М. дов. № 1070/9/10-010
від Прокуратури Бондарчук Д.М. посвідчення
№18 від 18.01.2007р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у м. Чернігові
на постанову Господарського суду м.Києва від
у справі № 11/286а
за позовом                               Ліквідатор - ОСОБА_1 в інтересах
Товариства з обмеженою відповідальністю "Баріта"
до                                                   Державна
податкова інспекція у м. Чернігові
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення
Постановою Господарського суду Чернігівської
області від 13.11.2006р.у справі №11/286-а позов задоволено повністю. Визнано
недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.
Чернігові від 22.02.2006р. НОМЕР_1. Стягнуто з державного бюджету України на
користь ТОВ “Баріта” 3,40 грн. державного мита.
Не погоджуючись з постановою,
Прокуратура Чернігівської області та Державна податкова інспекція у м.
Чернігові звернулись до Київського апеляційного господарського суду із
апеляційними скаргами, в яких просять постанову суду першої інстанції
скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Вважає, що
оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та не відповідає дійсним
обставинам справи, при її винесенні судом було порушено норми матеріального
права, а саме: п. п. 7.4.1, п. п 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України “Про податок
на додану вартість” №168 від 03.04.1997р. із змінами та доповненнями (далі -
Закон №168) та п.1.32 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку
підприємств” №283 від 22.05.1997р. із змінами та доповненнями.
Ліквідатор - ОСОБА_1 надала
заперечення на апеляційні скарги Прокуратури Чернігівської області, Державної
податкової інспекції у м. Чернігові, в якому просить апеляційні скарги залишити
без задоволення, а постанову Господарського суду Чернігівської області від
13.11.2006р. залишити без змін. Вважає постанову суду першої інстанції такою,
що прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства.
Апеляційний суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін,
всебічно та об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду
справи, встановив, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а постанову
Господарського суду Чернігівської області скасувати з наступних мотивів:
Постановою Господарського суду
Чернігівської області від 11.07.2006р. визнано банкрутом ТОВ “Баріта” з
наслідками передбаченими ст. 23 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Відкрито ліквідаційну
процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.
Господарським судом Чернігівської
області встановлено, Державною податковою інспекцією у м. Чернігові 15.02.2006
р. було проведено позапланову документальну перевірку з питань достовірності
заявленої суми бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість ТОВ
“Баріта” за грудень 2005 р.
За результатом зазначеної перевірки
складено акт НОМЕР_2 від 15.02.06р.
Як вбачається з висновку
зазначеного акту, перевіркою встановлено:
- за листопад 2005р.
1) заниження податкового
зобов'язання на 241,67 грн. в порушення п.п 3.1.1 п. 3. 1 ст. 3 Закону України
№168;
2) завищення податкового кредиту на
2004761,0 грн. в результаті:
а) не включення до складу
податкового кредиту податкової накладної отриманої від ТОВ “Новий Техпроект” по
придбаному товару (папір) на загальну суму 1435,85грн., в т. ч. ПДВ 239,31 грн.,
чим порушено п.п 7.4. 1 п. 7.4, п.п 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України №168;
б) включення до складу податкового
кредиту послуги по товарному кредиту в сумі 12030000,00 грн., в т.ч ПДВ
2005000,00 грн. за отриманий АКК “ОРОСТ К” від ПП “ТМ-Сервіс”, чим порушено п.
1.8, п.п 7.4.1, п.п 7.4.4 п.7. 4 ст. 7 Закону України №168.
- за грудень 2005р. Враховуючи
порушення наведені в розділі 3.1 акта перевірки за результатами перевірки
зменшено заявлену суму ПДВ до відшкодування з бюджету за грудень 2005р. на
2005000,00 грн., дана сума відшкодуванню не підлягає.
На підставі висновків акту
перевірки НОМЕР_2 від 15.02.06р. ДПІ у м. Чернігові прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення від 22.02.06 р. НОМЕР_1.
Даним рішенням ТОВ „Баріта”
зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі
Із матеріалів справи вбачається, що
між ТОВ „Баріта” (Покупець) та ПП „ТМ - Сервіс” (Постачальник) 05.10.05 р. був
укладений договір постачання товару на умовах товарного кредиту № 05-10-05.
Відповідно до умов договору
Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця товар
відповідно до Специфікації, а Покупець зобов'язався прийняти товар та здійснити
його оплату на умовах даного Договору.
ТОВ „Баріта” придбало у ПП „ТМ - Сервіс”
товар - антикорозійну комплексну композицію „ОРОСТ К” (АКК „ОРОСТ К” ТУ У 24.6
Оплату за отриманий товар покупець
повинен здійснити протягом двох днів, наступних за днем відвантаження товару.
Згідно умов Договору передбачено
нарахування 2% за право використання товарного кредиту від вартості
поставленого товару (в т.ч. ПДВ) за кожний день відстрочки платежу.
Як вбачається з матеріалів справи,
товар було відвантажено 07.10.05 р. по накладній №ТС - 0000001 на суму
12030000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2005000,00 грн. та складено акт прийому передачі
товару № 1 від 07.10.05 р., виписано податкову накладну № 1 від 07.10.05 р. на
суму 12030000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2005000,00 грн.
По даному Договору ПП “ТМ - Сервіс”
надавало послуги по товарному кредиту за відвантажений товар по акту
здачі-прийняття робіт № ТС - 0000001 від 29.11.05 р., відсотки нараховувалися з
10.10.05 р. по 28.11.05 р. і складають 50 діб. На послуги надано податкову
накладну № 2 від 29.11.05 р. на суму 12030000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2005000,00
Згідно з договором купівлі -
продажу № 07/Ж/05 від 07.10.05р. придбаний ТОВ “Баріта” товар за Договором
товарного кредиту був в подальшому проданий ТОВ “Зона 3000” за 12036015 грн., в
т.ч. ПДВ 2006002,50 грн.
Даним договором передбачено
нарахування 2% за право використання товарного кредиту від вартості товару за
кожний день відстрочки платежу.
ТОВ „Зона 3000” 29.11.05 р.
перерахувало ТОВ “Баріта” кошти в сумі 12036015,00 грн. платіжним дорученням №
1, через 50 діб після отримання товару.
ТОВ “Баріта” відповідно до поданої
до ДПІ у м. Чернігові звітної декларації за грудень 2005 р. було заявлено
бюджетне відшкодування в сумі 2005000,00 грн. ПДВ та подано розрахунок
бюджетного відшкодування.
Як вбачається із акта перевірки,
підставою для зменшення ТОВ „Баріта” суми бюджетного відшкодування є висновок
відповідача про те, що ТОВ „Баріта” отримало послуги по товарному кредиту від
ПП „ТМ - Сервіс” в сумі 12036015,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20060002,50 грн. та не
використовувало їх в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності, так як продало товар ТОВ “Зона 3000” за 12036015,00 грн., а само
несло витрати на 24060000,00грн. (із яких 12030000,00 грн. сума послуг за
товарний кредит). ТОВ „Зона 3000” перерахувало ТОВ „Баріта” 12036015,00 грн.
через 50 діб після отримання товару, з затримкою платежу, а послуги по
товарному кредиту не сплатило.
Таким чином, відповідно до акту
перевірки, ТОВ „Баріта” порушило п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону
України № 168 при віднесенні ПДВ в сумі 2005000,00 грн. до складу податкового
кредиту по операції, яка не використовувалася в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності.
Пунктами 7.4.1, 7.4 ст. 7 Закону
України №168 передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, вставленою
п. 6.1 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість”, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів ( у тому
числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в
оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку”.
Згідно з п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України №168, якщо платник податку придбає (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку
з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового
кредиту”. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того,
чи такі послуги почали використовуватися в оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковані операції
протягом такого звітного податкового періоду.
Апеляційний суд погоджується з
податковим органом та вважає, що договір купівлі-продажу №07/Ж/05 від 07.10.05
р. не був направлений на отримання ТОВ “Баріта” прибутку. Даний висновок
апеляційний суд робить з наступного. Договором купівлі-продажу №07/Ж/05 від
07.10.05 р. не передбачено нарахування 2% за право використання товарного
кредиту від вартості поставленого товару (в т.ч. ПДВ) за кожен день відстрочки
платежу, тобто послуги по товарному кредиту. ТОВ “Баріта” отримало послуги по
товарному кредиту від ПП “ТМ-Сервіс” в сумі 1236015грн., в т.ч. ПДВ 2006002,50
грн. та не використало їх в оподаткованих операціях у межах господарської
діяльності, так як продало товар ТОВ “Зона 3000” зі значними збитками (понесені
витрати на 24060000,00 грн., з яких 12030000,00 грн. сума послуг за товарний
кредит). ТОВ “Зона 3000” через 50 діб після отримання товару перерахувало кошти
ТОВ “Баріта”, а послуги по товарному кредиту не сплатило.
Таким чином, ТОВ “Баріта” порушила
п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” при
віднесенні ПДВ в сумі 2005000, 0 грн. до складу податкового кредиту по
операціях у межах господарської діяльності.
Господарський суд Чернігівської
області вказує на те, що згідно п.11 ст. 10 закону України “Про державну
податкову службу в Україні” від 04.12.90р. №509-ХІІ до функцій державних
податкових інспекцій належать функції подання до суду позовів до підприємств,
установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в
доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами.
Як свідчать матеріали справи,
рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2006р. по справі №
2-3829/04 позов про визнання недійсних установчих та реєстраційних документів
ПП “ТМ-Сервіс” задоволений повністю. Визнані недійсними установчі документи ПП
“ТМ-Сервіс” з дати їх державної реєстрації, тобто з 20.04.2005р., свідоцтво про
реєстрацію ПП. “ТМ -Сервіс” платником ПДВ з моменту видачі, всі первинні
документи та податкові накладні ПП. “ТМ -Сервіс” з реквізитами ПП. “ТМ
-Сервіс”, які підписані Черніком О.В. з моменту їх складання.

Отже, договір про надання послуг по
товарному кредиту, підписаний директором ПП “ТМ-Сервіс” Черніком О.В. є
недійсними з моменту підписання, а тому податкові накладні виписані на підставі
даного договору є недійсними.

Рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору ( ч. 4 ст. 35
Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, апеляційна
інстанція не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не
надано доказів визнання судом вищевказаних угод недійсними.

Тому колегія суддів з висновками,
викладеними в оскаржуваній постанові не погоджується і вважає, що Господарським
судом Чернігівської області не повно з'ясовано обставини, що мали значення для
справи, не дано належної оцінки доказам, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які Господарський суд Чернігівської області визнав
встановленими, що спричинило винесення помилкової постанови.

Апеляційний суд вважає, що доводи
Прокуратури Чернігівської області, Державної податкової інспекції у м.
Чернігові, викладені в апеляційних скаргах спростовують висновки Господарського
суду Чернігівської області, а тому є підстави для задоволення апеляційних скарг
та скасування постанови Господарського суду Чернігівської області.

Отже, колегія суддів задовольняє
апеляційні скарги Прокуратури Чернігівської області, Державної податкової
інспекції у м. Чернігові, скасовує постанову суду першої інстанції і приймає
нову постанову, якою відмовляє Ліквідатору - ОСОБА_1 в інтересах ТОВ “Баріта” в
задоволенні позову.

З огляду на викладене вище та
керуючись 195, 196,198, 202, 205, 207, 209 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційні скарги Прокуратури Чернігівської
області, Державної податкової інспекції у м. Чернігові на постанову
Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2006 р. у справі №11/286-а
задовольнити повністю.

2.Постанову Господарського суду
Чернігівської області від 13.11.2006 р. у справі №11/286-а за позовом
Ліквідатора - ОСОБА_1 в інтересах ТОВ “Баріта” до Державної податкової інспекції
у м. Чернігові про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення
скасувати.

3.Прийняти нову постанову, якою
відмовити  Ліквідатору - ОСОБА_1 в
інтересах ТОВ “Баріта” в задоволенні позову.

4.Матеріали справи №11/286-а
повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом одного місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді