ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.07 р.                                                                                 Справа № 18/13а

за позовом: Мангуського комбінату комунальних підприємств смт. Мангуш, Першотравневого району

до відповідача: Мангуської селищної ради

треті особи  на стороні позивача : 1.Комунальне підприємство „Комунальник” смт. Мангуш, Донецької області,

2. Комунальне підприємство „Маріупольське виробниче управління  водопровідно-каналізаційного господарства”

3. ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз  України в особі філії ЯЛВ Управління магістральних газопроводів „ДОНБАСТРАНСГАЗ”

про скасування рішення № 4/40-5 від 13.07.2005 року та зобов”язання повернути майно

Суддя господарського суду Донецької області   О.В.Овсяннікова

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду  справу за участю  представників сторін:

від позивача : Турченко –дов.

від відповідача : не з”явився

треті особи : 1. не з”явився

2. не з”явився

3. не з”явився

У засіданні суду оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Мангуський комбінат комунальних підприємств смт. Мангуш, Першотравневого району звернувся з позовом про скасування рішення Мангуської селищної ради  від 13.07.2005 року № 4/40-5 „Про передачу готеля „Колос”, що знаходиться у комунальній власності Мангуської селищної ради в управління Мангуському КП „Комунальник”  та  зобов”язання відповідача повернути йому цей готель на праві повного господарського ведення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач  посилається на те, що оспорюване рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки суб”єкт підприємництва, якій  здійснює підприємницьку діяльність на підставі права господарського ведення має право на захист своїх майнових прав також від власника. Крім того, відчужене за оспорюваним рішенням майно знаходилось у податковій заставі.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що спірне майно є комунальною власністю територіальної громади, а тому він має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Крім того, готель „Колос” є об”єктом соціальної  інфраструктури селища.

Третя особа відзива по справі не подала, її представник  у судове засідання не з”явився.

Ухвалою суду від 13.02.2007 року до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача були залучені :

Комунальне підприємство „Комунальник” смт. Мангуш, Донецької області,  Комунальне підприємство „Маріупольське виробниче управління  водопровідно-каналізаційного господарства,  ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз  України в особі філії ЯЛВ Управління магістральних газопроводів „ДОНБАСТРАНСГАЗ” на підставі поданих ними  заяв.

Залучені особи підтримали позовні вимоги і просили суд задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не з”явився.

Заявою від 05.03.2007 року № 113 відповідач просив перенести судове засідання на квітень 2007 року у зв”язку із хворобою селищного голови та представника по довіреності  - юриста селищної ради Джеломанова І.І. Документів, підтверджуючих викладені обставини до заяви не подано.

Заява не може бути задоволена судом з наступних підстав :

-  Відповідно до п.1 ст. 122 Кодексу Адміністративного Судочинства України адміністративна справа має бути  розглянута  і вирішена у строк  не більше  двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Провадження у справі було відкрито 18.01.2007 року, тому строк розгляду справи закінчується 18.03.2007 року.

-  Відповідачем по справі є орган, а не посадова особа, тому повноваження на представництво може бути  надано іншій особі, у разі неможливості явки раніше уповноваженого представника.

- Суд не вимагав участі у судовому засіданні саме голови селищної ради, тому його участь не є обов”язковою.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив  наступне.

13.07.2005 року Мангуською селищною радою було прийняте рішення № 4/40-5 „Про передачу готеля „Колос”, який знаходиться у комунальній власності Мангуської селищної ради  в управління Мангуському  КП „Комунальник”.

Зазначене рішення не містить обґрунтування підстав його прийняття.

Суд вважає, що рішення було прийняте з метою виведення активів Мангуського Комбіната комунальних підприємств (у подальшому - КПП) з під банкрутства, оскільки рішенням цієї ж сесії № 4/40 селищною радою була надана згода на проведення процедури банкрутства ККП.

Посилання відповідача на те, що готель є об”єктом комунальної інфраструктури і має бути у комунальній власності територіальної громади спростовується листом виконавчого комітету Мангуської селищної ради від 14.09.2006 року № 402, у якому зазначено, що частка готелю у 2001 році була продана приватному підприємцю і ще частка готелю планується до реалізації.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено те, що майно –готель „Колос” – не є об”єктом комунальної інфраструктури, потрібним для забезпечення життедіяльності територіальної громади.

Відповідно до ст. 4 Статута Мангуського ККП майно Комбіната є комунальною власністю Мангуської селищної ради і закріплюється за ним на правах повного господарського відання.

Згідно  до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб”єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається  майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб”єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно - господарську діяльність підприємництва.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб”єкт підприємницьва, який здійснює господарську діяльність на основі господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

За довідкою ДПІ у Першотравневому районі Донецької області № 2702/10/24-113 від 23.10.2006 року все рухоме та нерухоме майно, майнові права, грошові кошти та цінні папери Мангуського ККП з 11.01.2000 року по 13.11.2005 року знаходились у податковій заставі.

Відповідно до п.1.17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкова застава - це засіб забезпечення  податкового зобов”язання  платника податків, не сплачених у строк.

Згідно з п.п. 8.6.1. п.8.6. ст. 8 цього Закону платник податків, активи якого знаходяться  у податковій заставі повинен письмово узгодити з податковим органом продаж або інше відчуження майна та  майнових активів.

Фактично таке узгодження не було здійснено ні власником майна, ні його утримувачем.

Оспорюване рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 26,29 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Ст.. 26 Закону передбачає виключну компетенцію сільських, селищних міських рад на вирішення цілої низки питань, серед яких право на прийняття рішення про передачу майна від однієї юридичної особи до іншої - відсутня.

Стаття 29 Закона закріплює повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо управління комунальною власністю, в якій також  не передбачено право виконавчих органів місцевого самоврядування на прийняття таких рішень.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу Адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що оспорюване рішення прийняте правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства .

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд вважає, що оспорюване рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому воно є недійсним і підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в частині зобов”язання відповідача повернути позивачу будівлю готеля „Колос” судом не можуть бути задоволені  з огляду на наступне.

По-перше, згідно з оспорюваним рішенням готель”Колос” підлягав передачі Мангуському КП „Комунальник”, тому витребування цього майна у відповідача не можливо.

По-друге, позивачем не доведено і матеріалами справи не підтверджено, що на виконання оспорюваного рішення будівля готелю „Колос” була фактично передана КП „Комунальник”, оскільки акт прийома-передачі відсутній.

Беручи до уваги, що позовні вимоги обґрунтовані частково, вони підлягають частковому задоволенню.

Керуючись  п. 2 ст. 71, ст.ст. 86,94,162, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України,  на підставі ст. 19 Конституції України, ст.. 136 Господарського кодексу України, ст.8 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні  вимоги  Мангуського комбінату комунальних підприємств смт. Мангуш, Першотравневого району, Донецької області – задовольнити  частково.

Скасувати рішення Мангуської селищної ради від 13.07.2005 року № 4/40-5 „Про передачу готеля „Колос”, що знаходиться  у комунальній власності Мангуської селищної ради в управління Мангуському КП „Комунальник”.

В інший частині вимог – відмовити.

Постанова оголошена 12.03.2007 року і набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                Овсяннікова О.В.