ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" травня 2007 р.
Справа № 21-2-32/139-03-5083

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Бойко Л.І.

суддів  Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін

від кредитора: Гончарук О.Г.

від боржника: Воронков В.А.

від інвестора: Фірсов Д.О. –директор

від прокуратури: Приймаченко Н.О., Фарманюк О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної податкова інспекція у Суворовському районі м.Одеси

на ухвалу господарського суду Одеської області від "11" квітня 2007 р. про відмову у задоволенні заяви ДПІ у  Суворовському районі м.Одеси про розірвання мирової угоди від 15.07.2004р.

у справі №21-2-32/139-03-5083

за заявою кредитора - ДПІ у Суворовському  районі м. Одеси

до боржника - ДП "Одеський лінолеумний завод "Більшовик"

за участю інвестора - ТОВ "Іріда - плюс"

за участю прокурора Суворовського району м. Одеси

про визнання банкрутом

встановив:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.04.2007р. у справі №21-2-32/139-03-5083 відмовлено ДПІ у Суворовському районі м. Одеси у задоволенні заяви про розірвання мирової угоди від 15.07.2004р., затвердженої ухвалою господарського суду Одеської області від 23.07.2004р. по справі №21-2-32/139-03-5083.

Не погоджуючись з цією ухвалою ДПІ у Суворовському районі м. Одеси звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, заяву про розірвання мирової угоди від 15.07.2004р. задовольнити та розірвати мирову угоду від 15.07.2004р., укладену між Боржником –ДП "Одеський лінолеумний завод "Більшовик", Кредитором - ДПІ у Суворовському  районі м. Одеси та Інвестором -  ТОВ "Іріда - плюс", затверджену ухвалою господарського суду Одеської області від 23.07.04р. по справі №21-2-32/139-03-5083.

При цьому ДПІ посилається на те, що ухвала суду від 11.04.2007р. прийнята з порушенням матеріального права.

Прокурор Суворовського району м. Одеси також вважає ухвалу суду від 11.04.2007р. такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Боржник та інвестор просять залишити  апеляційну скаргу Кредитора по Мировій угоді без задоволення, так як не вважають ухвалу суду обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає висновки суду  такими, що ґрунтуються на всебічному і повному з’ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи та оцінки доказів, виходячи з наступного.

16.07.2003 р. ДПІ у Суворовському районі м. Одеси звернулася до суду із заявою про визнати банкрутом ДП „Одеський лінолеумний завод "Більшовик", оскільки останній неспроможний виконати свої грошові зобов’язання щодо сплатити податків і зборів до бюджету протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати у загальному розмірі  1 475 171 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 04.09.2003 р. ДПІ у Суворовському районі м. Одеси визнано кредитором до Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” із грошовими вимогами у сумі 667 018 грн. 14 коп., а також зобов’язано Кредитора подати оголошення у офіційному друкованому органі  про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик”.

Ухвалою підготовчого засідання від 07.05.2004 р. визнано ДПІ у Суворовському районі  м. Одеси кредитором до Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” із грошовими вимогами у сумі 667 018 грн. 14 коп., а також введено процедуру розпорядження майном боржника. На виконання п. 2 Ухвали підготовчого засідання від 07.05.2004 р. та ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Кредитор подав оголошення про порушення справи про банкрутство Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик”, яке опубліковано в газеті “Урядовий кур’єр” від 16.06. 2004 р. № 111.

В місячний термін із дня публікації оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство  Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” заяв від інших кредиторів та можливих санаторів до суду не надійшло.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2004 р. призначено розпорядником майна Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” - арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича, ліцензія на право провадження діяльності арбітражного керуючого серії АА № 485256 від 02.04.2003 р., а також залучено до участі у справі № 21-2-32/139 - 03-5083 про банкрутство Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” - Одеський обласний відділ із питань банкрутства в якості учасника провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду від 23.07.2004 р. затверджено мирову угоду від 15.07.2004 р. та провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” припинено.

Згідно умов мирової угоди від 15.07.2004 р. Кредитор прощає (списує) у повному обсязі кредиторську заборгованість Боржника перед Кредитором, яка не була заявлена ним у встановлені Законом терміни. (п. 1.2. Мирової угоди). Кредитор прощає (списує) у повному обсязі суми неустойки (штрафів, пені), які Боржник зобов’язаний був сплатити Кредитору за грошовими зобов’язаннями Боржника перед Кредитором, які не були заявлені ним у встановлені законом терміни, які можуть бути заявленими до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію на задоволення вимог Кредитору та інших кредиторів у відповідності з частиною 5 статті 12 Закону (п. 1.3. Мирової угоди). Боржник і Кредитор визнають розмір податкового боргу, що підлягає розстрочці та прощенню (списанню) у розмірі 600127 грн. 67 коп., у тому разі коли Боржник виконає свої зобов'язання по погашенню кредиторської заборгованості в строк до 14 серпня 2004 р. (п. 1.4. Мирової угоди).

Відповідно до п. 1.5. Мирової угоди від 15.07.2004 р. Боржник і Кредитор встановили, що вимоги кредитора задовольняються у сумі 693899 грн. 00 коп., за винятком суми що встановлена п. 1.4. мирової угоди в разі сплати вказаної суми у встановлений строк до 14 серпня 2004 р. Також, Боржник і Кредитор погодилися, що зобов'язання Боржника, що виникли із зобов’язань у процедурі розпорядженням майном Боржника (у повному обсязі) виконуються інвестором –ТОВ “Еріда плюс” –у розмірах та порядку, передбачених цією Мирової угоди, у зв'язку з чим він набуває права власності на майно Боржника: санаторій –профілакторій “Сонечко”, дерев’яні будинки водноспортивної станції за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 140-а, причал 198 (залишкова вартість 6000, 00 грн.), з дня підписання акту прийому –передачі майна.

1.03.2007р. до господарського суду надійшла заява від Кредитора ДПІ у Суворовському районі про розірвання цієї мирової угоди у зв’язку із невиконанням Боржником умов цієї угоди на суму 280059 грн. 64 коп.

Суд першої інстанції відмовив Кредитору в задоволенні заяви про розірвання мирової угоди з тих підстав, що кредиторські вимоги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси до ДП „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” в межах справи №21-2-32/139-03-5083 погашені останнім у повному обсязі, внаслідок чого відсутні правові підстави розірвання мирової угоди від 15.07.2004р. Кредитор, фактично, у заяві про розірвання мирової угоди посилається на договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобов’язань, укладений між ДПІ у Суворовському районі та ДП „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” 5.11.2004р. та графік погашення розстрочкою (відстрочкою) податкового боргу.

Між тим, мирова угода не містить положень щодо розміру розстрочення,  спрощення (списання) та строків сплати суми податкового боргу у розмірі 600127 грн. 67 коп., ДПІ вимоги у сумі 600127,67 грн. у порядку ст.14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не заявляла і вони не були  предметом розгляду у справі про банкрутство ДП.

Суд підставно звернув увагу на те, що договір про розстрочення податкових зобов’язань від 5.11.2004р. укладався між ДП та ДПІ у Суворовському районі м. Одеси вже після затвердження 23.07.2004р. спірної мирової угоди на припинення провадження у справі про банкрутство, тому та обставина, що боржник не виконав договір про розстрочення податкових зобов’язань від 5.11.2004р. не є підставою для розірвання мирової угоди від 15.07.2004р. та поновлення провадження у справі про банкрутство ДП „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” .

Крім того, суд першої інстанції перевірив виконання умов, передбачених мировою угодою і переконався в тому, що інвестор ТОВ „Еріда плюс” у встановленні угодою строки виконав зобов’язання щодо сплати вимог Кредитора в сумі 693899 грн. При цьому згідно мирової угоди ТОВ „Еріда плюс” набуло право на частину майна боржника, а саме: санаторій –профілакторій „Сонечко” як на цілісний  майновий комплекс та на три дерев’яні будинки водно –спортивної станції в м. Одесі, Миколаївська дорога, 140-а причал 198.

Пунктом 5 ст.39 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачено, що мирова угода може бути розірвана за рішенням господарського суду у разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів.

Враховуючи те, що доводи ДПІ у Суворовському районі м. Одеси про невиконання ДП „Одеський лінолеумний завод “Більшовик” умов мирової угоди не найшли свого підтвердження в ході розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що кредиторські вимоги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси до підприємства в межах справи №21-2-32/139-03-5083 погашені у повному обсягу, внаслідок чого у суду відсутні правові підстави для розірвання мирової угоди від 15.07.2004р.

З огляду на таке, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.101,103,106 ГПК України,

колегія суддів постановила:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.04.07р. у справі №21-2-32/139-03-5083 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у  касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                     Л.І. Бойко

Судді :                                                                                           Т.А. Величко

А. М. Жукова