ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.05.07                                                                                           Справа  № 05/36/7-2

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі  судового  засідання      Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  Луцької об’єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 19.01.07р. №135/10/10-011

на постанову господарського суду Волинської області від 13.12.2006р.

у справі          №05/36/7-2

за позовом           Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) КБ «Приватбанк»в особі «Волинського головного регіонального управління», м.Луцьк

до                    Луцької ОДПІ, м.Луцьк

про          визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

за участю представників

від  позивача – не з’явився;

від  відповідача – не з’явився.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Заяв про відвід суддів не поступало.

Сторони належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, докази чого містяться в матеріалах справи.

На вимогу суду апеляційної інстанції податковим органом надано розрахунок донарахованих податкових зобов’язань та застосованих штрафних (фінансових) санкцій з врахуванням періоду перевірки та арифметичної помилки.

Постановою господарського суду Волинської області від 13.12.2006р. у цій справі (суддя С.В.Бондарєв) задоволено позов ЗАТ КБ «Приватбанк»в особі «Волинського головного регіонального управління»до Луцької ОДПІ і визнано  нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача від 14.01.05р. №/0/0 та від 06.06.05р. №/3.

Постанова суду мотивована ч.1 ст.19, ст.67 Конституції України, ст.ст.2, 3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.17.91р. в редакції Закону України від 18.02.97р., із змінами та доповненнями, абз.9 ст.7 Указу Президента України №1145/96 від 29.11.1996р. „Про державну митну службу в Україні" (далі Указ №1145/96), нормами Державного стандарту України (ДСТУ) 2984-95 «Засоби транспортні дорожні», Державним класифікатором України «Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності»ДК 017-98, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.1998р. №1354 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.1999р. №1706, абз.1 п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5, п.п.6.6 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п.4, п.п.5.1 п.5 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України від 02.03.2001р. №82, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки останнім автомобілі, що призначені для інкасації та перевезення цінностей, правомірно у встановленому на час їх придбання порядку внесені та зареєстровані до автомобілів спеціального призначення, тому не належать до транспортних засобів, що є об’єктом оподаткування згідно вищенаведених приписів законодавства, та позивачем правомірно застосовано ставку податку до таких за спірний період.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, Луцька ОДПІ оскаржила рішення суду, наполягаючи на тому, що транспортні засоби, які належать позивачу, є об’єктом оподаткування згідно ст.ст.2,3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших  самохідних машин і механізмів".

Апелянт також зазначає, що позивачем порушено строк апеляційного оскарження податкового повідомлення від 14.01.05р., оскільки останній день його оскарження –25.01.05р., а не –26.01.05р., про що свідчить поштове відправлення №223.

Враховуючи наведенні доводи, апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

У заперечені на апеляційну скаргу ЗАТ КБ «Приватбанк»в особі «Волинського головного регіонального управління»не погоджується з доводами апелянта, стверджуючи, що податок, встановлений ст.3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших  самохідних машин і механізмів" сплачувався позивачем, яким також подавались і відповідні розрахунки, як за спеціальні автомобілі правильно.

Крім того, позивач зазначає, що подана ним скарга до податкового органу 26.01.05р. на податкове повідомлення-рішення від 14.01.05р. №/0/0 не була розглянута по суті за процедурою, передбаченою п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-Ш, у зв’язку з чим наступають наслідки, визначені ч.3 п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 цього ж Закону.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

актом перевірки від 13.01.05р. №00476 «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ КБ «Приватбанк»в особі «Волинського головного регіонального управління»за період з 01.01.02р. по 31.12.03р.»зафіксовано порушення позивачем ст.ст.2, 3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.91р. №1963-XII, із змінами та доповненнями (далі Закон №1963-XII), в результаті чого донараховано податок з власників транспортних засобів за 2003р. в сумі 755,70 грн., за 2004р. в сумі 615, 20 грн., всього на суму 1372,20 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ 14.01.05р. прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/0, яким згідно з п.п. «а»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.4 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), ст.2 Закону №1963-XII позивачу визначено суму податкового зобов’язання за платежем: податок з власників транспортних засобів в сумі 1440,81 грн., в тому числі 1372,20 грн. основного платежу та 68,61 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В результаті адміністративного оскарження позивачем вищезазначеного податкового повідомлення-рішення Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.05р. №№/3, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, ст.ст.2, 3 Закону №1963-XII позивачу визначено (збільшено) суму податкового зобов’язання за платежем: податок з власників транспортних засобів в сумі 2058,30 грн., з яких 1372,20 грн. основний платіж та 686,10 грн. штрафні (фінансові) санкції. Тобто, збільшено розмір штрафних (фінансових) санкцій.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження позивача в цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 14.01.05р. вручене позивачу 15.01.05р. і свідченням того є повідомлення №223 про вручення рекомендованого листа (т.2, арк.с.85).

Заперечуючи ці обставини, позивач не спростував доводи апелянта належними в розумінні ч.1 ст.79 КАС України письмовими доказами.

Лист Луцького поштампту №03-11/52 від 24.02.05р. (місцевим господарським судом зазначено його дату: «24.01.05р.»), на який посилається позивач в підтвердження порушення відповідачем процедури апеляційного розгляду скарги платника податків, суперечить зазначеному вище доказу.

Цій обставині судом першої інстанції не надано належної оцінки.

Згідно із п.4.6 п.4 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платником податків, затвердженого наказом ДПА України 21.06.01р. №253, із змінами та доповненнями ( зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.01р. за №567/5758), (далі Порядок №253), податкове повідомлення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає недоведеним факт порушення відповідачем процедури розгляду скарги позивача.

З метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання.

З рішення про результати розгляду скарги ДПА України від 18.05.05р. №4395/6/25-1015 (арк.с.89-91, т.1) вбачається, що по результатах розгляду скарги позивача ДПА України скасувала податкове повідомлення-рішення від 14.01.05р. №/0/0 в частині 68,61 грн. штрафної санкції і у зазначеній частині рішення Луцької ОДПІ від 11.02.05р. №2655/10/17-2, прийнятого за розглядом первинної скарги, рішення ДПА у Волинській області від 09.03.05р. №4144/25-004, прийняте за розглядом повторної скарги, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та рішення, прийняті за розглядом скарг, залишила без змін; застосувала штрафну санкцію в розмірі 686,10 грн. відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З акту перевірки вбачається, що позивач не в повному розмірі сплачував податок з власників транспортних засобів з автомобілів, що призначені для інкасації та перевезення цінностей, за період 2002-2004р.р., які останнім неправомірно віднесено до товарної позиції 8705 «автомобілі спеціального призначення», в наслідок чого ним невірно застосовану ставку даного виду податку.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами і мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 Закону №1963-XII є об'єктами оподаткування (ст.1 цього ж Закону).

Транспортні засоби, що не є об’єктом оподаткування визначені ч.2 ст.2 Закону №1963-XII.

Згідно із вимогами ст.34 Закону України «Про дорожній рух»від 30 червня 1993р. №3353-ХП, із змінами та доповненнями, державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски.

Відповідно до ст.18 Митного кодексу України у митній службі України створюються Центральна митна лабораторія, яка є спеціалізованою митною установою, і митні лабораторії, які є структурними підрозділами регіональних митниць, митниць Центральної митної лабораторії, митним лабораторіям надається право не здійснення експертної діяльності в межах питань, віднесених до компетенції митної служби.

Таким чином податкове податкове повідомлення-рішення від 14.01.05р. №/0/0 є відкликаним і відповідачем правомірно з метою доведення граничних строків сплати податкових зобов’язань (в тому числі нового розміру штрафних санкцій) прийнято податкове повідомлення від 06.06.05р., оскільки в даному випадку мало місце часткове скасування прийнятого рішення про нарахування суми податкового зобов’язання вищестоящим податковим органом в процедурі апеляційного оскарження. Такі дії відповідача відповідають вимогам п.п.6.4.1 «б»п.6.4 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями: податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження.

Підставою для віднесення того чи іншого транспортного засобу до визначеної групи (вантажного або спеціального призначення) і його класифікація здійснюється у відповідності до Закону №1963-XII.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що оперативні автомобілі, призначені для перевезення наявної грошової маси і цінностей службами інкасації й обладнані спеціальними пристроями (світловими і звуковими сигналами, радіостанціями, сейфами і т.п.), не можуть бути віднесені до товарної позиції 8705. Зазначені автомобілі, у залежності від наявності для сидіння, розташованих за місцем водія, чи пристроїв для їхнього кріплення, повинні класифікуватися в товарних позиціях Гармонізованої системи опису і кодування товарів - 8703 чи  8704 та обкладатися податком по ставках у відповідності зі ст.3 Закону №1963-XII.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні автомобілі, що належать позивачу, використовуватись на шляхах загального користування.

Таким чином, судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду,  та вважає зазначені вище автомобілі, які належать позивачу, такими, що відносяться до об’єктів оподаткуванню згідно вимогам ст.2 Закону №1963-XII, з чим позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції погодився та вказав, зокрема, що подав до податкового органу відповідні розрахунки.

Однак, враховуючи те, що при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень Луцькою ОДПІ було допущено арифметичну помилку (завищено податкове зобов’язання на суму 12 грн.), що податковим органом не заперечується, та те, що останній вийшов за межі перевірки, так як здійснив нарахування даного виду податку позивачу за період 2004р., який не охоплювався проведеною перевіркою (в матеріалах справи наявний розрахунок донарахованого основного боргу та фінансових санкцій з врахуванням вірного періоду перевірки та арифметичної помилки), суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу частково, а  оскаржувану постанову суду скасовує.

Керуючись  ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст. 254 п.п.6,7 розділу VІІ КАС України, –

Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу задоволити частково.

2.          Постанову господарського суду Волинської області від 13.12.06р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. Позов задоволити частково. Визнати нечинним  податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ №/3 від 06.06.05р. в частині визначення ЗАТ КБ «Приватбанк»в особі «Волинського головного регіонального управління»620,5 грн. боргу та 310,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В решті в позові відмовити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст. 211, 212 КАС України.

4.          Повний текст постанови підписано 05.06.07р.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець