СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

17.05.2007
Справа №  2/80-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Скобєлкіна С.В. при секретарі
Тереховій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
Комунального підприємства "Міський водоканал", м.Нова Каховка
Херсонської області

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Нова Каховка Херсонської області

про
стягнення 13188,35 грн.

за участю представників сторін:

від
позивача - Кукурудза О.М., довіреність
від 08.02.2007 року № 196/02

від  відповідача - ОСОБА_2, довіреність від
26.03.2007 року

- ОСОБА_3,
довіреність від 15.05.2007р.

в с т а н о в
и в:

Комунальне підприємство
"Міський водоканал"  звернулось
до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 13 188,35 грн.
нарахованих  за самовільне використання
комунальної каналізації (скид стоків) у 2006 році. Обґрунтування  вимог КП "Міський водоканал"
викладено у тексті позовної заяви, де стверджується про відсутність договірних
відносин між сторонами та діях відповідача за їх межами.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов з посиланням на надані докази та матеріали справи.

Відповідач позов не визнав, про що
повідомив у відзиві на позов  та через
свого представника в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
надані докази, з'ясувавши правовідносини сторін та заслухавши їх представників,
суд вважає, що позов КП "Міський водоканал" не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

17.04.2003 року комунальне
підприємство "Міський водоканал" направило на адресу приватного
підприємця ОСОБА_1 лист НОМЕР_1 з вимогою укласти договір  про надання послуг з водопостачання та
водовідведення, надавши  при цьому  проект договору. Приватний підприємець
ОСОБА_1 уклав відповідний договір  з КП
"Міський водоканал" НОМЕР_2, який почав діяти з 01 квітня 2003 року
на  умовах, запропонованих комунальним підприємством.

Пунктом 2.2.2. договору
передбачено, що Водоканал надає послуги - приймання в міську каналізаційну
мережу та очищення стічних вод "Абонента" від контрольного
каналізаційного колодязя . Кількість стічних вод відведених від
"Абонента" враховується рівним кількості витраченої води. При
прийманні стічних вод "Абонента", що не використовує воду з міської
мережі, облік каналізаційних вод визначається щомісячно рівному 100% кількості
витрати води з власних джерел за показниками приладів обліку або розрахунків.

Відповідачеві була доведена норма
стічних вод - 720 за 1 м.куб за рік; 60 за 1 м.куб місяць.

Відповідно до умов договору (пункт
6.1.) строк його дії 1 рік. В той же час, якщо за місяць  до закінчення терміну дії договору жодна з
сторін  не  висловлює
наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на
наступний рік (пункт 6.2.). Ні одна з сторін не виступила з подібною
ініціативою, тому договір був укладений і діяв до моменту його переукладення,
тобто до 02.10.2006 року. На цей момент діє договір НОМЕР_2 від 02.10.2006
року, хоча  новий договір ні за
текстовою  частиною, ні за номером
реєстрації, нічим не відрізняється від редакції
першого договору.

Таким чином, суд прийшов до
висновку про те, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем здійснювалися
на правових засадах, а саме на підставі письмової угоди про надання послуг.

Судом також встановлено, що з
самого початку своєї підприємницької діяльності ПП ОСОБА_1 уклав договір
НОМЕР_3 від 01.04.2001 року з ВАТ "Південелектромашзавод" на предмет
постачання питної води, який до 01.02.2006 року не переукладався, але з 01.02.2006
року в зв'язку з структурними змінами Постачальника води була підписана нова
угода НОМЕР_4, яка діє на цей час. Розрахунки здійснюються регулярно на
підставі показників водолічильника,  що
підтверджується відповідною документацією.

У відповідності з цими
правовідносинами, щомісяця, починаючи з січня 2004 року представник заводу  знімає показання приладу обліку, що
підтверджується журналом обліку споживання води.

На
підставі   цих   показників
ВАТ   "Південелектромаш"   виставляє
рахунки,   які сплачуються
приватним підприємцем без затримки.

КП "Міський водоканал" в
свою чергу також щомісячно з часу укладання договору знімав показники
лічильника води і виставляв рахунки за надані послуги (водовідведення). Рахунки
виставлялися до того часу поки відповідач не виявив,  що в рахунках, які виставляв  позивач,
кількість   стічних   вод,
завищено   в  10
разів   в   порівнянні
з   рахунками   по водопостачанню.

Відповідно до п.7 ст.193 ГК
України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідач звернувся до керівництва
водоканалу з проханням привести у відповідність платежі і зарахувати переплату
послуг в рахунок наступних платежів за водовідведення.

З такими ж вимогами в подальшому
ОСОБА_1 звернувся до КГТ "Міський водоканал" з листом НОМЕР_5 від
13.07.2006 року. Усі звернення Відповідача залишені без відповіді.

Лише в листопаді та грудні 2006
року позивач направив на адресу підприємця листи НОМЕР_6 та НОМЕР_7 з вимогою
сплатити борг в сумі 13188,35 грн. за самовільне приєднанням до комунального
водопроводу з причини відсутності договору на водовідведення.

З цього факту слідує, що розрахунок
вимог (боргу) позивача до відповідача на
підставі ч.А) п.2.17 Наказу ДКУ по ЖКГ "Про затвердження Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах..." від 22 липня 1994 року № 165/374 не може бути  застосований до ПП ОСОБА_1. Позивач  не заперечує та сам підтверджує, що у
відповідача  встановлений на вводі
трубопроводу діючий водолічильник СТВ-80, на якому є відповідні показники. Тому
й нарахування вартості послуг з приймання в міську каналізаційну мережу та
очищення стічний вод повинно проводитись на підставі тих же Правил ..., тобто
за показниками лічильника. Так воно і було до березня 2003 року, коли
контролером позивача була допущена помилка, яка збільшила об'єм каналізаційних
стоків у 10 разів по відношенню до отриманої питної води від постачальника цієї
послуги ВАТ "Південелектромашзавод" (Таблиця №1). Цей факт можна встановити,
злічив показники водолічильника, які зроблені контролером ВАТ
"Південелектромашзаводу". Відповідачем  були сплачені кошти відповідно до
помилкових  показників, в зв'язку  з чим
створилась переплата у розмірі 5104,08 грн.

ПП ОСОБА_1 письмово звернувся до
керівника КП "Міський водоканал"
з пропозицією  провести
перерахунок, у зв'язку з чим була досягнута домовленість про те, що переплата
буде врахована як дебіторське сальдо на користь відповідача і буде гаситися
наступними фактичними показниками водоміру до повного розрахунку. У подальшому,
по невизначеним причинам з сторони позивача
ця домовленість була порушена, а зняття показників водолічильника  контролером позивача більше не проводилось.

Частиною першою статті 188
Господарського кодексу України передбачено, що розірвання та зміна договору в
односторонньому порядку не допускається.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це
другій стороні за договором (ч.2. ст.188 ГК ).

В даному випадку послуги по
договору НОМЕР_2 від 01.04.2003 року позивач надавав приватному підприємцю в
тих об'ємах, які визначені в п.2.2.1 договору, відповідач в свою чергу
сплачував рахунки водоканалу. Всі умови договору сторони виконували належним
чином, тому пропозицій про зміну або розірвання договору ні одна із сторін не
заявляла.

Згідно з вимогами ч.3, 4 ст.188 ГК
України сторона після отримання пропозиції про зміну або розірвання договору
сторона може прийняти таку пропозицію або відхилити її. Сторона, яка виступила з
такою пропозицією, має бути проінформована про результати її розгляду в 20-ти
денний строк.

В даному випадку позивач не
направляв на  адресу ПП ОСОБА_1
пропозицію про розірвання договору НОМЕР_2 від 01.04.2003 року. Тому кожен рік
договір автоматично пролонгувався на новий термін.

Лише 02.10.2006 року приватний
підприємець ОСОБА_1 переуклав договір про надання послуг з водовідведення
НОМЕР_2, в зв'язку з прийняттям місцевою радою нових Правил приймання стічних
вод від 26.09.2006 року.  В наслідок чого
дія договору НОМЕР_2 від 01.04.2003 року припинилася.

Враховуючи вищевикладене, суд не
знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог КП "Міський
водоканал", що означає безпідставність та необґрунтованість позову до ПП
ОСОБА_1

Судові витрати по даній справі з
урахуванням встановлених обставин суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и
в:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити.

2. Рішення
направити сторонам по справі.

3.
Рішення господарського суду набирає законної сили  після
закінчення десятиденного  строку з
дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише  вступну і резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили  після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті
84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова,
мотивувальна  і резолютивна частини).

Суддя
С.В.Скобєлкін

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України                      23.05.2007р.