ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.07                                                                                           Справа№ 1/1083-4/254

За позовом      :  Дочірне підприємство  „Газсервіс”  м. Львів

до відповідача   :   Львівське міське управління  юстиції

про стягнення  31057,32 грн. заподіяних збитків

Суддя  Довга О.І.

При  секретарі   Скремета О.О.

Представники:

Від позивача:    Серпінська З.С. – представник

Від відповідача:    Горенюк –Кожуханова  - представник

Представникам сторін  роз’яснено їх права  та обов’язки передбачені  ст. 22 ГПК України та право відводу  судді ( ст. 20 ГПК України) . Заяв та клопотань про відвід судді  не подано ( не заявлено).

Сторони подали  письмове клопотання  про відмову від  технічного  запису судового  процесу.

Суть спору:

На розгляді господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом  ДП „Газсервіс”  Відкритого акціонерного  товариства „Львівгаз”  до  Шевченківського  районного  управління  юстиції у м. Львові  про  стягнення 31057,32 грн.  заподіяних збитків.

Листом  від 23.11.2006 року  № 753/02-37/842  представник  відповідача  повідомив  суд, що  наказом  Міністерства  юстиції України від 07.09.2004 року  № 100/5  ліквідовано  районні  управління  юстиції у м. Дніпропетровську, м. Харкові, м. Львові, в тому числі  і Шевченківське  та утворено  Львівське міське  управління  юстиції.

В судовому засіданні  30.01.2007р. представник  позивача підтримав позовні вимоги  повністю, просить  позов задоволити.

Представник  відповідача  проти заявлених  вимог  заперечує, просить в задоволенні  позовних вимог відмовити  з підстав :

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач, покликаючись на п.5 договору оренди транспортного засобу, не довів, що втрата об'єкта оренди сталася з вини орендаря. Навпаки, із довідки слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області від 24.11.2003р., долученої позивачем до позову і поданої в суд, вбачається, що автомобіль  DAEWOO  Lanos  D  4 VV (д.н. 125-00 ТА) як об'єкт оренди, протиправно вилучений із користування орендаря. За фактом незаконного заволодіння транспортним засобом органом досудового слідства 31.10.2003р. порушено кримінальну справу №144-3684 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України.

Як вважає  відповідач, майнова   шкода   виникла   не   через   неналежне   виконання орендарем  зобов'язань,     що  випливають  із  договору  оренди,  а  внаслідок  вчинення    злочину.    Тому    збитки,    заподіяні    позадоговірною  шкодою відшкодовуються особою, яка ЇЇ заподіяла.

Потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно майнову шкоду, вправі пред'явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий судом разом із кримінальною справою (п.23 постанові ПВС України від 23.12.2005р. № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушенні на транспорті" ).

Таким чином, позивач доказів протиправності дій відповідача, його вині у заподіянні шкоди та наявності причинного зв'язку між такими діями і виною, на думку  відповідача , не подав.

В ході судового  розгляду  судом  встановлено:

Між ДП „Газсервіс” ВАТ „Львівгаз” - „орендодавець" та Шевченківським районним управлінням юстиції у м. Львові - „орендар" (надалі відповідач) 27 лютого 2002 року укладено Договір оренди транспортного засобу терміном на один рік - до 27 лютого 2003 року., згідно якого відповідачу передано в користування автомобіль марки   DAEWOO  Lanos  D  4 VV (д. н . 125-00 ТА)  державний номер 125-00 ТА.

Даний Договір оренди був пролонгований сторонами на строк до 27 лютого 2004 року (згідно п. 7.2. Договору та на підставі листа Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові від 27 лютого 2003 року № 2134 і листа ДП  „Газсервіс” ВАТ ”Львівгаз” від 12.03.2003 року №75/1).

Листом Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові від 05 лютого 2004 року № 2585 відповідач звернувся з проханням розірвати Договір  оренди транспортного засобу з  17 жовтня 2003 року, у зв'язку з викраденням автомобіля марки DAEWOO  Lanos  D  4 VV (д. н . 125-00 ТА)  державний номер 125-00 ТА , що являвся предметом оренди. На думку  позивача, відповідачем не виконано умови п.4.1. Договору оренди транспортного засобу, згідно якого автомобіль повинен бути повернений Орендодавцю по закінченню терміну оренди у справному стані з урахуванням нормального зносу, що виник в період експлуатації, чим завдано матеріальної шкоди підприємству. Залишкова вартість автомобіля на момент його викрадення становить 31 057, 32 грн.

Згідно п.5. Договору оренди транспортного засобу, сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору згідно з чинним законодавством. Цивільний кодекс України передбачає, що наймач (орендар) зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Тому  позивач звернувся в  суд  з позовом про відшкодування  завданих йому збитків.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд визнав  позовні вимоги  необґрунтованими, документально не доведеними, а позов такий в задоволенні  якого слід відмовити, виходячи з наступного:

Позивачем у справі  не доведено  наявність  та розмір збитків, завданих порушенням  договірних зобов’язань  відповідачем, та причинно-наслідкового зв’язку  між збитками  та діями  відповідача.

Відповідно до п.1 ст.224  ГК України  учасник господарських відносин, який порушив  господарське зобов’язання  або установлені  вимоги щодо здійснення  господарської діяльності , повинен відшкодовувати  завдані  цим збитки  суб’єкту  права або  законні  інтереси  якого порушено.

Згідно ст.225 ГК України до складу збитків, що  підлягають  відшкодуванню особою, яка допустила  господарське  правопорушення включається:  вартість втраченого, пошкодженого  або знищеного майна, визначена  відповідно до вимог  законодавства; додаткові  витрати ( штрафні санкції, сплачені  іншим  суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково  витрачених матеріалів  тощо), понесені  стороною, яка  зазнала збитків внаслідок  порушення  зобов’язання  другою стороною;  неодержаний прибуток ( втрачена вигода) , на який  сторона, яка зазнала збитків, мала право  розраховувати у разі  неналежного виконання  зобов’язання другою стороною.

Відповідно  до ст. 1166 ЦК України  майнова шкода, завдана  неправомірними діями чи бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або  юридичної  особи, відшкодовується  в повному обсязі особою, яка  її завдала.  Особа, яка завдала  шкоди, звільняється  від її  відшкодування, якщо  вона  доведе, що  шкоду завдано  не з її вини.

Відповідачем в судовому засіданні  доведено, та не  спростовано  позивачем, що спірний автомобіль був викрадений, та за фактом  незаконного  заволодіння  транспортним засобом  органом досудового слідства  31.10.2003 року  порушено кримінальну справу № 144-3684 за ознаками злочину, передбаченого  ч.1 ст. 289 КК України.

Порядок відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, передбачений кримінально-процесуальним законодавством України, зокрема ст.28 КПК України.

З приписів  вищезазначених статей  вбачається, що для  застосування  деліктної відповідальності необхідна  наявність  складу  правопорушення:  протиправної поведінки ( дії чи  бездіяльності)  особи;  шкоди; причинного  зв’язку між  протиправною поведінкою і шкодою ; вини особи, яка заподіяла шкоду.

На  день звернення з позовом в суд, та під час  розгляду справи , позивачем  не  доведено  елементів складу  цивільного  правопорушення, що  міг заподіяти  відповідач.

Кожна  сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення  для ухвалення  рішення у справі і щодо яких у сторін  та інших осіб, які беруть  участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене,  керуючись ст. 1166  Цивільного  кодексу України, ст.ст. 224-225,   Господарського  кодексу України, ст.ст. 12,43,49,82-84  ГПК України,  суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог  відмовити повністю.

Суддя                                                                                                       Довга О.І.