СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/153-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
Державної  податкової  інспекції
у Голопристанському районі
за участю представників:
відповідача -Ксьондз Ю.Ю.
(завідуючого юридичним сектором),
скасування рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від
4 січня 2007 р. про застосування штрафних санкцій,
Відповідно до позовної заяви вимоги
ґрунтуються на незаконності проведеної
податковою інспекцією перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу за таких
підстав: 1) на думку позивача перевірка повинна була проводитись в її присутності,
хоча вона проведена в присутності лише продавця;  2) працівники відповідача, котрі проводили
перевірку, перед її здійсненням зобов'язані були пред'явити посвідчення  та направлення на перевірку, проте ними цього
не зроблено; 3) позивач також зосереджує увагу на положеннях статті 11-1 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”, за якою встановлено підстави
та порядок проведення планових та позапланових перевірок. За її твердженнями
цією статтею встановлена заборона на проведення планових виїзних перевірок за
окремими видами зобов'язань перед бюджетом; 4) відповідачем під час перевірки
не враховано наявність чеків, які були проведені через реєстратор розрахункових
Відповідачем зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на законність проведеної перевірки з тих підстав,
що  положення статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” не розповсюджуються на порядок
проведення перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” та перевірок по контролю за дотриманням вимог Закону
України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, оскільки
останні закони є спеціальними по відношенню до першого, так як статтями 11-1 та
11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення органами державної
податкової служби планових і позапланових перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу  та дотриманням законодавства про обіг
алкогольних напоїв і тютюнових виробів не відносяться. Крім того ним
зазначається про обґрунтованість прийнятих рішень про застосування штрафних
санкцій, оскільки при перевірці були виявлені порушення діючого законодавства,
а позивачем не спростовано цих порушень.
Розгляд справи проведено в судовому
засіданні, що відбулося 10 квітня поточного року з оголошенням перерви до 10
травня поточного року. За результатами розгляд справи судом оголошено вступну
та резолютивну частину даної постанови.
Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає
повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.
За змістом статті 2 вказаного
Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
Згідно до визначення наданого у
пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа
адміністративної юрисдикції -переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий
характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного
судочинства України. А тому, враховуючи суб'єктний склад оспорюваних
правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних
положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного
суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються
відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір
підвідомчий господарським  судам України.
Крім викладеного з матеріалів
справи слідує, що 22 грудня 2006 року посадовими особами Державної податкової
адміністрації у Херсонській області проведена перевірка господарської одиниці
-відділу у магазині „Люкс”, що розташований по вулиці 1-го Травня, 27 у м. Гола
Пристань Херсонської області, та який належить суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового обігу та безготівкового обігу, за
результатами якої складено відповідний акт перевірки  НОМЕР_4 (а.с. 29, 35).
За змістом даного акту перевірка
здійснена на підставі серед іншого статті 11 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” та Законів України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” і
„Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.
Під час проведення цієї перевірки
податковим органом встановлено факти:
1) видачі розрахункового документа
на неповну суму покупки, зокрема розрахункова операція здійснена на суму 28,05
грн, а документ видано на суму 22,45 грн -продавцем в розрахунковому документі
не було вказано та не проведено через реєстратор розрахункових операцій
придбання 2-х пачок цигарок „Він стон” на суму 5,6 грн;
2) невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка
зазначена  у денному Х- звіті реєстратора
розрахункових операцій на суму 125,5 грн;
3) порушено режим попереднього
програмування у виданих чеках на реалізацію тютюнових виробів та алкогольних
4) відсутність  у книзі обліку розрахункових операцій даних
Z-звітів фіскальних чеків ІНФОРМАЦІЯ_1;
5) зберігання та реалізація
алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка. Зокрема, на
вітрині магазину знаходились дві пляшки вина „Союз -Віктан”, ємністю 0,7 л, без
марок акцизного збору.
Крім цього, з акту перевірки
вбачається, що при перевірці була присутня продавець ОСОБА_2, яка в своїх
пояснення підтвердила факт відсутності акцизних марок, а також невідповідність грошових
коштів в касі через розрахунок готівковими коштами з поставником.
За результатами проведеної
перевірки Державною податковою інспекцією у Голопристанському районі 4 січня
2007 року прийняті рішення НОМЕР_1 (а.с. 37) та НОМЕР_2 (а.с. 36) про застосування
до позивача штрафних санкцій відповідно в розмірі 1700 грн та 1052,5 грн.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, а також роботу пов'язану із проведенням
боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням
реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць
зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосуванням у випадках,
передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового,
коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.  Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті
11  даного Закону здійснення такого
контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові
або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.
Крім того, за змістом Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (надалі Закон
№ 481/95-ВР) ним визначаються основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення
боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових
виробів на території України.
За статтею 16 Закону №
481/95-ВР  контроль за дотриманням його
норм здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), а також дотримання норм обігу
алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
В свою чергу слід зазначити, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті
11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби
планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)”, а також з
визначення поняття планової, позапланової
перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її
положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6) проводиться
реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника податків
(посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є
потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської
діяльності такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган
державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків
нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів
обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки,
складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність
вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та
зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку
може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому
разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного
платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну
справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з податку на
додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування
названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ,
оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення
позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)
стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів).
В свою чергу, статтею 11-2 Закону №
265/95-ВР посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити
до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови
надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета,
вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення
перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної
податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є
дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової
служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії
наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної
перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання цих документів
платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною
першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.
У зв'язку із зазначеним судом
констатується помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок
податковими органами, визначених Законом 265/95-ВР та Законом № 481/95-ВР із
дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону №
509-ХІІ, в тому числі і щодо обов'язковості пред'явлення направлення на
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин дії відповідача
по проведенню перевірки відповідають діючому законодавству, оскільки здійсненні
без порушенням вказаних вище норм.
Що стосується нарахування штрафних
санкцій за рішенням НОМЕР_2 від  4 січня
2007 р. судом констатується наступне.
Статтею 2 Закону № 265/95-ВР надано
визначення реєстратора розрахункових операцій, яким є пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні
послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації
кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових
операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний
таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою
операцією являється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі
застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення
розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Поряд з цим, статтею 3 названого
Закону встановлено порядок розрахунків
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Зокрема, за пунктами 1 та 2
цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції. У відповідності до
пунктів 9 та  11 названої статті суб'єкт
господарювання зобов'язаний щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні
чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, а
також проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій
з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів
(послуг) та обліку їх кількості. В свою чергу відповідно до пункту 13
-забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм,
про що зазначено вище, а тому відповідачем правомірно застосовано за спірним
рішенням:

1) пункт 1 статті 17 Закону №
265/95-ВР щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 28 грн (з розрахунку:
28,05 грн -22,45 грн = 5,6 грн, 5, 6 грн х 5 = 28 грн) за проведення
розрахункової операції на неповну суму вартості проданих товарів, оскільки за
цим пунктом за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за
рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено невідповідність, -у разі проведення розрахункових
операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг);

2) пункт 4 статті 17 в частині
нарахування 340 грн штрафу (з розрахунку: 20 х 17 грн = 340 грн) у зв'язку з
виявленим порушенням пункту 9 статті 3, а саме -відсутність в книзі ОРО денних
фіскальних z-звітів. Так, за пунктом 4 статті 17 до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовуються штрафні санкції у розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у разі невиконання щоденного друку фіскального
звітного чека або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій;

3) пункт 6 статті 17 по нарахуванню
штрафу в розмірі 85 грн (з розрахунку: 5 х 17 грн = 85 грн), за яким у разі
проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без
використання режиму попереднього програмування цін, товарів та обліку їх
кількості, до суб'єкта господарювання застосовуються штрафні санкції в розмірі
п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

4) положення статті 22 в частині
нарахування штрафу в розмірі 599,5 грн (з розрахунку: 138,3 грн -12,8 грн -5,6
грн = 119,9 грн; 119,9 грн  х 5 = 599,5
грн), відповідно до якої у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті,
до суб'єктів застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність;

Щодо нарахування штрафних санкцій
за рішенням НОМЕР_1 від  4 січня 2007 р.
суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики
щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і
тютюнових виробів на території України встановлені Законом України „Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Зокрема, згідно до пункту 4 статті
11 цього Закону алкогольні напої, які виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку,
визначеному законодавством.

В свою чергу згідно до абзацу 13
статті 17 названого Закону до суб'єктів господарювання за зберігання,
реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка
або з підробленими марками акцизного збору застосовуються штрафні санкції в
розмірі 100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

В даному випадку під час перевірки
було встановлено саме таке порушення, а тому нарахування штрафної санкції в
розмірі 1700 грн є правомірним.

За таких обставин спірні рішення
відповідають діючому законодавству, оскільки прийняті без порушенням вказаних
вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Приймаючи до уваги той факт, що в
задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 3,40 грн державного мита підлягає
віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм та керуючись
статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови -15 травня
2007 року

Суддя
М.К. Закурін