ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.02.07                                                                                           Справа№ 5/3148-14/327А

17 год 25 хв

За позовом: Приватного підприємства „Укртехнологія”, м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова, м. Львів

про скасування  податкових повідомлень-рішень ДПІ у Личаківському районі м. Львова: №/0/10486/23-0 від 31.05.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму  податкового зобов”язання  за платежами  податок на прибуток приватних підприємств в сумі 566945,00  грн. в т.ч. 444534,00 грн. –основного платежу та 122411,00 грн. –штрафних санкцій; №/0/10485/23-0 від 31.05.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкових зобов”язань  за платежами  податок на додану вартість в сумі  35684801,00 грн., в т.ч. 23789867,00 грн. –основного платежу та 11894934,00 грн. –штрафних санкцій;  №/1/16455/23-0 від 31.08.2006 року яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкового зобов”язання  за платежами податок на прибуток приватних підприємств в сумі 566945,00 грн. в т.ч. 444534,00 грн. –основного платежу та 122411,00 грн. - штрафних санкцій; №/1/16454/23-0 від  31.08.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкових зобов”язань  за платежами  податок на додану вартість в сумі  35684801,00 грн. в т.ч. 23789867,00 грн. - основного платежу та 11894934,00 грн. –штрафних санкцій.

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів,  вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача:  не з”явився

Від відповідача: Саковець В.П. –старший державний податковий інспектор

Позов заявлено Приватним підприємством „Укртехнологія” до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова  про скасування  податкових повідомлень-рішень ДПІ у Личаківському районі м. Львова: №/0/10486/23-0 від 31.05.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму  податкового зобов”язання  за платежами  податок на прибуток приватних підприємств в сумі 566945,00  грн. в т.ч. 444534,00 грн. –основного платежу та 122411,00 грн. –штрафних санкцій; №/0/10485/23-0 від 31.05.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкових зобов”язань  за платежами  податок на додану вартість в сумі  35684801,00 грн., в т.ч. 23789867,00 грн. –основного платежу та 11894934,00 грн. –штрафних санкцій;  №/1/16455/23-0 від 31.08.2006 року яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкового зобов”язання  за платежами податок на прибуток приватних підприємств в сумі 566945,00 грн. в т.ч. 444534,00 грн. –основного платежу та 122411,00 грн. - штрафних санкцій; №/1/16454/23-0 від  31.08.2006 року, яким ПП „Укртехнологія” визначено  суму податкових зобов”язань  за платежами  податок на додану вартість в сумі  35684801,00 грн. в т.ч. 23789867,00 грн. - основного платежу та 11894934,00 грн. –штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 13.11.2006 року(суддя Кітаєва С.Б.) відкрито провадження в адміністративній справі, попереднє судове засідання призначено на 12.12.2006 року. Розпорядженням  заступника голови господарського суду Львівської області від 11.12.2006 року справу № 5/3148-14/327 (А) передано судді Морозюку А.Я., у зв”язку  із тим, що 27.11.2006 року закінчився термін повноважень судді Кітаєвої С.Б.

В судові засідання позивач уповноваженого представника не направив, вимог ухвал суду не виконав. З позовної заяви вбачається, що позивач просить скасувати спірні податкові повідомлення –рішення, свої вимоги позивач обгрунтовує наступним. Позивач не погоджується із твердженням податкового органу про порушення п. 1.23, п. 1.25 ст.1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст.4, п. 11.3 ст.11 Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств”, оскільки при застосуванні вказаних норм Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” податковий орган не взяв до уваги той факт, що правовими наслідками визнання недійсними установчих документів є скасування державної реєстрації та подальша ліквідація юридичної особи. Відповідно до ст.59 Господарського кодексу України підприємство вважається ліквідованим з моменту виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Відомостей про ліквідацію в акті перевірки немає. Також позивач зазначає, що визнання в судовому порядку недійсними установчих документів юридичної особи не є підставою для визнання вчинених ним з іншими суб’єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки його контрагенти можуть мати відповідальність за наявності вини. Крім того, позивач не погоджується з висновком податкової інспекції щодо порушення п.1.7, п.1.8 ст.1, п.п.7.2.3, п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України “Про податок на додану вартість”, оскільки в нього є в наявності всі податкові накладні, по яких знято податковий кредит, а, на його думку, Закон України “Про податок на додану вартість” визначає лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат зі сплати податку –відсутність податкової накладної.

Відповідач у поданому суду запереченні на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно даних бухгалтерського обліку позивача обліковується заборгованість станом на 31.12.05 по розрахунках із ТзОВ “Ерматекс” кредиторська заборгованість в сумі 143 608 грн., по розрахунках із ТзОВ “Леокос” кредиторська заборгованість в сумі 1 822 302 грн., по розрахунках із ТзОВ “Торговий дім Маркет Мега” кредиторська заборгованість в сумі 603 685 грн. Проте, по ТзОВ “Ерматекс” рішенням Подільського районного суду м.Києва (справа №2-2196 від 04.08.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ. По ТзОВ “Леокос” рішенням Деснянського районного суду м.Києва (справа №2-2286/2005 від 27.12.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ. По ТзОВ “Торговий дім Маркет Мега” рішенням Солом”янського районного суду м.Києва (справа №2-3381-1/05 від 19.12.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ. Враховуючи вищенаведене, кредиторська заборгованість в сумі 2 569 595 грн. є безнадійною і підлягає включенню до складу валових доходів. Крім того, ПП “Укртехнологія” неправомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 8 630 360 грн (податкові накладні на отриманий товар від підприємств, яким рішеннями судів визнано недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтва платників ПДВ). Згідно отриманих відповідей на запити щодо підтвердження задекларованих сум встановлено , що у 2005 році  ПП “Укртехнологія“ віднесено до складу податкового кредиту ПДВ на суму 15 159 507 грн. на підставі податкових накладних за отриманий товар від підприємств, які не звітувалися до податкового органу або подавали звіти з нульовими показниками, зокрема: ТзОВ ТФ “Вудмакс”, згідно отриманої інформаційної довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 05.04.06 №4978/7/23-1206 за вересень-жовтень 2005р. підприємство звітувало з нульовими показниками, з листопада 2005р. –не звітує; ТзОВ “Корал і К”, згідно отриманої інформаційної довідки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 14.04.06р. №7528/7/23-702 загальна сума податкового зобов’язання, задекларована підприємством за липень-жовтень 2005р. складає 68800 грн. Для підтвердження взаєморозрахунків з  ПП “Укртехнологія” ДПІ у Голосіївському районі м. Києва направлено запит на ТзОВ “Корал і К” 13.04.06р. за №6892/10/23-718. На підставі отриманої відповіді ДПІ у Голосіївському районі м. Києва листом від 15.05.2006р. №9416/7/23-702 повідомляє, що за вказаний період ТзОВ “Корал і К” взаємовідносин з ПП “Укртехнологія” не мало; ТзОВ “Ойлмаш”, згідно отриманої інформаційної довідки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 13.04.06р. №7483/7/23-702  за квітень 2005р. підприємство звітувало з нульовими показниками, з травня 2005р. –не звітує; ПП “Югавара”, згідно отриманої інформації від Ленінської МДПІ у м. Луганську від 14.04.06р. №7183/23-0 підприємство за юридичною адресою не знаходиться. Декларації з ПДВ у 2004 році подавались до ДПІ з прочерками. Остання подана  до податкового органу Декларація за вересень 2004 року; ТзОВ “Коберлінк”, згідно отриманої інформації від ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 28.04.06р. №8696/7/23-702 підприємство за юридичною адресою не знаходиться, не звітує  до податкового органу з часу реєстрації; ТзОВ Багатогалузева фірма “Тен”, згідно листа ДПІ у Печерському районі м. Києва від 27.07.2005р. №8218/7/23-1010 підприємство не звітує, останній звіт поданий до ДПІ за листопад 2004р. Згідно листа ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва підприємство не звітує, зареєстроване на підставну особу. На даний час УПМ ДПА у м. Києві готуються документи на визнання недійсними з моменту реєстрації установчих документів та свідоцтва платника ПДВ. Отже, ПП “Укртехнологія” безпідставно віднесено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 15 159 507 грн. Законодавець чітко передбачає, що однією з обов’язкових підстав включення сум податку до податкового кредиту з ПДВ є сплата цих сум до державного бюджету. Позивачем віднесено до валових витрат витрати, понесені на підставі договорів комісії, що призвело до завищення валових  витрат на суму 3 196 088 грн. Також, встановлено, що в 2005 році позивачем отримано товар на суму 240 575 446 грн., який відображений підприємством на реалізацію, проте позивачем включено до складу валових витрат за 2005 рік суму 236 587 900 грн., або на 3 987 546 грн. менше. Випадків повернення або списання товарів перевіркою не встановлено.

Суд розглядає справу в порядку ст. 71 КАС України на основі наявних доказів.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкові повідомлення –рішення, та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №2747-ІV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Постанову в повному обсязі складено 03.03.2007 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Працівниками відповідача було проведено комплексну планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПП “Укртехнологія” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року, за результатами перевірки складено акт №97/23-0/32894212 від 18.05.2006 року. На підставі зазначеного акту перевірки прийнято наступні податкові повідомлення –рішення від 31.05.2006 року:

-           №/0/10486/23-0, яким визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток в сумі 566945,0 грн., в тому числі 444534,0 грн. –основного платежу та 122411,0 грн. –штрафних (фінансових) санкцій;

-          №/0/10485/23-0, яким визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартості в сумі 35684801,0 грн., в тому числі 23789867,0 грн. –основного платежу та 11894934,0 грн. –штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних бухгалтерського обліку підприємства обліковується заборгованість ПП “Укртехнологія” станом на 31.12.2005 року:

- по розрахунках із ТзОВ “Ерматекс” кредиторська заборгованість в сумі 143 608 грн. ТзОВ “Ерматекс” рішенням Подільського районного суду м. Києва (справа №2-2196 від 04.08.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ.

- по розрахунках із ТзОВ “Леокос” кредиторська заборгованість в сумі 1 822 302 грн. ТзОВ “Леокос” рішенням Деснянського районного суду м. Києва (справа №2-2286/2005 від 27.12.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ.

- по розрахунках із ТзОВ “Торговий дім Маркет Мега” кредиторська заборгованість в сумі 603 685 грн. ТзОВ “Торговий дім Маркет Мега” рішенням Солом”янського районного суду м. Києва (справа №2-3381-1/05 від 19.12.05) визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво платника ПДВ.

Відповідно до п.1.23 ст. 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), безоплатно надані товари (роботи, послуги) –це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод.

Відповідно до п.1.25 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), безнадійна заборгованість - заборгованість фізичної особи –суб’єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку встановленому законом або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб’єкта підприємницької діяльності).

Відповідно до п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), належить до валових доходів з інших джерел сума безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Позивач стверджує, що податковий орган не взяв до уваги той факт, що правовими наслідками визнання недійсними установчих документів є скасування державної реєстрації та подальша ліквідація юридичної особи. Відповідно до ст.59 Господарського кодексу України підприємство вважається ліквідованим з моменту виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Відомостей про ліквідацію в акті перевірки немає. Проте, згідно ст.609 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Враховуючи вищенаведене, кредиторська заборгованість в сумі 2 569 595 грн. є безнадійною і підлягає включенню до складу валових доходів.

Відповідно до пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону”.

Згідно п.9.2 ст.9 вищевказаного Закону, будь-якій особі, яка реєструється як платник податку на додану вартість, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для справляння цього податку.

Згідно п.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. за №165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.97р. за №233/2037, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно п.5 вищевказаного Порядку, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказано в пункті 2 даного Порядку.

Враховуючи вищенаведене, позивач неправомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 8 630 360 грн. (податкові накладні на отриманий товар від підприємств, яким рішеннями судів визнано недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтва платників ПДВ).

Відповідно до п.5.9 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів на складах, витрати на придбання яких включаються до складу валових витрат.

Відповідно до п.п. 7.9.2 п.7.9 ст.7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), не включаються до валових витрат кошти або майно, надані платником податку на підставі договорів комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі документів бухгалтерського обліку (оборотно –сальдових відомостей за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали та за 2005 рік, аналізу рахунків 281 “товари на складі” та 283 “товари на комісії”, оборотів по рахунках (Головна книга) 28 “товари” та 281 “товари на складі”) наданих до перевірки, встановлено, що в 2005 році ПП “Укртехнологія” здійснювало гуртову торгівлю товарами, отриманими на підставі договорів купівлі –продажу, а також на підставі договорів комісії. Отриманні товари обліковуються на рахунках 281 “товари на складі” (за 2005 рік на суму 240 575 446 грн.) та 283 “товари на комісії” (за 2005 рік на суму 33 932 327 грн.). Враховуючи вищенаведене, обліку приросту (убутку) підлягають товари, що обліковуються на рахунках 281 “товари на складі”. На підставі проведеного розрахунку приросту (+), убутку (-) балансової вартості товарів перевіряючими встановлено, що сума убутку балансової вартості товарів, яка відноситься до складу валових витрат за 2005 рік складає 2 475 712 грн. ПП “Укртехнологія” відображено в Декларації про прибуток підприємств у складі валових витрат за 2005 рік суму 5 671 800 грн. або на 3 196 088 грн. більше.

Позивач в своїй позовній заяві не спростовує вищенаведений факт порушення, лише заперечує суму податкового зобов’язання, яке нараховане за порушення, крім того, явку представника не забезпечив для надання пояснень та заперечень по даному факту.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями), до складу валових витрат включається сума будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з продажем продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі документів бухгалтерського обліку (оборотно –сальдових відомостей за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали та за 2005 рік, аналізу рахунків 281 “товари на складі” та 283 “товари на комісії”, оборотів по рахунках (Головна книга) 28 “товари” та 281 “товари на складі”) наданих до перевірки, встановлено, що в 2005 році ПП “Укртехнологія” отримано у 2005 році товарів на суму 240 575 446 грн. (Д-т рахунку 281 “товари на складі”, К-т рахунку 631 “розрахунки з постачальниками”). Отриманий товар відображений ПП “Укртехнологія” на реалізацію (Д-т рахунку 902 “собівартість реалізованих товарів”, К-т рахунку 281 “товари на складі”). Випадків повернення або списання товарів перевіркою не встановлено.

Згідно вказаного вище підпункту 5.2.1 Закону, товар в сумі 240 575 446 грн. відноситься до складу валових витрат. ПП “Укртехнологія” включено у Декларації про прибуток підприємств до складу валових витрат за 2005 рік суму 236 587 900 грн.

Позивач в своїй позовній заяві не спростовує вищенаведений факт порушення, крім того, явку представника не забезпечив для надання пояснень та заперечень по даному факту.

Враховуючи вищенаведені порушення, позивачем занижено валові витрати за 2005 рік на суму 791 458 грн.

Судом встановлено, що позивачем в 2005 році віднесено до складу податкового кредиту ПДВ на суму 15 159 507 грн. на підставі податкових накладних за отриманий товар від підприємств, які не звітувалися до податкового органу або подавали звіти з нульовими показниками.

Так, згідно отриманих в вересні –грудні 2005 року від ТзОВ ТФ “Вудмакс” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в вересні –грудні 2005 року на суму 4 080 735 грн. Як вбачається, згідно інформаційної довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 05.04.06 №4978/7/23-1206 ТзОВ ТФ “Вудмакс” за вересень-жовтень 2005р. підприємство звітувало з нульовими показниками, з листопада 2005р. –не звітує взагалі.

Так, згідно отриманих в липні –жовтні 2005 року від ТзОВ “Корал і К” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в липні –жовтні 2005 року на суму 3 302 618 грн. Як вбачається, згідно інформаційної довідки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 14.04.06р. №7528/7/23-702 загальна сума податкового зобов’язання, задекларована ТзОВ “Корал і К” за липень - жовтень 2005р. складає 68 800 грн. Для підтвердження взаєморозрахунків з  ПП “Укртехнологія” ДПІ у Голосіївському районі м. Києва направлено запит на ТзОВ “Корал і К” 13.04.06р. за №6892/10/23-718. На підставі отриманої відповіді ДПІ у Голосіївському районі м. Києва листом від 15.05.2006р. №9416/7/23-702 повідомляє, що за вказаний період ТзОВ “Корал і К” взаємовідносин з ПП “Укртехнологія” не мало.

Так, згідно отриманих в квітні - вересні 2005 року від ТзОВ “Ойлмаш” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в квітні –вересні 2005 року ПДВ на суму 4 099 410 грн. ТзОВ “Ойлмаш”. Як вбачається, згідно інформаційної довідки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 13.04.2006р. №7483/7/23-702  за квітень 2005р. ТзОВ “Ойлмаш” звітувало з нульовими показниками, з травня 2005р. –не звітує взагалі.

Так, згідно отриманих в січні –лютому 2005 року від ПП “Югавара” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в січні –лютому 2005 року ПДВ на суму 931 270 грн. Як вбачається, згідно інформації від Ленінської МДПІ у м. Луганську від 14.04.2006р. №7183/23-0 ПП “Югавара” за юридичною адресою не знаходиться. Декларації з ПДВ у 2004 році подавались до ДПІ з прочерками. Остання подана  до податкового органу Декларація за вересень 2004 року.

Так, згідно отриманих в січні –квітні 2005 року від ТзОВ “Коберлінк” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в січні –квітні 2005 року ПДВ на суму 1 035 471 грн. Як вбачається, згідно інформації від ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 28.04.2006р. №8696/7/23-702 ТзОВ “Коберлінк” за юридичною адресою не знаходиться, не звітує  до податкового органу з часу реєстрації.

Так, згідно отриманих в січні –березні 2005 року від ТзОВ “Багатогалузева фірма “Тен” податкових накладних, позивач включив до податкового кредиту в січні –березні 2005 року ПДВ на суму 1 710 003 грн. Як вбачається, згідно листа ДПІ у Печерському районі м. Києва від 27.07.2005р. №8218/7/23-1010 ТзОВ “Багатогалузева фірма “Тен” не звітує, останній звіт поданий до ДПІ за листопад 2004р. Згідно листа ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва підприємство не звітує, зареєстроване на підставну особу. На даний час УПМ ДПА у м. Києві готуються документи на визнання недійсними з моменту реєстрації установчих документів та свідоцтва платника ПДВ.

В підтвердження своєї позиції по даному факту, позивач в позовній заяві пояснює наступне. Оскільки в нього є в наявності всі податкові накладні, по яких знято податковий кредит, а, на його думку, Закон України “Про податок на додану вартість” визначає лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат зі сплати податку –відсутність податкової накладної, то податковий орган помилково прийшов до висновку про завищення податкового кредиту. Проте, позивач не представив до суду податкові накладні, виписані ТзОВ “Багатогалузева фірма “Тен”, ТзОВ “Коберлінк”, ПП “Югавара”, ТзОВ “Ойлмаш”, ТзОВ “Корал і К”, ТзОВ ТФ “Вудмакс”, та підтвердження того, що ним було сплачено вищевказаним підприємствам суми ПДВ у складі вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість”, податковий кредит –сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Згідно п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість”, бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Тобто, законом чітко передбачено, що однією з обов’язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до державного бюджету.

Отже, ПП “Укртехнологія” безпідставно віднесено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 15 159 507 грн.

Крім того, відповідно до ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” позивач звернувся до відповідача з скаргою про скасування податкових повідомлень –рішень від 31.05.2006р. №000166310/0 та №/0. Рішенням від 04.08.2006р. №14511/25-0 про результати розгляду скарги вищезгадані податкові повідомлення –рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення. Позивач звернувся з повторною скаргою до ДПІ у м. Львові. Рішення від 27.09.2006р. №16166/25-0 про результати розгляду повторної скарги податкові повідомлення –рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення. Враховуючи вищенаведене та п.4.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затв. наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253, ДПІ у Личаківському районі м. Львова винесено податкові повідомлення –рішення від 31.08.2006р. №/1/16455/23-0 та №/1/16454/23-0.

Суд також приймає до уваги той факт, що Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.11.2006 року у справі № 6/141-4/228 про банкрутство  ПП «Укртехнологія»було затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного підприємства  «Укртехнологія», в тому числі вимоги ДПІ у Личаківському районі м.Львова у сумі 24 234 804 грн(третя черга) та 12 018 151 грн(шоста черга). Зазначені суми являють собою суми основного боргу та штрафних(фінансових) санкцій згідно оспорюваних позивачем податкових повідомлень-рішень. Як вбачається із змісту ухвали, реєстр вимог кредиторів із включенням зазначених сум був податний суду розпорядником майна ПП «Укртехнологія».

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп  судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись  п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,87,94,158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп судового збору покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.