ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 15/361

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ПП ОСОБА_1

на постанову

Донецького апеляційного
господарського суду від 13.02.2007 року

у справі господарського суду

Донецької області

за позовом

ТОВ “Науково-виробниче
підприємство “Сучасні віконні системи”

до

ПП ОСОБА_1

про

стягнення 47100,00 грн.,

В засіданні
взяли участь представники:

- позивача:

не з'явився,

- відповідача:

ОСОБА_2., ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року ТОВ
“Науково-виробниче підприємство “Сучасні віконні системи” звернулось до
господарського суду з позовом до ПП ОСОБА_1 про стягнення 47100,00 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 05.12.2006 року позов задоволено. Стягнуто на користь позивача
47100,00 грн. суми заборгованості та 220,00 грн. судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 13.02.2007 року рішення місцевого господарського суду
від 05.12.2006 року залишено без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями ПП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить постанову
Донецького апеляційного господарського суду від
13.02.2007 року та рішення господарського суду Донецької області від
05.12.2006 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про
судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Судові рішення цим вимогам не
відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх інстанцій, 05.09.2005 року між ТОВ
“Науково-виробниче підприємство “Сучасні віконні системи” (замовник) та ПП
ОСОБА_1 (перевізник) було укладено договір НОМЕР_1 на перевезення вантажів
автомобільним транспортом та надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п. 1.1 договору,
перевізник зобов'язується доставити наданий замовником вантаж в пункт
призначення у встановленні строки та видати його вповноваженій особі, а
замовник зобов'язується сплатити послугу в узгоджені строки.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій виходили з того, що позивач платіжними дорученнями
перерахував відповідачу 47100,00 грн. в якості оплати за транспортні послуги,
однак відповідач в порушення умов договору не виконав свої зобов'язання за
договором.

З даним висновком судова колегія не
може погодитись, оскільки він є передчасним та такий, що зроблений без
врахування всіх обставин справи.

Так, під час розгляду справи, суди
попередніх інстанцій не надали належної юридичної оцінки п.4.1 договору,
відповідно до якого розрахунки між сторонами здійснюються шляхом готівкового
або безготівкового розрахунку, шляхом складання акту вантажоперевезення, після
надання послуг.

Враховуючи даний пункт договору,
суди попередніх інстанцій не врахували, що сторони передбачили порядок
розрахунків, а саме проведення оплати тільки після надання послуг по
перевезенню вантажу та не передбачили можливість проведення попередньої оплати
за послуги по перевезенню.

Крім того, суди попередніх
інстанцій не дослідили та не врахували, що позивач, згідно платіжних доручень
проводив оплату, а не попередню оплату за транспортні послуги на
підставі договору НОМЕР_1 від 05.09.2005 року.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суди повно, всебічно та об'єктивно не дослідили всі обставини
справи, які мають суттєве значення для вирішення спору і прийняли не законні
рішення.

Згідно до частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та
достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної
інстанції.

За таких обставин, постановлені
судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно
врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36
ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи,
перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та
прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 13.02.2007 року та рішення господарського суду
Донецької області від 05.12.2006 року у справі № 15/361 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя                                                                Н.
Кочерова

Судді
В. Рибак

М. Черкащенко