ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.
№ 3/1/657

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу дочірньої компанії "Укргазвидобування" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м. Полтава (далі –ДК "Укргавидобування)

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 та

постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 08.02.2007

за заявою відкритого акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя (далі –ВАТ "Запоріжкокс")

про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню,

зі справи № 3/1/657

за позовом ДК "Укргазвидобування"

до ВАТ "Запоріжкокс"

про стягнення 51717,05 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ДК "Укргазвидобування" –Перця Б.О.,

ВАТ "Запоріжкокс" –Косаревської О.М.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ВАТ "Запоріжкокс" звернулося до господарського суду з заявою про визнання наказу господарського суду Запорізької області від 16.01.2003 № 3/1/657 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 (суддя Даценко Л.І.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 08.02.2007 (колегія суддів у складі: Кричмаржевський В.А. –головуючий, судді Мойсеєнко Т.В., Хуторний В.М.), названу заяву задоволено. Ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій мотивовано тим, що наслідком неподання позивачем заяви з грошовими вимогами до боржника в порядку статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон) є визнання таких вимог погашеними, в зв’язку з чим наказ господарського суду має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню на підставі частини четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ДК "Укргазвидобування" просить скасувати оскаржувані судові акти та відмовити в задоволенні заяви. Скаргу мотивовано, зокрема, обов’язковістю виконання рішення господарського суду, що набрало законної сили,  відсутністю передбачених законом підстав для визнання оспорюваного наказу таким, що не підлягає виконанню, та порушенням судами вимог Закону України "Про виконавче провадження".

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ "Запоріжкокс" зазначає про правильність та обґрунтованість висновків попередніх судових інстанцій та просить залишити оскаржувані судові акти без змін, а скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- рішенням господарського суду Запорізької області від 22.10.2001 у справі № 3/1/657, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2002, з ВАТ "Запоріжкокс" на користь ДК "Укргазвидобування" стягнуто 4999,93 грн. боргу, 5446,42 грн. інфляційних витрат, 3% річних у сумі 1306,20 грн., про що видано наказ від 16.01.2003;

- 13.02.2003 відділом Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя (далі –ВДВС Заводського РУЮ)

відкрито виконавче провадження з примусового виконання названого рішення господарського суду Запорізької області;

- 02.08.2002 ухвалою господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі № 5/5/213 про банкрутство ВАТ “Запоріжкокс” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, про що було опубліковано оголошення у газеті “Урядовий кур’єр” від 22.10.2002;

- протягом 30 днів з моменту опублікування названого оголошення ДК "Укргазвидобування" не звернулося в установленому порядку із заявою з вимогами до боржника та відповідні вимоги не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого господарським судом;

- постановою ВДВС Заводського РУЮ від 20.02.2003 виконавче провадження з примусового виконання наказу від 16.01.2003 № 3/1/657 було зупинено з мотивів порушення господарським судом справи № 5/5/213 про банкрутство боржника;

- ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.08.2005 затверджено мирову угоду, укладену кредиторами та ВАТ "Запоріжкокс", та провадження у справі № 5/5/213 припинено;

- пунктом 15 названої мирової угоди передбачено, що:

"… не підлягають задоволенню вимоги конкурсних кредиторів, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство боржника і не були заявлені в процедурі банкрутства боржника або були заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання";

- постановою ВДВС Заводського РУЮ виконавче провадження з примусового виконання наказу № 3/1/657 поновлено.

Причиною спору в даній справі стало питання щодо наявності правових підстав для визнання наказу від 16.01.2003 № 3/1/657 таким, що не підлягає виконанню.

У прийнятті рішення про задоволення зазначеної заяви ВАТ "Запоріжкокс" попередні судові інстанції керувалися тим, що вимоги ДК "Укргазвидобування" виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Запоріжкокс", і відповідно до статті 14 Закону ДК "Укргазвидобування" повинна була у місячний строк подати до суду письмову заяву з вимогами до боржника.

Проте з відповідними висновками господарських судів не можна погодитися з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що коло причин, з яких наказ господарського суду може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, пов’язується саме з відсутністю у боржника обов’язку сплатити борг за таким наказом. Однак в даному разі відсутні підстави для звільнення ВАТ "Запоріжкокс" від сплати заборгованості, визнаної рішенням суду, що набрало чинності.

Згідно з частиною п’ятою статті 124 Конституції України та статтею 115  ГПК України судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

За змістом пункту 8 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов’язковому зупиненню у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів згідно з пунктом 4 статті 12 Закону  забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Статтями 34, 37, 40, 401 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у статті 14 Закону. Натомість пунктом 7 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

Таким чином, з огляду на наведені законодавчі положення висновок господарських судів про наявність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є помилковим.

Відповідну правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду України від 31.10.2006 № 06/349 зі справи № 9/464пн.

Посилання ж господарських судів на абзац другий статті 15 мирової угоди у справі № 5/5/213 є безпідставним, оскільки мирова угода, укладена ВАТ "Запоріжкокс" і його кредиторами, не може регулювати питання щодо примусового стягнення боргу особою, яка не є учасником цієї угоди.

За таких обставин оскаржувані ухвала та постанова місцевого і апеляційного господарських судів підлягають скасуванню, а заява ВАТ "Запоріжкокс" про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, –залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу дочірньої компанії "Укргазвидобування" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі газопромислового управління "Полтавагазвидобування" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007 зі справи № 3/1/657 скасувати.

3. У задоволенні заяви відкритого акціонерного товариства "Запоріжкокс" про визнання наказу господарського суду Запорізької області від 16.01.2003 № 3/1/657 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Суддя                                                                                            В. Селіваненко

Суддя                                                                                             І. Бенедисюк

Суддя                                                                                             Б. Львов