ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2007                                                                                                Справа  № 16/390

За позовом
товариства з обмеженою відповідальністю „РГСН”, м. Ужгород

до відповідача
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Тиса”, с. Боржава, Берегівський район

про
стягнення суми 12427,70 грн.

Суддя  О.В. Васьковський

Представники:

Від позивача
не з’явився

Від відповідача
не з’явився

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю „РГСН”, м. Ужгород (далі –позивач) звернулося з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Тиса”, с. Боржава, Берегівський район (далі –відповідач) про стягнення суми 12427,70 грн., у т.ч. 12000,00 грн. основної заборгованості, 363,35 грн. пені та 64,35 грн. процентів за договором №07/01 від 24.07.06.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач не розрахувався у повному обсязі та в передбачений договором строк за отриманий товар, внаслідок чого в нього виникла та рахується прострочена заборгованість.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, письмових пояснень по суті заявлених вимог не подав, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, тому справа розглянута у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

24.07.06 між позивачем (продавець по договору) та відповідачем (покупець по договору) укладено договір №07/01 (далі –договір), згідно умов якого позивач зобов’язався  передати відповідачу у власність, а відповідач зобов’язався прийняти на умовах договору верстат УЗД-600А.

На виконання умов договору та на підставі накладної №44 від 28.11.06 та довіреності серія ЯЛЕ №727126 від 28.11.06 позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 17000,00 грн.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за  договором  купівлі-продажу  одна  сторона  (продавець) передає або зобов'язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У п.3.2. договору сторони передбачили, що оплата здійснюється протягом 3-х місяців з моменту укладення договору щомісячно рівними частинами.

Проте, як встановлено з матеріалів справи та пояснень представника позивача, відповідач лише частково на суму 5000,00 грн. оплатив отриманий товар. Станом на день подання позову та розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість у сумі             12000,00 грн.

За прострочення виконання грошового зобов’язання позивач, відповідно до п. 5.2. договору, за період з 25.10.06 по 28.12.06 нарахував відповідачу пеню, яка згідно розрахунку становить 363,35 грн. (8,5% - облікова ставка НБУ).

Також, керуючись ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач за прострочення виконання грошового зобов’язання по оплаті за отриманий товар за період з 25.10.06 по 28.12.06 нарахував відповідачу три проценти річних від простроченої суми, що згідно розрахунку становить  - 64,35 грн.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми 12427,70 грн., у т.ч. 12000,00 грн. основної заборгованості, 363,35 грн. пені та 64,35 грн. процентів, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 124,28 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити  повністю.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Тиса” (Берегівський район, с. Боржава, вул. Дорчі Керт, 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „РГСН” (м. Ужгород, вул. Собранецька, 163А, ):

-  суму 12427,70 грн., у т.ч. 12000,00 грн. основної заборгованості, 363,35 грн. пені та 64,35 грн. процентів;

- суму 124,28 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму            118,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                           О.В. Васьковський