ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 20/35

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.В.,

Розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства "Укренерговугілля"

на рішення господарського суду Донецької області від 26 жовтня 2006 року
у справі                                       №20/35

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" (далі –Товариство)

До

За участю 3-ої особи
Державного підприємства "Укренерговугілля" (далі –Підприємство)
ВАТ "Підприємство електричних мереж "Енерговугілля"

Про
стягнення 1 707 929,23 грн.

за участю представників:

позивача: Калитвінська С.О., Ластовицький В.В.;

відповідача: Пацюк А.В.;

третьої особи: Багрій А.Г.;

встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області (суддя Арсірій Р.О.) від 26 жовтня 2006 року у справі № 20/35 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь Товариства 599 368,01 грн. заборгованості, 44 451,61 грн. інфляційних, 17 981,04 грн. 3% річних та судові витрати.

Підприємство звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області, оскільки ним при винесенні оскаржуваного судового акту порушено норми матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Господарським судом встановлено, 15 січня 1990 року між Ордена Леніна Виробничим енергетичним об’єднанням „Донбасенерго” в особі Донецького ПЕМ (Енергопостачальна організація) та Підприємством електричних мереж „Донецьквугілля” (Абонент) було укладено договір № 1052, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація зобов’язується постачати відпускати електричну енергію Абоненту, відповідно до встановлених йому планів електроспоживання в межах встановленої потуги.

Товариство звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Підприємства про стягнення заборгованості за надану електроенергію в сумі 1 707 929,29 грн.

Під час розгляду справи між сторонами була укладена мирова угода  від 1 листопада 2001 року, в якій сторони дійшли згоди, що борг відповідача перед позивачем становить 500 000 грн., а борг в сумі 1 207 929 грн. є недоведеним. Мирова угода затверджена ухвалою господарського суду Донецької області від 12 листопада 2001 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 липня 2005 року ухвала місцевого господарського суду про затвердження мирової угоди скасована.

Відповідно до указу президента України № 282/95 від 04.04.1995 р. Ордену Леніна Виробниче енергетичне об’єднання „Добасенерго” шляхом перетворення було реорганізовано у Державну акціонерну енергопостачальну кампанію „Донецькобленерго”.

Державну акціонерну енергопостачаючу компанію „Донецькобленерго” було реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”. Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”  стало правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії „Донецькобленерго” та Виробничого енергетичного об’єднання „Донбасенерго”, відповідно до положень Статуту від 29.06.2005 р.

Підприємство селищних електричних мереж Виробничого Об’єднання  „Донецьквугілля” було реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства „Укренерговугілля”, відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики № 218 від 07.05.2003 р. Державне підприємство „Укренерговугілля” є правонаступником Підприємства селищних електричних мереж ВО „Донецьквугілля”.

Задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що внаслідок несвоєчасної оплати за договором в період з березня 1998 р. по жовтень 1998 р. з боку відповідача виникла заборгованість в сумі 599 368,01 грн., в тому числі борг за екологічну надбавку в сумі 523,72 грн., яка нараховується відповідно до Положення „Про порядок створення, обліку та використання засобів цільового призначення „Фінансування екологічної реконструкції Миронівської ТЕС” від 30.09.1996 р.

Наявність заборгованості за договором підтверджується судом наданими похідними документами, а саме: листами відповідача, складеними на їх підставі рахунками, актами звіряння та розрахунком позивача. Зазначені документи між собою взаємопов’язані та у сукупності підтверджують заборгованість в зазначеній позивачем сумі.

Проте, з вказаними доводами погодитись не можна, виходячи з наступного.

Стаття 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” закріплює, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи наведене, господарському суду необхідно було з’ясувати питання, яким чином рахувалась по бухгалтерському обліку як у позивача так і відповідача поставлена електрична енергія.

Вказані обставини господарським судом не недосліджені.

Крім того, місцевий господарський суд при вирішенні даного спору не визначив правову природу спірних правовідносин, не дав належної юридичної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують чи спростовують нараховані позивачем суму боргу, інфляційних, річних, а тому дійшов хибного висновку про можливість задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення.

Рішення господарського суду Донецької області вищевказаним вимогам не відповідає.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд  у  визначеному  законом  порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, якщо поданих сторонами доказів недостатньо, господарський суд зобов'язаний витребувати  від  підприємств  та  організацій  незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для  вирішення  спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

Проте, господарський суд необхідні документи і матеріали для правильного вирішення спору не витребував, надані сторонами докази не дослідив, обмежившись загальними висновками.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд зазначеного не врахував, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Укренерговугілля" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 26 жовтня 2006 року у справі № 20/35 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складі суду.

Головуючий суддя                                                                       О. Кот

судді                                                                      С. Владимиренко

С. Шевчук