ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.07 р.                                                                               Справа № 44/72пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» (представник Смаргон О.О. довіреність від 19.02.07 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снегірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання права власності приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» на адміністративну будівлю літ.А-1-2 загальною площею 588,1 м2, розташовану за адресою місто Донецьк, вулиця Трамвайна будинок 45, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємства адміністративну будівлю літ.А-1-2 загальною площею 588,1 м2, розташовану за адресою місто Донецьк, вулиця Трамвайна будинок 45 (далі – Приміщення). Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на неузгодженні Комітетом питання про прийняття в експлуатацію Приміщення, натомість його реконструкція, здійснена Підприємством для використання спірної нерухомості у комерційних цілях, є такою, що відповідає встановленим будівельним правилам та нормам. Означена бездіяльність Комітету, на думку позивача, порушує речові права позивача на Приміщення, оскільки Підприємство не в змозі використовувати Приміщення у власній підприємницькій діяльності, тобто обмежується право користування Приміщенням, як складова частина права власності.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав оригінали деяких документів для звірення з наявними у справі копіями.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що дозволу на реконструкцію та добудову Приміщення – не надано, крім того, в матеріалах справи відсутні дані про оспорювання Комітетом права власності Підприємця, через що позивач був не вправі подавати поточний позов.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями 655-697 ЦК України, між продавцем ТОВ „ВКФ „Азовсервіс” та покупцем Підприємством 29.06.04 року укладено договір № 1923 щодо купівлі-продажу адміністративної будівлі площею 169,5 м2 будинку 45 по вулиці Трамвайна в місті Донецьку (далі – Об’єкт). Означений договір купівлі-продажу згідно статті 657 ЦК України укладено у письмовій формі та посвідчено приватним нотаріусом Друговою В.А.

В порядку статті 664 ЦК України та згідно пунктів 2.1 та 4.4 вищезазначеного договору, право власності Підприємства на Об’єкт виникло з моменту оплати придбаного майна, що підтверджується актом приймання-передачі Об’єкту. Актом приймання-передачі від 30.06.04 року підтверджено факт виконання грошового зобов’язання та факт передачі Об’єкту до Підприємства.

Таким чином, виходячи зі змісту норм статей 12-13, 15 Закону України „Про власність” та статей 316-317, 328 ЦК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Об’єкту, отриманого на підставах, що передбачені договором та не заборонені законом.

Позивач самочинно здійснив реконструкцію та добудову до існуючого Об’єкту внаслідок чого утворилося Приміщення, загальною площею 588,1 м2.

Тобто, Підприємство, з метою реалізації власних прав на користування Об’єктом, а також в порядку реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями 41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснило переобладнання Об’єкту у Приміщення. Ідентифікація цього нового об’єкту нерухомості Приміщення, а також відповідність Приміщення існуючим будівельним нормам та правилам, факт задовільного стану Приміщення, та факт можливості використання Приміщення як офісу – визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі технічним висновком кооперативно-державного проектно-вишукувального інституту „Донецькагропроект” № 101/5 від 2005 року з додатками та технічним паспортом комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” з інвентаризаційної справи № 9дкв-253/5591.

Договором оренди земельної ділянки 1718 від 20.06.06 року Комітет надав у строкове платне користування Підприємству земельну ділянку площею 836 м2 кадастровий номер :00:017:0238, для експлуатації Приміщення. Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинну добудову до Приміщення може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки згідно наведеного договору Комітет надав Підприємству в тимчасове оплатне користування відповідну земельну ділянку, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на реконструйоване Приміщення з моменту завершення його будівництва.

З огляду на наведене, означене право власності Підприємства на Приміщення виникло на законних підставах, тому суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну нерухомість. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за матеріалами справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Технічний паспорт на Приміщення № 9дкв-253/5591, виданий органами державної реєстрації в порядку Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об’єктів нерухомого майна, означає, що комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” здійснено технічну інвентаризацію саме нерухомого майна (Приміщення).

У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Оскільки згідно змісту позовних вимог та наданих матеріалів, Комітет не здійснює фактичних дій щодо прийняття в експлуатацію Приміщення, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, оскільки порушується право Підприємства щодо використання Приміщення у підприємницькій діяльності, як елемент речового права власності.

Жодних переконливих причин, які б обґрунтували законність бездіяльності Комітету в частині прийняття Приміщення у експлуатацію, а також доказів порушення в процедурі переобладнання Квартир у Приміщення чиїхось законних прав та охоронюваних законом інтересів або санітарних норм – суду не надано.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне невизнання відповідачем права власності на Приміщення, а також порушення Комітетом норм Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим права власності.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та переобладнання Приміщення.

На підставі ст.41-42 Конституції України, ст.ст.224-240 ЦК УРСР, ст.ст.181, 202, 316-317, 328, 331, 383, 392 ЦК України, ст.ст.12-15, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.4, 7 ЖК УРСР, ст.ст.1, 2, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання права власності приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» на адміністративну будівлю літ.А-1-2 загальною площею 588,1 м2, розташовану за адресою місто Донецьк, вулиця Трамвайна будинок 45.

Визнати право власності приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аланта» на адміністративну будівлю літ.А-1-2 загальною площею 588,1 м2, розташовану за адресою місто Донецьк, вулиця Трамвайна будинок 45.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області