СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.07                                                                                 Справа № 4/14.

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго” в особі «Кіровськтеплокомуненерго», м.Луганськ

до Управління освіти Кіровської міської ради, м.Кіровськ  Луганської області

про стягнення 13317 грн. 56 коп.

представники сторін:

від позивача –Тенькова І.О., дов. №15/42-17-484 від 23.10.06;

від відповідача –МаксименкоО.В., дов.№ б/н від 27.03.07.

Представниками сторін подане клопотання  про відмову від звукової фіксації судового процесу, яке судом задовольняється.

Суть справи: заявлена вимога про стягнення з відповідача 13317 грн. 56 коп. заборгованості за поставку теплової енергії.

У судовому засіданні від 27.04.07 по справі, згідно ст. 77 ГПК України, була оголошена перерва до 07.05.07.

Рішення господарського суду Луганської області виноситься  07.05.07.

Згідно довідки головного управління статистики у Луганської області від 17.01.07 № 13-48/167 та заяви позивача, зданої до суду 25.01.07  правильна назва відповідача  Відділ освіти кіровської міської ради Луганської області.

На підставі викладеного, відповідачем по справі слід вважати  Відділ освіти кіровської міської ради Луганської області.

Позивач  заявою від 19.02.07 № 83, зданою до суду 27.02.07, в порядку ст.22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог  та просить суд стягнути з відповідача 14906 грн. 07 коп. заборгованості за поставку теплової енергії.

Відповідач  у відзиві на позовну заяву від 06.02.07 № 52, від 27.04.07 № 15/42-1-287, від 10.04.07 № 134,  позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що згідно пред’явлених позивачем рахунки за період з лютого по грудень 2005 року включно оплата проводилася своєчасно; на протязі опалювального сезону 2005-2006 років претензії по заборгованості за лютий –березень 2005 року  зі сторони позивача не було; рахунку пред’явленої у листопаді, грудні 2005 року відповідачем сплачено та станом на 01.01.06 претензії по заборгованості відповідача перед позивачем за 2005 рік не надходило; у листопаді 2006 року працівниками позивача були пред’явлені акти звірки розрахунків, в яких вказаний рахунок за лютий 2005 рік на суму 67955 грн. 88 коп., але відповідачем був пред’явлений рахунок на суму 40756 грн. 18 коп., оригінал вказаного рахунку з вказанням підпису працівника відповідача позивачем не був пред’явлений, та з інших підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, надані додаткові представниками сторін  документи, вислухавши доводи  представників сторін,   суд

встановив:

Заява позивача щодо збільшення розміру позовних вимог підлягає до задоволення. Позовними вимогами слід вважати вимоги про стягнення з відповідача 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  заборгованості за поставку теплової енергії.

Новою ціною позову слід вважати вимоги про стягнення з відповідача 14906 грн. 07 коп.  (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  заборгованості за поставку теплової енергії.

Між позивачем та відповідачем  був укладений договір на поставку теплової енергії № 14/620ю від 14.10.05, згідно якого «Підприємство» (позивач у справі) зобов’язаний постачати   “Споживачу” ( відповідачу по справі) теплову енергію, відповідно з умовами цього договору, а   “Споживач” зобов’язаний  своєчасно оплачувати поставлену теплову енергію  в строки та на умовах  встановлені цим договором; та додаткова угода від 14.10.05 до договору на поставку теплової енергії № 14/620ю від 14.10.05; та додаткова угода від 01.02.06 до договору на поставку теплової енергії № 14/620ю від 14.10.05.

Згідно п.3.4 договору, оплата за поставлену теплову енергію, при наявності засобів обліку теплової енергії здійснюється за їхніми показниками. «Споживач»(відповідач у справі) зобо1язаний до 28 числа місяця наступного за звітним надати «Підприємству»(позивачу у справі) інформацію про показники заходів обліку теплової енергії.

Згідно п.3.5 договору, оплата за поставлену теплову енергію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок «Підприємства»(позивача у справі) на протязі 7 днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Позивач  за договором   постачав теплову енергію   і виконав свої зобов’язання у повному обсязі.

Відповідач у справі своєчасно не виконував свої зобов’язання  у повному обсязі перед позивачем за вказаним договором, щодо оплати наданих послуг і станом на 01.10.06  за відповідачем  утворився борг по сплаті за спожиту теплову енергію у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог).

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія  від 16.06.06 №455 з вимогою про сплату боргу за надані послуги  на суму 111011 грн. 25 коп., відповідач  відповідь не надав,  оплату не провів.

Відповідач  у відзиві на позовну заяву   позовні вимоги відхилив.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог) заборгованості за поставку теплової енергії.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання  повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, борг за спожиту теплову енергію у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)    станом на 01.10.06 нарахований позивачем необґрунтовано,  не підтверджений матеріалами справи.

Як вбачається,  у акті звірення  розрахунків від 10.04.07 позивач вказує рахунок №4 від 23.02.05 на суму 67955 грн. 88 коп., тоді, як для сплати відповідачу був пред’явлений рахунок на суму 40756 грн.  18 коп., в якому вказаний тариф за 1 Гкал –172 грн. 00 коп. замість 190 грн. за 1 Гкал,  згідно договору № 11/620юр від 14.10.05 та додаткової угоди     від 01.02.06  до договору № 11/620юр від 14.10.05.

Позивач не надав до суду   оригінал рахунку № 4 на суму  67955 грн.  88 коп. з підписом представника відповідача. У  вказаному  акті звірення  розрахунків вказаний рахунок № 45 від 31.03.05 на суму 34799 грн.  66  коп.,  але відповідачу пред'явлений рахунок № 45 від 17.03.05 на суму 34799 грн.  66 коп., який ним  були сплачені  18.03.05 за платіжними дорученнями № 488 –7800грн., № 491 –23029 грн.  55 коп. та № 492 –3970 грн. 11 коп., тобто не співпадає дата виписки рахунку.

Як вбачається , у листопаді 2005 р. ,   згідно акту звірення розрахунків від 10.04.07 вказаний рахунок № 126 від 03.11.05 на суму 8500грн., відповідачу пред'явлений рахунок № 116 від 03.11.05 на суму 8500грн., який ним був сплачений  04.11.05 за платіжними дорученнями № 2599 від 04.11.05 –5500грн., № 2598 від 04.11.05 на суму 3000грн.

Крім того, у грудні 2005р. вказаний рахунок № 150 від 14.12.05 на суму 27188 грн.  45 коп., відповідачу пред'явлений рахунок № 125 від 14.12.05, який був сплачений  за платіжним дорученням №3035 від 16.12.05  на  суму 27188 грн.  42 коп.

У  наведених вище   випадках не співпадають  номери рахунків позивача з  номерами рахунків відповідача.

Також, у липні 2005р. позивачем пред'явлений рахунок № 3 від 15.07.05  на суму 12294 грн., в якому вказані дві установи  підприємства відповідача – яслі/сад  № 4 та ДЮСШ ( дитяча юнацька спортивна школа). Представниками позивача надано пояснення, що ці установи були помилково включені у рахунки за лютий місяць 2005р. У липні 2005р. лімітів на оплату зазначеного рахунку у відповідача не має, у зв’язку з чим за рішенням виконкому Кіровської міської ради № 609 від 12.07.05 були перенесені  асигнування у сумі 12294 грн., рахунок сплачений 15.07.05  за платіжним дорученням № 1648.

Як  свідчать матеріли справи, по закінченню опалювального періоду ( жовтень –грудень 2004р., січень –березень 2005р.) додаткових рахунків по  перерахунку рахунка №4 від 23.02.05 і акту звірення розрахунків за надані послуги по теплозабезпеченню за вказаний період відповідачу не пред'являлось. На початок опалювального періоду 2005 –2006р, а саме станом на 01.10.2005 зі сторони позивача претензій по заборгованості також  не надходило.

На кінець 2005р. всі  пред'явлені позивачем рахунки були сплачені відповідачем. Акти звірення розрахунків щодо заборгованості станом на 01.01.06 позивачем пред'явлені не були. До початку опалювального  періоду 2006 –2007р.р., у листопаді 2006р., представниками позивача був пред'явлений акт  звірення розрахунків, у  якому була вказана кредиторська заборгованість  у сумі 14906 грн.  07 коп.  за 2005р.

Суд вважає, що позивачем не надано   доказів  щодо несплати відповідачем заборгованості  у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  за поставку теплової енергії.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідності до 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано обґрунтованих доказів , які підтверджують   викладені в позовній заяві обставини, а саме: заборгованість відповідача перед позивачем за договором на поставку теплової енергії № 14/620ю від 14.10.05 та додаткових угод у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  за поставку теплової енергії.

Суд вважає, вимоги позову про стягненню з відповідача заборгованості  у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  за поставку теплової енергії, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не  підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин позовні вимоги слід визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення .

З огляду на викладене слід визначити, що позивачем не доведені вимоги по стягненню з відповідача заборгованості  у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  за поставку теплової енергії, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог  слід відмовити.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано безспірних доказів, що відповідач повинен  сплатити  позивачу заборгованістіь у сумі 14906 грн. 07 коп. (з урахуванням заяви щодо збільшення позовних вимог)  за поставку теплової енергії.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що позивач не надав суду безспірних доказів своїх позовних вимог тому, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по державному миту та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  покладаються на позивача.

Таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 ЦК України, ст. 193 ГК України,  ст. ст.44, 49,  77, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання.

Дата підписання рішення :  14.05.07.

Суддя                                                                                                             Г.М.Батюк