ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦ
ІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.02.07

Справа № 7/254-3540
Львівський апеляційни
й господарський суд в складі
колегії
головуючого-судді
Р. Марко
суддів
С. Бойко

Т. Бонк
При секретарі
Ковалишин Ю.
розглянувши апеляц
ійну скаргу Тернопільсько
ї ОДПІ від 18.12.06 № 84841/7/10-015
на рішення господарс
ького суду Тернопільської об
ласті від 10.11.06
у справі 7/254-3540
за позовом Терноп
ільської ОДПІ
до відповідача 1 У
ПП»Укртехмаш»
до відповідача 2- ВАТ»Тер
нопільбуд»
про визнання недійсною
угоди
за участю представни
ків сторін:
від позивача- Переймибіда
Р.
від відповідача 1 - не з»явив
ся
від відповідача 2- Колодит С
.
В С Т А Н О В И В :
Рішенням господарськог
о суду Тернопільської област
і від 10.11.06 по даній справі відм
овлено у позові Тернопільськ
ій ОДПІ.
Не погоджуючись із прий
нятим рішенням, ОДПІ подало а
пеляційну скаргу, в якій прос
ить рішення суду скасувати, п
озов задоволити. Зокрема апе
лянт зазначає, що спірні зобо
в»язання вчинені з порушення
м господарської компетенці
ї, так відповідно до установч
их документів УПП „Укртехмаш
", останнє є унітарним підприє
мством, тобто таким, що створе
не одним засновником. Власни
к та керівник зазначеного пі
дприємства є однією і тією ж о
собою - Гнатюк Михайло Євгено
вич, який єдиний відповідно д
о ст.65 ГК України без дорученн
я діє від імені підприємства
. Від імені УПП „Укртехмаш" 28.11.200
5 р. та 19.12.2005 р. брав участь у госпо
дарських операціях (виписува
в податкові накладні, переда
вав товар) особисто Гнатюк М.Є
., що чітко зазначено у первинн
их документах. Апелянт зазна
чає, що особа, від імені якої в
иписувалися податкові накла
дні, здійснювалась передача
товару, на момент здійснення
спірних господарських зобов
»язань, була вже 4 місяці, як ме
ртва . На думку Тернопіл
ьської ОДПІ, довідка Скалатс
ької Міської Ради народних д
епутатів Підволочиського ра
йону про смерть у липні 2005 р. Гн
атюка Є.М. є особливо переконл
ивим доказом того, що у листоп
аді та грудні цього ж року він
не міг передавати товар, та с
кладати первинні бухгалтерс
ькі документи, а тому даний фа
кт підтверджує укладення та
виконання спірних зобов»яз
ань з порушенням господарськ
ої компетенції та є підставо
ю для визнання їх недійсними
.
В судовому засіданні, п
редставник відповідача 2 зап
еречив проти доводів апелянт
а, просив рішення суду залиши
ти без змін, як таке, що прийня
то з дотриманням норм чинног
о законодавства та на підста
ві досліджених усіх обставин
справи.
Розглянувши доводи апеляц
ійної скарги, відзив, заслуха
вши представників сторін, до
слідивши обставини справи, п
еревіривши правильність зас
тосування судом першої інста
нції норм чинного законодавс
тва, колегія суддів не вбачає
правових підстав для задово
лення вимог апелянта.
При цьому колегія виходила
з наступного.
Як встановлено колегіє
ю, між УПП „Укртехмаш" (Продаве
ць) та ВАТ „Тернопільбуд" в осо
бі Будівельно -монтажного уп
равління „Промбуд" (Покупець
) укладено 01.11.2005р. договір купів
лі - продажу № 50, відповідно до я
кого, Продавець зобов'язався
поставити пиломатеріали по
ціні зазначеній в накладних
на відпуск товару, а Покупець
зобов'язався оплатити товар
по факту його отримання.
Виконання сторонами зо
бов'язань підтверджується: н
акладними № 2811-02 від 28.11.2005р., № 1912-01 ві
д 19.12.2005р., № 1101-01 від 11.01.2006р. на загальн
у суму 54831,27 грн. в т.ч. 9138,54 грн. ПДВ; п
одатковими накладними № 2811-03 ві
д 28.11.2005р„ № 1912-01 від 19.12.2005р.та № 1101-01 від
11,01.2006р.; платіжними дорученнями
№ 11553 від 22.12.2005р., № 11163 від 30.11.2005р. та № 154
від 16.01.2006р.на зальну суму 54831,27 грн
., в тому числі податок на дода
ну вартість 9138,54 грн.. Факт вико
нання сторонами зобов'язань
за договором, засвідчено так
ож актом перевірки, № 13098/23-430/01268940ві
д 13.07.2006р., оформленого за резуль
татами виїзної позапланової
документальної перевірки БМ
У „Промбуд" з питань взаємові
дносин з УПП „Укртехмаш" та ПП
„Багро" за період з 01.01.2004р. по 31.12.200
5р..
Як встановлено судом пер
шої інстанції на момент укла
дення спірного договору , сто
рони даного договору перебув
али в Єдиному державному реє
стрі, мали свідоцтво платник
а податку на додану вартість
. Фактичне виконання угоди, не
заперечується самим апелянт
ом.
Згідно з ч. 1 ст.207 Господар
ського кодексу України, який
набрав чинність з 1 січня 2004 ро
ку, господарське зобов'язанн
я, що не відповідає вимогам за
кону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтерес
ам держави і суспільства, або
укладено учасниками господа
рських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарсь
кої компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути
на вимогу однієї із сторін, аб
о відповідного органу держав
ної влади визнано судом неді
йсним повністю або в частині
.
Положення статей 207 та 208 Го
сподарського кодексу Україн
и слід застосовувати з ураху
ванням того, що правочин, який
вчинено з метою завідомо суп
еречною інтересам держави і
суспільства, водночас супере
чить моральним засадам суспі
льства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203,
ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним
, і визнання такого правочину
недійсним судом не вимагаєт
ься. Органи державної податк
ової служби, вказані в абзаці
першому ст. 10 Закону України "П
ро державну податкову службу
в Україні", можуть на підставі
п.11 цієї статті звертатись до
судів з позовами про стягнен
ня в доход держави коштів, оде
ржаних за правочинами, вчине
ними з метою, яка завідомо суп
еречить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на
їхню нікчемність.
Слід зазначити, що санкці
ї застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідо
мо суперечить інтересам держ
ави і суспільства. Разом з тим
, за змістом ч.1 ст.208 ГК України з
астосування цих санкцій можл
иве лише в разі виконання пра
вочину хоча б однією стороно
ю.
Санкції, встановлені ч.
1 ст.208 цього Кодексу, не можуть
застосовуватися за сам факт
несплати податків (зборів, ін
ших обов'язкових платежів) од
нією зі сторін договору. За та
ких обставин правопорушення
м є несплата податків, а не вчи
нення правочину. Для застосу
вання санкцій, передбачених
ч.1 ст.208 Кодексу, необхідним є н
аявність умислу на укладення
угоди з метою, яка завідомо су
перечить інтересам держави і
суспільства, наприклад, вчин
ення удаваного правочину з м
етою приховання ухилення від
сплати податків.
Частиною 1 ст. 208 ГК Україн
и передбачено застосування с
анкцій лише судом. Це правило
відповідає нормі ст.41 Констит
уції України, згідно з якою ко
нфіскація майна може бути за
стосована виключно за рішенн
ям суду у випадках, обсязі та п
орядку, встановлених законом
.
Оскільки санкції, передба
чені цією частиною, є конфіск
аційними, стягуються за ріше
нням суду в доход держави за п
орушення правил здійснення г
осподарської діяльності, то
такі санкції не є цивільно-пр
авовими, а є адміністративно
-господарськими як такі, що ві
дповідають визначенню ч.1 ст.23
8 ГК України. Тому такі санкції
можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановле
них ст.250 ГК України.
Враховуючи досліджені об
ставини справи, податковим о
рганом на думку апеляційного
суду в силу ст.. 71 КАС України н
е доведено належними доказам
и факту, що спірна угода укл
адена з порушенням господарс
ької компетенції, а тому суд п
ершої інстанції підставно ві
дмовив у позові.
Однак слід зазначити, що суд
першої інстанції помилково
застосував положення ГПК Укр
аїни, так як даний спір підляг
ає розгляду відповідно до по
ложень КАС України, оскільки
одним з учасників даного спо
ру є суб»єкт владних повнова
жень.
Керуючись ст.ст. 195, 198,
201, 205 п.7 Розділу VІІ Прикінцевих
та перехідних положень КАС У
країни, Львівський апеляцій
ний господарський суд
Постановив :
Рішення господарського
суду Тернопільської област
і від 10.11.06 у справі № 7/254-3540 змінити
в частині застосування норм
процесуального права. В інші
й частині рішення господарс
ького суду Тернопільської о
бласті від 10.11.06 у справі № 7/254-3540 з
алишити без змін, а апеляційн
у скаргу без задоволення.

Постанову може бути оскарж
ено у касаційному порядку.
Матеріали справи скеруват
и до господарського суду Тер
нопільської області.
Головуючий
Р. Марко
Суддя
С. Бойко
Суддя
Т. Бонк