ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.

Справа № 16/29-06-620

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді:  Бєляновського В.В.,

Суддів:  Мирошниченко М.А., Шевченко В. В.,

при
секретарі   -   Волощук О.О.,

за участю представників:

Від
позивача: Юхтенко Л.Р.

Від  відповідача: Петренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської
області

від  25.04.2006
року

у справі №  16/29-06-620

за позовом
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про розірвання
договору  оренди, виселення та стягнення
18996,32 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року Представництво по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулося до
господарського суду Одеської області з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про розірвання договору оренди НОМЕР_1 від
04.03.2002 року нежитлового приміщення першого поверху площею 233 кв.м.,
розташованого в АДРЕСА_1, укладеного між сторонами,  виселення відповідача із займаного приміщення
та стягнення заборгованості по орендній платі за період з 01.12.2003р. по
30.11.2004р. в сумі 18996,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовувалися неналежним
виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди щодо своєчасного
та в повному обсязі внесення орендної плати та страхування об'єкта оренди.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 25.04.2006 року  у
справі (суддя - Желєзна С.П.) позов задоволено частково,  відповідача виселено із займаного нежитлового
приміщення з мотивів доведеності та обґрунтованості позовної вимоги в цій
частині, провадження у справі за вимогою в частині стягнення 18996,32 грн.
припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в зв'язку зі сплатою
відповідачем під час розгляду даної справи в добровільному порядку
заборгованості по орендній платі, в частині розірвання договору оренди НОМЕР_1
від 04.03.2002 року в задоволенні позову відмовлено з огляду на припинення
даного договору у зв'язку із закінченням строку, на якій його було укладено.

СПД -фізична особа ОСОБА_1 у поданій
до Одеського апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить
зазначене рішення місцевого господарського суду скасувати і прийняти нове
рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовити. Скаржник вважає, що
оскаржуване рішення прийнято судом з грубим порушенням норм матеріального
права, викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам  справи, а крім того судом не в повній мірі
з'ясовані обставини, які мають значення для справи, що призвело до
неправильного рішення. При цьому, в обґрунтування своїх вимог  скаржник посилається на те, що згідно з
рішенням Одеської міської ради НОМЕР_2 від 09.11.2005 року орендований ним
об'єкт комунальної власності підлягає продажу орендарю за грошові кошти; після
закінчення строку дії договору оренди - 02.02.2006 року орендодавець не
повідомив його про своє небажання продовжувати орендні відносини, а тому
договір оренди НОМЕР_1 від 04.03.2002 року
згідно з чинним законодавством вважається продовженим;  заборгованість по орендній платі погашена в
повному обсязі в процесі розгляду даної справи

У
відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення вказуючи на
безпідставність та необґрунтованість викладених у ній доводів і просить
оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, вважаючи
його законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено місцевим господарським судом, 04.03.2002 року між
Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
(орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір
НОМЕР_1  оренди нежитлового приміщення
загальною площею 233 кв.м., розташованого на першому поверсі будівлі по
АДРЕСА_1, під розміщення пункту приймання склотари, строком до 14.02.2005 року.

Зазначене в даному договорі майно
було передано орендареві від орендодавця за актом від 04.03.2002 року.

Додатковим погодженням від 01.06.2005
року сторони змінили умову договору оренди щодо строку його дії та встановили,
що догорів діє до 01.02.2006 року.

За умовами даного договору орендар
зобов'язався орендну плату в узгодженому розмірі своєчасно сплачувати
орендодавцю щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів
своєї господарської діяльності, а після закінчення строку дії договору чи у
випадку його дострокового розірвання у 15 - ти денний термін передати
орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент
передачі його в оренду.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” (далі Закон про оренду) орендар
зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Але в порушення своїх договірних
зобов'язань та вищенаведених вимог закону відповідач протягом терміну дії
договору оренди орендну плату за користування нежитловим приміщенням сплачував
несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого за розрахунками позивача
наявними в справі у відповідача виникла прострочена заборгованість по орендній
платі за період з березня 2002 року по листопад 2005 року в сумі 49503 грн. 80
коп.

21.11.2005 року позивач надіслав
відповідачеві пропозицію про розірвання договору за НОМЕР_3, в котрій повідомив
про існування заборгованості по орендній платі за період з 04.03.2002 року по
30.11.2005 року в сумі 49503 грн. 80 коп., запропонував в добровільному порядку
достроково розірвати договір оренди НОМЕР_1 від 04.03.2002 року та виклав
вимогу в строк до 25.11.2005 року передати займане нежитлове приміщення за
актом, а також погасити існуючу заборгованість по орендній платі та сплатити
пеню в сумі 5561 грн. 07 коп. Доказом надсилання відповідачеві зазначеної
пропозиції є касовий чек відділення пошти з описом поштового відправлення від
21.11.2005 року. Вказану пропозицію відповідач залишив без реагування та задоволення.

Статтею ст. 26 Закону про оренду  передбачено, що одностороння відмова від
договору оренди не допускається.

Договір оренди припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди
орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди.

Договір оренди може бути розірвано за
погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Виходячи з положень вказаної норми
права, невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного та в повному
розмірі внесення орендної плати є достатньою підставою для дострокового
розірвання договору оренди.

Між тим, 07.02.2006 року позивач
надіслав відповідачеві повідомлення за НОМЕР_4 в котрому повідомив, що строк
дії договору оренди НОМЕР_1 від 04.03.2002 року закінчується 01.02.2006 року,
на новий строк продовжуватися не буде та виклав вимогу передати займане
приміщення за актом приймання -передачі до 25.02.2006 року. Доказом надходження
до відповідача зазначеного повідомлення є повідомлення НОМЕР_5 поштового
відділення, яке вручено особисто відповідачеві під розпис 10.02.2006 року.

Відповідач ці обставини не
спростовував. Таким чином, виходячи з положень вищенаведеної норми права,  укладений сторонами договір оренди припинився
у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено та відмовою
орендодавця від продовження договору.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону про
оренду, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як вже було зазначено вище, за
умовами п. 4.7 договору орендар зобов'язувався після закінчення строку дії
договору у 15-ти денний термін передати орендодавцю об'єкт оренди за актом у
належному стані. Але відповідач знову свого договірного обов'язку не виконав.

Таким чином, на момент вирішення
даного спору підстави для визнання
знаходження відповідача правомірним у нежитловому приміщенні,
зазначеному у договорі оренди, відсутні і він підлягає виселенню у примусовому
порядку.

Припиняючи провадження у справі на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення з відповідача  заборгованості по орендній платі за період з
01.12.2003р. по 30.11.2004р. в сумі 18996,32 грн. господарський суд першої
інстанції виходив із того, що в процесі розгляду даної справи відповідач за
квитанціями ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.03.2006 року сплатив позивачеві 60 000 грн. за
оренду приміщення згідно з договором НОМЕР_1, тобто в розмірі більшому, ніж
заявлено до стягнення позивачем, що останнім не заперечується. А тому на момент
ухвалення судового рішення у справі предмет спору в цій частині був відсутнім.

Посилання відповідача на рішення
Одеської міської ради НОМЕР_2 від 09.11.2005 року, відповідно до якого пункт
прийому склотари розташований по АДРЕСА_1 включений до переліку об'єктів
комунальної власності, що підлягають викупу орендарем за грошові кошти у 2005
році, не приймається судом до уваги, оскільки, по перше: згідно з цим рішенням
зазначений в ньому об'єкт комунальної власності підлягав приватизації у 2005
році, а по -друге: належних доказів, які б свідчили про те, що до прийняття
господарським судом оскаржуваного рішення відповідач здійснював будь -які дії
спрямовані на реалізацію свого права на викуп орендованого  нежитлового приміщення в справі не міститься.

Твердження скаржника, що листом від
10.04.2006 року за НОМЕР_6 позивач підтвердив свій намір продовжити договір
оренди даного об'єкта спростовується змістом цього листа, в якому йдеться про
те, що робота з продажу вищевказаного об'єкта може бути розпочата лише після
продовження договору оренди об'єкта.

Твердження скаржника про
неотримання від позивача повідомлення від 07.02.2006 року за НОМЕР_4 про
відмову від продовження договору оренди спростовується наявним у справі
повідомленням  НОМЕР_5 відділення пошти,
яке беззаперечно свідчить про те, що вищевказане повідомлення було вручено
10.02.2006 року відповідачеві особисто.

Доводи скаржника про те, що ним за
погодженням  з орендодавцем був
здійснений ремонт орендованого приміщення на суму 41256 грн. об'єктивно нічим
не підтверджені та спростовуються актом обстеження  від 25.07.2006 року та фотографіями цього
об'єкта.

У зв'язку з цим не заслуговують на
увагу безпредметні посилання скаржника на
ч. 2 ст. 17 Закону про оренду, згідно з якою у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного
місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Оскільки, як вже було
зазначено вище, через дев'ять днів після закінчення  терміну дії договору оренди НОМЕР_1 від
04.03.2002 року позивач повідомив відповідача про  припинення даного договору  та відмову від  його продовження.

Інші доводи скаржника, що викладені в
апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх
обставин даної справи, встановлених господарським судом першої інстанції, не
впливають на правильність вирішення цього спору.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду в цілому
відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а мотиви
відповідача, з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його
зміни чи скасування, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись  ст.ст.
99, 101-105  ГПК України, колегія
суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення  господарського  суду
Одеської області  від  25.04.2006 року у справі № 16/29-06-620 залишити
без змін, а апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена  у
касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий  суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Шевченко
В. В.