ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"13" лютого 2007 р.
Справа №  9/8

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Шевчук О.Б.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 9/8

за позовом:  закритого акціонерного товариства "АгроДар", м. Кіровоград, просп. Винниченка, 1,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "АгроІнтер",                            м. Кіровоград, вул. Преображенська, 17,

про визнання права власності,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Абачинська Т.А., довіреність № 20/01  від 12.02.07р., представник;

від відповідача - Тарасова Т.І., довіреність № 10/01  від 01.02.07р., представник;

Закритим акціонерним товариством "АгроДар" подано позовну заяву до  товариства з обмеженою відповідальністю "АгроІнтер" про встановлення в судовому порядку права власності на цілісний майновий комплекс - критий тік, що  знаходиться за адресою вул. Зарічна, 28, с. Казарня, Знам'янський район, Кіровоградська область.

Відповідач в поясненнях щодо позовних вимог № 112 від 01.02.2007 року зазначив, що проти позовних вимог не заперечує.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Між акціонерним товариством "АгроДар" та товариством з обмеженою відповідальністю "АгроІнтер" укладено договір № 75 від 27.08.2002 року купівлі-продажу цілісного майнового комплексу - критого току (надалі - договір № 75), що знаходиться за адресою: с. Казарня, вул. Зарічна, 28, Знам'янський район, Кіровоградська область.

Згідно п. 3.1 договору № 75 вартість цілісного майнового комплексу - критого току,  складає 87953 грн.,  в тому числі податок на додану вартість.

За актом прийому-передачі від 27.08.2002 року  відповідач передав, а позивач прийняв наступні об'єкти: вісова, склад, склад, склад, склад, ПТО, ЗАВ - 40, які знаходяться за адресою: с. Казарня, вул. Зарічна, 28, Знам'янський район, Кіровоградська область.

Таким чином, позивачем дотримано правил ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР, згідно якої покупець зобов'язується прийняти  майно  і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями Цивільного кодексу УРСР, чинного на момент укладення  договору купівлі-продажу, не було обов'язковим посвідчення договору купівлі-продажу єдиного майнового  комплексу,  житлового  будинку  (квартири)  або  іншого нерухомого  майна у нотаріальному порядку.

Отже, позивач набув право власності на цілісний майновий комплекс - критий тік, який складається з наступного майна: вісова, склад, склад, склад, склад, ПТО, ЗАВ - 40 на підставі договору купівлі-продажу № 75 від 27.08.2002 р. .

Згідно п. 6.3.3. договору № 75 відповідач зобов'язаний був передати позивачу на момент його підписання наступні документи: свідоцтво про право власності на об'єкт, виписку з БТІ про належність об'єкта, бухгалтерську, технічну, проектно - кошторисну документацію на об'єкт.

Однак відповідач вказаних документів не надав. В зв'язку з цим закрите акціонерне товариство "АгроДар" не має можливості нотаріально посвідчити право власності.

Представник відповідача у своїх  поясненнях зазначив, що він не проводив державну реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс - критий тік, щодо якого подано позов, та не передав позивачу  документи зазначені в п.6.3.3. договору.

Відповідно до п. 1.6.   Відповідно до п.1.6 Тимчасового положення про порядок            реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом   Міністерства юстиції №7/5 від 07.02.2002 р. та   зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за №157/6445 з послідуючими змінами і доповненнями, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації.

Згідно п. 3 ст. 48 Закону України "Про власність" захист права власності здійснюється судом.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що  захист цивільних прав та інтересів може бути здійснений, зокрема, шляхом визнання цього права.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, чинного з 01.01.2004 року (надалі - Кодекс), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового  комплексу, житлового  будинку  (квартири)  або  іншого нерухомого  майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

При вирішенні даного спору господарський суд враховує, що згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав,  що  посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна державних підприємств; договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно ст. 328 Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Кодексу власник майна може  пред'явити  позов  про  визнання  його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Отже, після 01.01.2004 позивач не може зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу № 75 від 27.08.2002 року не був посвідчений нотаріусом та відповідачем втрачено документи які засвідчують право власності на об'єкт.

Дослідивши всі обставин у справі та проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати  по сплаті державного мита та оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49,82, 83, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності закритого акціонерного товариства "АгроДар" (м. Кіровоград, проспект Винниченка, 1, ідентифікаційний код 06686234) на  цілісний майновий комплекс - критий тік, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, 28, с. Казарня, Знам'янського району, Кіровоградської області і включає в себе: А- вагову, Б- склад, В- склад, Г - склад, Д- склад, Е - ПТО та ЗАВ-40.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АгроІнтер" (м. Кіровоград, вул. Преображенська, 17, ідентифікаційний код  30386585) на користь  закритого акціонерного товариства "АгроДар" (м. Кіровоград, проспект Винниченка, 1, ідентифікаційний код 06686234)  - 879 грн. 53 коп. державного мита та 118 грн.  витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського  суду  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського  апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

О.Б. Шевчук

Дата підписання рішення - 16.02.2007 року.