ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.
№ 2-15/1256-2005 (2-15/6806-04)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Фролової Г.М.- головуючого

Полянського А.Г.
Коробенка Г.П.

за участю представників:

позивача
Воробйова С.В. –дов. від 12.04.2007 року;
Симоненко Л.В. –дов. від 04.01.2007 року

відповідачів
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим та Управління пенсійного фонду України  у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського  суду від 27.09.2005 року

у справі
№ 2-15/1256-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Агрофірма "Крим"

до
-          Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим,
-          Управління пенсійного фонду України у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим

про
спонукання до списання податкового боргу  в сумі 1092906,13грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 16.04.2007 року, у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В. для перегляду в касаційному порядку справи № 2-15/1256-2005, призначеної до розгляду на 17.04.2007 року, створено колегію суддів у складі: головуючого –судді Фролової Г.М., суддів –Полянського А.Г., Коробенка Г.П.

У квітні 2004 року Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство “Агрофірма “Крим” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим  про зобов’язання Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим провести позапланову перевірку позивача для підтвердження суми заборгованості по прибутковому податку та визнати безнадійним і списати податковий борг з позивача, який утворився внаслідок форс-мажорних обставин, в сумі 1 092 906, 13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок форс-мажорних обставин (несприятливі погодні умови), наявність яких підтверджена відповідними висновками Торгово-промислової палати України, у позивача станом на 01.03.2004 року виник податковий борг на суму 1 092 906, 13 грн., який у відповідності з Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підлягає списанню як безнадійна заборгованість.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.07-18.07.2005 року (суддя: Дадинська Т.В.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.09.2005 року (судді: Голик В.С. –головуючий, Дугаренко О.В., Фенько Т.П.) у справі № 2-15/1256-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим, позов задоволено частково. Зобов’язано Державну податкову інспекцію у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим списати безнадійну заборгованість Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства “Агрофірма “Крим” по прибутковому податку в сумі 892 293, 47 грн., по фіксованому сільськогосподарському податку в сумі 68 401, 18 грн., пені по фіксованому сільськогосподарському податку в сумі 247, 76 грн., збору на обов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 101 229, 09 грн. В іншій частині провадження у справі припинено. Стягнуто з Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим на користь Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства “Агрофірма “Крим” 42, 50 грн. державного мита та 59, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Управління пенсійного фонду України у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим на користь Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства “Агрофірма “Крим” 42, 50 грн. державного мита та 59, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Суди розглянули спір, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

Мотивуючи судові рішення господарські суди зазначають про те, що позовні вимоги позивача про спонукання Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим визнати безнадійною заборгованість не відповідають вимогам статті 12 Господарського процесуального кодексу України, а тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Щодо решти позовних вимог суд зазначає, що позивач мав право на списання податкового боргу до 01.01.2004 року і таке право було ним нереалізоване з вини контролюючих органів.

Не погоджуючись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.09.2005 року у справі № 2-15/1256-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову та рішення у справі скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Зокрема, заявник зазначає про те, що у суду не було законних підстав для списання податкового боргу позивача з підстав наявності форс-мажорних обставин, а відтак рішення суду є таким, що прийняте з порушенням норм законодавства.

Не погоджуючись з постановою суду, Управління пенсійного фонду України у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.09.2005 року у справі № 2-15/1256-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову та рішення у справі скасувати в частині зобов”язання управління списати 101 229, 09 грн. та стягнення судових витрат та постановити нове рішення, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Зокрема, заявник зазначає про те, що у суду не було законних підстав для списання боргу позивача.

Позивач відзив на касаційні скарги не надав.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача, присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів вважає, що касаційні скарги  підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій станом на 01.01.2004 року   у позивача   утворилась   заборгованість  по фіксованому сільськогосподарському податку в розмірі 114 485,33 грн., по прибутковому податку в   розмірі     901 906,50 грн., та    перед    Пенсійним   фондом    України в розмірі 101 229,09 грн., що підтверджується висновками    судово-бухгалтерської експертизи № 9 від 14.02.2005 року та  актами звірок, відомостями про нарахування і виплату фізичним особам сум доходів  і сум утриманих з них податків.

Вказана заборгованість виникла внаслідок неможливості позивача розрахуватися з бюджетом у зв’язку з форс-мажорними обставинам (несприятливі погодні умови, що призвели до пошкодження і загибелі посівів сільськогосподарських культур на площах Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Агрофірма "Крим" у 2002 –2003 роках),   що   підтверджується   висновками Торгово-промислової палати   України від 16.02.2004 року № 06004/05-4, від 03.04.2003 року №2267/05-4, від 11.02.2003 року № 1042/05-04, від 20.11.2002 року № 6151/05-4, від  01.07.2002 року № 2740/05-4,  від 28.05.2002 року  № 2255/05-4.

Приймаючи постанову апеляційний господарський суд не врахував наступне.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору. У разі коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з пунктом 6 та 7 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення»цього кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України після початку  діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються цими судами до апеляційного адміністративного суду, якщо апеляційне провадження у справі ще не відкрито.

За повідомленням Державної судової адміністрації України розпочинають діяльність такі апеляційні адміністративні суди, з 2 квітня 2007 року: Донецький апеляційний адміністративний суд, Київський апеляційний адміністративний суд, Львівський апеляційний адміністративний суд, Харківський апеляційний адміністративний суд; з 16 квітня 2007 року: Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, Одеський апеляційний адміністративний суд.

За таких обставин постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.09.2005 року у справі № 2-15/1256-2005 підлягає скасуванню, а справа –передачі до Севастопольського апеляційного господарського суду на новий розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, розділом VII «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим та Управління пенсійного фонду України  у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.09.2005 року у справі № 2-15/1256-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий
Фролова Г.М.

С у д д і

Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.