ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.

№ 14/16-06

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Борденюк Є.М. Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу

ПП ОСОБА_1

на рішення   та постанову

Господарського суду Сумської
області від 12.12.2006 року Харківського апеляційного господарського суду від
20.02.2007 року

у справі за позовом
до  про

ПП ОСОБА_1 Сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Колядинець" стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у січні 2006 року, приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до
Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Колядинець”  про стягнення 21 488,78 грн. заборгованості
за матеріальні цінності, поставлені по накладній НОМЕР_1

Заявою від 27.02.2006 року позивач
уточнив свої вимоги і просив визнати наявність договірних відносин та
зобов'язати відповідача повернути матеріальні цінності, передані йому по
накладній НОМЕР_2, а за відсутності майна -стягнути на його користь 21 488,78
грн.

Рішенням господарського суду
Сумської області від 29.03.2006 року позов задоволено частково, шляхом
витребування у відповідача майна переданого йому по накладній НОМЕР_2 на суму
21 488,78 грн.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою Харківського апеляційного господарського суду
від 29.05.2006 року рішення господарського суду першої інстанції залишено без
змін, а апеляційну скаргу відповідача -без задоволення.

Постановою Вищого господарського
суду України від 05.10.2006 року зазначені рішення попередніх судових інстанцій
скасовані, а справу передано на новий судовий розгляд.

У
листопаді 2006 року, позивач подав до суду заяву про зміну позовних
вимог, в якій просив визнати усний договір купівлі-продажу від 01.03.2005 року
недійсним та зобов'язати відповідача повернути майно, отримане по накладній НОМЕР_2
(за винятком оплаченого на суму 1 401,00 грн.), а при відсутності зазначених
матеріальних цінностей -стягнути їх вартість, яка складає 21 488,78 грн.

При новому розгляді справи,
рішенням господарського суду Сумської області від 12.12.2006 року, залишеним
без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від
20.02.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.04.2007 року порушено касаційне провадження у справі за
касаційною скаргою позивача, у якій він посилається на помилковість висновків
суду щодо відсутності у відповідача боргових зобов'язань перед ним,
безпідставність відмови у позові, неправильне застосування судами норм
матеріального права і просить постановлені у справі судові рішення скасувати,
постановивши нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не можуть
залишатись без змін і підлягають скасуванню з направленням матеріалів справи на
новий судовий розгляд, виходячи з наступного.

Постановляючи про відмову у
задоволенні позову, господарський суд першої інстанції та апеляційний
господарський суд послались на ненадання позивачем доказів, які б свідчили про
передачу спірних матеріальних цінностей відповідачу у справі.

Проте, визнати, що наведені судами
висновки про встановлені обставини є такими, що відповідають дійсності не
можна.

Предметом судового спору є вимоги до
відповідача про оплату матеріальних цінностей, переданих йому по накладній
НОМЕР_2 на суму 22 889,78 грн., з врахуванням часткового платежу у розмірі 1
401 грн., або повернення цих матеріальних цінностей на спірну суму.

У відзивах на позов від 02.02.2006
року (т.1, а.с.20), від 09.03.2006 року (т.1, а.с.89), відповідач визнав
отримання ним матеріальних цінностей по накладній НОМЕР_2 і посилався лише на
наявність спору щодо їх вартості та вважав, що сплачена ним 01.04.2005 року
сума у розмірі 1 401 грн. є достатньою платою за отримане.

З огляду на наведені вище обставини
справи, висновок господарського суду першої інстанції та апеляційного господарського
суду про відсутність у сторін взаємних зобов'язань не можна визнати таким, що
відповідає дійсності, а постановлені у справі судові рішення законними й
обґрунтованими.

При такому положенні, рішення
господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського
суду підлягають скасуванню з направленням матеріалів справи на новий судовий
розгляд, під час якого необхідно врахувати наведене, доти належну правову
оцінку дійсним обставинам справи і, відповідно до вимог ст.692 ЦК України, яка визначає
права сторін у разі відмови покупця оплатити товар, постановити законне й
обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Сумської області від 12.12.2006 року та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2007 року скасувати, а справу передати на новий
судовий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді                                                                                           Є.М.
Борденюк

В.М.
Харченко