ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.03.2007
Справа №2-8/4153-2007А

Суддя Господарського суду АР Крим Чумаченко С.А. за участю секретаря судового засідання Яриловой О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом – ТОВ „КУРУШЛЮ”, м. Бахчисарай

До відповідача – Куйбишевської селищної Ради, с. Куйбишево, Бахчисарайський район

Про визнання нечинним рішення.

Головуючий суддя Чумаченко С.А.

Секретар Ярилова О.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Терещенко К.В., пред-к за дов. від 14.03.2007 року.

Від відповідача –  Голянська З.О., пред-к за дов. від 26.03.2007 року.

Сутність спору: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „КУРУШЛЮ” звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача, Куйбишевської селищної Ради, просить визнати нечинним п.2 Рішення Куйбишевської селищної Ради №118-2 від 02.03.2007 року. Визнати протиправною бездіяльність Куйбишевської селищної Ради щодо неприйняття рішення відносно надання товариству з обмеженою відповідальність „КУРУШЛЮ” дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у с. Високе у розмірі 6,500га. Зобов’язати Куйбишевську селищну Раду надати Товариству з обмеженою відповідальністю „КУРУШЛЮ” дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування і розміру земельної ділянки для надання в оренду для ведення статутної діяльності у розмірі 6,500га в с. Високе.

Відповідач представив відзив на адміністративний позов згідно з яким з позовними вимогами позивача не згоден в повному обсязі та зазначає, що проти розгляду даної справи по суті 26.03.2007 року не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

30.01.2007 року товариство з обмеженою відповідальністю „КУРУШЛЮ” звернулося до Куйбишевської селищної Ради з проханням надати в оренду ТОВ „КУРУШЛЮ” земельну ділянку орієнтовною загальною площею 6,5га, яка знаходиться в Бахчисарайському районі АР Крим на землях Куйбишевської селищної Ради в

с. Високе, для ведення статутної діяльності підприємства. Також зазначили, товариство зобов’язується до укладення договору оренди розробити технічну документацію по землеустрою у відповідності з Земельним Кодексом України та діючим законодавством України.

02.03.2007 року Рішенням №118-2, 9-ї сесії 5-го скликання Куйбишевської селищної Ради „Про надання дозволу ТОВ „КУРУШЛЮ” на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування та розміру земельної ділянки для надання в оренду для ведення статутної діяльності підприємства в с. Високе” пунктом 1 вирішено у наданні дозволу ТОВ „          КУРУШЛЮ” на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування та розміру земельної ділянки орієнтовною площею 6,5га в с. Високе для надання в оренду для ведення статутної діяльності відмовити, а також пунктом 2 даного рішення постановлено, що право передачі в оренду вищевказаної земельної ділянки несільськогосподарського призначення розташованої в межах населеного пункту

с. Високе для передачі в оренду, розглянути на конкурентних началах.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних відносин на території сіл, селищ, міст, відноситься розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок в користування із земель комунальної власності; рішення інших питань у сфері земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ч.8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект   відведення  земельної  ділянки  розробляється  за замовленням громадян організаціями,  які мають відповідні  дозволи (ліцензії)   на   виконання   цих   видів   робіт,  у  строки,  що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до п. В, ч.1, ст.186 Земельного кодексу України відповідними органами місцевого самоврядування затверджуються проекти  відведення  земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої  влади або  органами  місцевого  самоврядування,  які надають і вилучають земельні ділянки;

Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що знаходяться в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із земель запасу під забудову проводиться за проектами відводу в порядку, встановленому статтями 118,123, 124 Земельного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України, умови  і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором,  укладеним замовником з виконавцем цих  робіт  відповідно  до  типового  договору.   Форма   типового договору,   нормативи   та  строки  розробки  проектів  відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України юридична особа,  зацікавлена в одержанні земельної ділянки у  постійне  користування  із  земель  державної  або  комунальної власності,  звертається  з  відповідним  клопотанням  до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій  або сільської, селищної, міської ради.

Також відповідно до ч.6 ст.123 Земельного кодексу України проект   відведення   земельної  ділянки  погоджується  із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним  органами,  органами  архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання  висновку  державної землевпорядної   експертизи   по   об'єктах,  які  їй  підлягають, подається до відповідної державної  адміністрації  або  сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах  своїх  повноважень,  визначених  цим  Кодексом,   приймають рішення про надання земельної ділянки.

Суд розглянувши позовні вимоги вважає їх обґрунтованими та зазначає, що передача в оренду земельних ділянок на конкурентних підставах можлива лише при наявності двох або більше заяв на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки, що перебуває в державній або в комунальній власності.

Згідно ч.6 ст. 16 Закону України, „Про оренду землі”, у разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки,  що перебуває  в  державній або  комунальній власності,  відповідні органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування проводять аукціон або конкурс щодо набуття   права   оренди   земельної   ділянки,  якщо  законом  не встановлено інший порядок.

Таким чином відсутність інших клопотань на оренду земельної ділянки орієнтовною площею 6,500га в с. Високе дає право ТОВ „КУРУШЛЮ” надання даної земельної ділянки на загальних підставах.

Отже, пункт 2 Рішення №118-2, 9-ї сесії 5-го скликання Куйбишевської селищної Ради від 02.03.2007 року  підлягає визнанню нечинним на підставах порушення положенням даного рішення прав та законних інтересів позивача, а також невідповідності земельному законодавству України, зокрема Закону України “Про оренду землі”.

Суд також зазначає, що відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України “По місцеве самоврядування в Україні”,  виключно  на  пленарних  засіданнях  сільської,  селищної, міської ради вирішуються відповідно  до   закону   питання   регулювання земельних відносин, що в свою чергу визнає протиправною бездіяльність Куйбишевської селищної Ради по прийняттю рішення щодо надання ТОВ „КУРУШЛЮ” дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у с. Високе орієнтовною площею 6,500га.

Відповідно до ч. 2 Роз’яснень Вищого господарського суду України за №02-5/35 від 26.01.2000 р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Захист прав громадян та юридичних осіб  на  земельні  ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав;   відновлення  стану  земельної  ділянки,  який  існував  до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють  небезпеку  порушення  прав;  визнання  угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої  влади  або  органів місцевого   самоврядування;   відшкодування   заподіяних  збитків; застосування інших передбачених  законом  способів.  Зокрема,  при оскарженні  рішень  органів  виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань,  віднесених до їх компетенції (наприклад, про  відмову  в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта),  суд у  разі  задоволення  позову  визнає рішення  цих  органів  недійсними  і  зобов'язує  їх,  залежно від характеру спору,  виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов’язанні діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-з  використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване

це рішення(дія);

- з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так за загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Відповідно до ст. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

В судовому засіданні 26.03.2007 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 04.03.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163,  ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Визнати нечинним п.2  Рішення №118-2, 9-ї сесії 5-го скликання Куйбишевської селищної Ради 02.03.2007 року „Про надання дозволу ТОВ „КУРУШЛЮ” на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування та розміру земельної ділянки для надання в оренду для ведення статутної діяльності підприємства в

с. Високе”.

2.          Визнати протиправною бездіяльність Куйбишевської селищної Ради щодо неприйняття рішення відносно надання товариству з обмеженою відповідальністю “КУРУШЛЮ” дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в

с. Високе в розмірі 6,500га.

3.          Зобов’язати Куйбишевську селищну Раду надати товариству з обмеженою відповідальністю “КУРУШЛЮ” дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки розміром 6,500га в с. Високе.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.