СУД
ПОСТАНОВА

05.04.07р.

Справа № А27/92-07

За позовом
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь

до
Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь

про
визнання протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя В.О.Татарчук

Секретар А.І.Дякун

Представники сторін:

від позивача -
ОСОБА_1. пасп. серії НОМЕР_1, ОСОБА_2. дов. від 21.07.04

від відповідача -Кріцька
А.В. дов. від 31.01.07 №18

Суть спору:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1
звернувся з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції
про визнання протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення
№НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що:

-          у спірному рішенні зазначений
неіснуючий вид збору;

-          позивач не здійснює спеціальне
користування водними ресурсами, а виконує роботи без забору води з водних
об'єктів та скидання зворотних вод до таких об'єктів;

-          заявник надавав послуги громадського
харчування і використовував воду для задоволення питних та
санітарно-гігієнічних потреб населення і з урахуванням вимог чинного
законодавства не повинен сплачувати збір за спеціальне використання водних
ресурсів.

Відповідач заперечує проти позову з
посиланням на те, що:

-          позивачем укладений договір на
поставку води з КП „Нікопольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного господарства” і з урахуванням Порядку справляння
збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999р. №1494 (далі Порядок) ПП
ОСОБА_1. є платником збору за спеціальне використання водних ресурсів;

-          посилання позивача на Інструкцію про
порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного
транспорту, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, Державної
податкової адміністрації України, Міністерства економіки України та
Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки
України від 01.10.1999р. №231/539/118/219 (далі Інструкція) є неправомірним,
оскільки підприємець використовував воду для здійснення підприємницької
діяльності і отримання прибутку.

В судовому засіданні 05.04.07
оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

22.06.2006р. Нікопольською ОДПІ
було прийняте податкове повідомлення-рішення №НОМЕР_2 з визначенням податкового
зобов'язання позивача зі збору за використання водних ресурсів в сумі
1035,92грн., в тому числі: 15,92грн. -основний платіж і 1020грн. -штрафні
санкції.

Підставою для прийняття вказаного
податкового повідомлення-рішення був акт НОМЕР_3 “Про результати планової
виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства
підприємця ОСОБА_1. за період діяльності з 01.04.2005р. по 31.03.2006р.”.

Встановлено, що підприємець
ОСОБА_1. в порушення п.2.1 р.2, п.6.1 р.6, п.п.7.1, 7.2 р.7 Інструкції не
подавав звіти по збору за використання водних ресурсів, не нараховував та не
перераховував до бюджету вказаний збір. Сума заниження збору склала 15,92грн.

Суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позову з таких підстав.

Положення чинного законодавства
свідчать про те, що позивач є платником збору за спеціальне використання водних
ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.48 Водного
кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів
із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Частиною 7 статті 30 Водного
кодексу України встановлено, що платниками збору за спеціальне використання
водних ресурсів є підприємства, установи та організації незалежно від форми
власності, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також
громадяни-підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води
(первинні водокористувачі) та/або з водозабірних споруд первинних водокористувачів
(вторинні водокористувачі), та користуються водами для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Згідно з п.3 Порядку платниками
збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту є підприємства, установи
та організації незалежно від форми власності, а також громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, що використовують водні ресурси та користуються
водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту.

Відповідно до п.2.1 Інструкції
платниками збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту є
підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, їх філії,
відділення, інші відокремлені підрозділи, а також громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, які використовують водні ресурси та користуються
водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту (далі -
водокористувачі).

Як встановлено при проведенні перевірки
та не заперечується позивачем, останній при здійсненні підприємницької
діяльності (послуги у сфері громадського харчування) використовував воду,
отриману від КП „Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного
господарства” на підставі відповідного договору.

Викладене свідчить про те, що ПП
ОСОБА_1. є вторинним водокористувачем та суб'єктом сплати збору за використання
водних ресурсів.

Суд не
приймає посилання позивача на те, що ним використовувалася вода для задоволення
питних та санітарно-гігієнічних потреб населення (п.16 Порядку, п.4.8
Інструкції).

В даному випадку визначальним є те,
що ПП ОСОБА_1. використовував воду саме для здійснення підприємницької
діяльності.

Довод позивача щодо невірної вказівки
відповідачем в податковому повідомленні-рішенні назви збору є формальним, який
в будь-якому випадку не може бути підставою для визнання неправомірним рішення
податкового органу.

З урахуванням викладеного суд
відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 94, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені
ст.186 КАС України.

Суддя                                                                          В.О.Татарчук

Дата
підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України
-11.04.2007р.