ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"12" квітня 2007 р.
Справа №  4/81

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/  81

за позовом : Торговий  дім “Пальміра” дочірнє підприємство  компанії  “Палма  груп С.А.” (Швейцарія) м.Одеса

до  Дочірнього підприємства “Торговий  дім “Глекос” м.Гайворон Кіровоградської  області

про стягнення   24917 грн. 93 коп.

Представники сторін :

від позивача:  участі  не  брали. В судове  засідання  надійшло  клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

від відповідача: участі  не  брали.  Про час  та місце  розгляду  справи  відповідач  належним  чином  повідомлений  у  відповідності  до  вимог  Інструкції  з  діловодства  в  господарських  судах  України (вих.№ 7117  від  23.03.2007 р.)   Поштове  відправлення №1431916 яке направлялось  за  вказаною  відповідачем при укладенні  договору з  позивачем та  зазначеною в  довідці  Головного управління статистики в Кіровоградській  області  адресою м.Гайворон Кіровоградської  області  вул.  Запотоцького 3  повернуто до суду  без вручення  адресату  з відміткою   установи зв'язку  про неможливість  вручення  через те, що  підприємство закрите.  Іншими  адресами відповідача  суд не володіє, тому  вважає за можливе  провести розгляд  справи  у  відповідності до ст.75 ГПК України за наявними у  справі  матеріалами  та при даній  явці  сторін.

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено  позов про  стягнення  з   Дочірнього підприємства “Торговий  дім “Глекос” заборгованості за отриманий товар в  розмірі  8137 грн. 43  коп.,  пені за несвоєчасне проведення  оплати в  розмірі  15506  грн. 80 коп. та  15% річних в розмірі  1274 грн.47  коп. на   користь  Торгового  дому  “Пальміра” дочірнє підприємство  компанії  “Палма  груп С.А.” (Швейцарія) м.Одеса.

Дослідивши  матеріали  справи та  правовідносини  між учасниками спору і  надавши  їм правову оцінку, господарський  суд -,

ВСТАНОВИВ :

Між сторонами спору  28.04.2005  року   укладено  договір купівлі - продажу №5/04.28 ( в  подальшому договір) за  умовами якого   (п.5.1)  при  розрахунку  за отриманий  товар   застосовується  відстрочка платежу  на 5 банківських днів з моменту  отримання   товару.

На виконання  умов договору  позивач  в  період  з   29 квітня  по   07 травня    2005  року    поставив  відповідачу    товар  на  загальну суму  10709 грн. 13  коп.

Однак, в порушення  умов  договору  відповідач  шляхом  перерахування коштів на розрахунковий  рахунок  позивача погасив  заборгованість  лише в  розмірі   2430 грн.  та  повернув  позивачу товар згідно   зворотної накладної №К61В від  01.07.2005  року  на суму   141  грн.70 коп. Таким  чином, в результаті  невиконання відповідачем своїх зобов'язань    по оплаті  отриманого товар,  на думку позивача,   виникла  заборгованість в розмірі 8137 грн. 43  коп.

Від  позивача  надійшло клопотання  про розгляд  справи без його представника, витребувані  матеріали для  огляду в судовому засіданні  позивач до суду  надав повністю.

Дослідивши матеріали  справи  та  проаналізувавши  правовідносини, що  виникли між  учасниками  спору, господарський  суд  приходить  до  переконання, що  позовні вимоги  підлягають  до   часткового   задоволення,  оскільки   позивачем не  доведено   факт  отримання  відповідачем  товару  згідно  до  накладної  №02/249002550:1 від  29.04.2005  року на суму 3438 грн. 24  коп. Як в  наданій  до суду  копії   видаткової  накладної  №02/249002550:1 від  29.04.2005  року,  так і  в представленому  позивачем оригіналі  цього документа  відсутні   дані про  отримувача  товару. Крім  того, в накладній   невірно зазначено   адресу    доставки: Одеська область  м. Гайворон  вул. Затонського 3  та  відсутні  будь-які посилання на  проведення поставки товару  згідно до  укладеного  між сторонами  договору. Наданий до суду акт  звіряння взаємних  розрахунків  господарський  суд не може   визнати в якості доказу про  отримання товару  саме  за накладною №02/249002550:1 від  29.04.2005  року на суму 3438 грн. 24  коп., оскільки  цей акт  підписано представниками сторін без зазначення  їх  посад і він може слугувати  лише  доказом наявності   господарських відносин між сторонами спору, а  не є  доказом   виникнення  між  ними зобов'язань. Крім  того, в  акті   значиться  лише  дві операції  по погашенню  заборгованості: перерахування  коштів в  розмірі  1500 грн. та  повернення  товару на суму  141 грн. 70 коп., а  згідно до  позовних вимог   визначено   суму  погашення заборгованості  в розмірі  24320  грн. та повернення товару на суму  141  грн. 70 коп. Причому, погашення  заборгованості  згідно до наданих  позивачем виписок про рух коштів на банківському  рахунку  проводилось  чотири  рази, в тому  числі і на суму  1500 грн. (а.с.47-70).

При цьому  господарський  суд виходить з вимог  ст. 34 Господарського  процесуального  кодексу України  про те, що   обставини справи, які відповідно  до  законодавства повинні   бути  підтверджені   певними засобами  доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім  того судом  звернуто  увагу  на те, що  згідно п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві  юстиції України  12.06.1996р. за N 293/ 1318 ( надалі –інструкція),   сировина, матеріали паливо... та інші  товарно-матеріальні цінності, а також  нематеріальні активи, грошові документи  і цінні папери  ( надалі – цінності) відпускаються покупцям або передаються  безплатно тільки за довіреністю одержувачів.  Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.Згідно п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві  юстиції України  12.06.1996р. за N 293/ 1318 ( надалі –інструкція),   сировина, матеріали паливо... та інші  товарно-матеріальні цінності, а також  нематеріальні активи, грошові документи  і цінні папери  ( надалі – цінності) відпускаються покупцям або передаються  безплатно тільки за довіреністю одержувачів.  Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника  за нарядом, договором, замовленням... або іншим документом, що його замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей ( п. 6 Інструкції). Цим же пунктом встановлений порядок виписки довіреності.

Відповідно до вимог пунктів  12, 13 і 15 Інструкції забороняється  відпускати цінності у випадках  подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або  з незаповненими реквізитами.... Після  закінчення відпуску цінностей служби, що здійснювали їх відпуск, здають довіреності разом з  документами на відпуск останньої партії цінностей працівникам, на яких покладено обов’язки з ведення бухгалтерського обліку. Відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку  відпуску за довіреністю  цінностей  покладається на посадових осіб підприємства-постачальника , які мають право підписувати  первинні документи на  відпуск цінностей.

Таким  чином, господарський  суд вважає   за  необхідне виключити  з  суми заборгованості   суму   оформленого  позивачем згідно до видаткової накладної  № 02/249002550:1 від  29.04.2005  року товару  в розмірі  3438 грн. 24  коп. Визнаючи   встановленим  та доведеним  позивачем  факт  поставки  товарів  по інших   видаткових  накладних  господарський  суд  виходить з того, що  незважаючи на  відсутність  довіреності на отримання товару,  на  цих   видаткових  накладних  є підпис   представника  відповідача  про  отримання товару  з прикладенням  його печатки. Крім того, проводячи оплату за отриманий  товар  згідно до накладної   №249002562 від 29.04.2005  року відповідач   в  трьох   перерахуваннях  жодного разу  не  зазначив  видаткову  накладну № 02/249002550:1 від  29.04.2005  року, що також  засвідчує  про невизнання  ним  факту  отримання  товару  по Таким  чином, господарський  суд вважає   за  необхідне виключити  з  суми заборгованості   суму   оформленого  позивачем згідно до видаткової накладної  № 02/249002550:1 від  29.04.2005  року товару  в розмірі  3438 грн. 24  коп. Визнаючи   встановленим  та доведеним  позивачем  факт  поставки  товарів  по інших   видаткових  накладних  господарський  суд  виходить з того, що  незважаючи на  відсутність  довіреності на отримання товару,  на  цих   видаткових  накладних  є підпис   представника  відповідача  про  отримання товару  з прикладенням  його печатки. Крім того, проводячи оплату за отриманий  товар  згідно до накладної   №249002562 від 29.04.2005  року відповідач   в  трьох   перерахуваннях  жодного разу  не  зазначив  видаткову  накладну № 02/249002550:1 від  29.04.2005  року, що також  засвідчує  про невизнання  ним  факту  отримання  товару  по   цьому  документу.

цьому  документу.

Таким чином, господарський суд вважає  обґрунтованими  вимоги  про стягнення  суми основного боргу в розмірі   4699 грн. 19  коп.

Такий   висновок  господарський  суд зробив  на підставі  наступного.

За  приписом   ст.265  Господарського  кодексу  України до  правовідносин поставки,  які не  врегульовані цим  кодексом, застосовуються  відповідні  положення  Цивільного  кодексу  України про  договір  купівлі-продажу.

Таким  чином,  господарський суд вважає, що  між  сторонами  виникли  правовідносини, що  підпадають  під  дію     глави  54  Цивільного  кодексу  України.

Так, згідно  ст.712 Цивільного  кодексу України  за   договором  поставки  продавець (постачальник),  який  здійснює  підприємницьку  діяльність зобов'язується  передати у  встановлений  строк (строки)  товар  у  власність  покупця для  використання  його  у підприємницькій  діяльності  або в  інших  цілях, не  пов'язаних  з особистим,  сімейним   або  іншим подібним використанням,  а  покупець  зобов'язується  прийняти  товар  і  сплатити  за  нього  певну  грошову  суму.  До договору  поставки  застосовуються  загальні  положення  про  купівлю-продаж,  якщо  інше  не встановлено  договором,  законом  або не випливає  з  характеру  відносин  сторін.

Як вбачається  із  матеріалів  справи,   відповідач   прийняв  товар  повністю, але не  виконав  свої  зобов'язання  по  оплаті  поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України  підтверджують що це  саме  договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в   видаткових  та  податкових   накладних  (а.с. 14- 46).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання  товару  про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного  законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його  прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за  несвоєчасне виконання  грошового  зобов'язання..

Спір  фактично виник  через  небажання    відповідача  провести  оплату  поставленого  позивачем  товару. Укладений   між сторонами  договір та  норми   діючого  законодавства  не містять підстав для  звільнення   відповідача від  обов'язку  виконати  зобов'язання  по  оплаті  поставленого  товару.

Позивач правомірно просить стягнути наявний  борг  в  розмірі 4699 грн. 19  коп.    з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Проаналізувавши обґрунтованість позовних  вимог про стягнення  пені  господарський  суд не  може  погодитись з проведеним позивачем  розрахунком про стягнення пені в  розмірі 15506  грн. 03  коп., оскільки    позивачем не доведено  виникнення зобов'язань по оплаті  товару  по  видатковій   накладній

№02/249002550:1 від  29.04.2005  року на суму 3438 грн. 24  коп.,  тому  з  розміру  нарахованої до стягнення  пені  слід  виключити   6584  грн. 23 коп.  та остаточно  визначити   пеню  до стягнення в розмірі  8921 грн. 80 коп. Розмір  пені  за  невиконання обов'язків  по оплаті отриманого товару  за видатковою накладною  №02/249002562:1 від 29.04.2005  року  в  розмірі  7399 грн. та  за  видатковою накладною  №02/249002564:1 від 29.04.2005  року  в  розмірі  1522 грн. 80 коп.  проведено правильно у відповідності  до   п.6.1 договору   та вимог  ст.ст. 546, 549  Цивільного кодексу  України.

Господарським судом визнаються  обґрунтованими  та  такими, що підлягають  до часткового  задоволення вимоги  щодо стягнення 15% річних на підставі   ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 6.1 договору. З  заявленої позивачем суми   підлягає  до виключення   541  грн. 17 коп., які нараховано  за прострочення виконання зобов'язання за  отриманий  товар   по  видатковій   накладній  №02/249002550:1 від  29.04.2005  року на суму 3438 грн. 24  коп.  через  недоведеність  позивачем  факту отримання  вказаного товару. На підставі  ст. 625 Цивільного кодексу  України  з відповідача підлягає   до стягнення  733 грн. 14  коп,  розмір   процентів  визначено правильно  , оскільки  15%  передбачено умовами підписаного  сторонами  договору згідно  п. 6.1.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на  відповідача пропорційно  розміру  задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82,  84 ГПК  України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  частково.

Стягнути з  Дочірнього підприємства “Торговий  дім “Глекос” м.Гайворон Кіровоградської  області вул.Запотоцького 3 р/р 0929 в КБ "Приватбанк" в м. Кіровоград, МФО 323583 на користь  Торгового  дому “Пальміра” дочірнє підприємство  компанії  “Палма  груп С.А.” (Швейцарія) м.Одеса  вул. В. Арнаутська  2-Б р/р 2 вАБ "Південний", МФО 328209, код 25422297 суму  заборгованості за поставлений товар в розмірі  4699 грн. 19 коп., пеню в  розмірі   8921 грн. 80 коп.,  15%  річних в розмірі   733 грн. 14  коп. на загальну  суму  14354 грн. 13  коп,  суму сплаченого державного мита в розмірі  143  грн. 54 коп. та   67 грн. 98 коп. витрат на інформаційно-технічне  забезпечення  судового процесу.

Наказ  видати.

В решті позовних вимог  відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя