ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.
№ 16/292

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                        Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши            касаційну скаргу Миргородського підприємства технічної інвентаризації та експертиз "Інвентаризатор" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.02.2007р. та рішення господарського суду Полтавської області від 23.11.2006р.

у  справі                     №16/292 господарського суду Полтавської області

за позовом                 Товариства з обмеженою відповідальністю “Білагро ”

до відповідача           Миргородського підприємства технічної інвентаризації та

експертиз "Інвентаризатор"

про                              зобов’язання здійснити реєстрацію права власності

за участю представників:

ТОВ "Білагро" – не з’явилися;

МПТІЕ "Інвентаризатор" –Ткаченко О.О.

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Білагро" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом та просило суд зобов’язати відповідача –Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз "Інвентаризатор" зареєструвати за ТОВ "Білагро" право власності на нерухоме майно, а саме нежилі будівлі, які розташовані за адресою: Полтавська обл., Великобагачинський район, с. Красногорівка, вул. Гоголя, 25, а саме: контору площею 284м2, автогараж площею 98,5м2, вбиральню площею 3,6м2, огорожу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач відмовив йому у реєстрації права власності на зазначені об’єкти неправомірно (а.с.2-4).

Відповідач у справі – МПТІЕ "Інвентаризатор" у відзиві на позов просив провадження у справі припинити, посилаючись на непідвідомчість даного спору господарським судам. Крім того, відповідачем відхилені заявлені позовні вимоги з тих підстав, що позивачу правомірно відмовлено у реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, оскільки ним не надано відповідного виконавчого документу, що мав видаватись на виконання рішення третейського суду від 19.07.2006р. (а.с.16-18).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.11.2006р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду зобов’язано відповідача зареєструвати за позивачем на підставі рішення Постійно діючого третейського суду Всеукраїнської громадської організації "Український правовий союз" право власності на нерухоме майно –нежилі будівлі, які знаходяться за адресою: Полтавська обл., Великобагачанський район, с. Красногорівка, вул. Гоголя, 25 (а.с.30).

Приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем безпідставно відмовлено у реєстрації за позивачем права власності, оскільки рішенням третейського суду встановлено факт набуття ним права власності і таке рішення є підставою для реєстрації відповідного права за позивачем.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.02.2007р. рішення господарського суду Полтавської області від 23.11.206р. залишено без змін (а.с.57-60).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами,  МПТІЕ "Інвентаризатор" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а провадження у справі припинити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно.

Вирішуючи спір у даній справі по суті заявлених вимог та переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку суди не звернули увагу на те, що спір у даній справі не підвідомчий господарським судам України.

В силу ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі зазначені у цій нормі справи, крім, зокрема, інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу підпункту 10 п."б" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, делеговане повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відносини, пов’язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

В силу п.4 ст.5 Закону, державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі.

Місцевими органами державної реєстрації, у відповідності з ст.7 Закону, є відділеннями державної госпрозрахункової юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного кадастру).

У відповідності з п.5 Прикінцевих положень зазначеного Закону,  до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Повноваження бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно на час звернення позивача щодо здійснення реєстрації також визначені п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N 157/6445).

Реєстрація прав власності згідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року № 615 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 року № 66 /7387) здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Отже, відповідач виконує делеговані йому виконавчим органом місцевого самоврядування повноваження щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач у розумінні п.7 ст.3 КАС України  є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи суб’єктний склад та характер правовідносин, спір у даній справі підвідомчий суду, до компетенції якого належить розгляд адміністративних справ.

За таких обставин, спір у даній справі не підвідомчий господарським судам України і провадження у даній справі порушено судом першої інстанції як господарським судом помилково і підлягає припиненню на підстав п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивачу та відповідачу підлягає поверненню з державного бюджету державне мито, сплачене ними у зв’язку з оплатою позову, апеляційної та касаційної скарг державним митом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47,80, 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Миргородського підприємства технічної інвентаризації та експертиз "Інвентаризатор"  задовольнити.

2.Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.02.2007р. та рішення господарського суду Полтавської області від 23.11.2006р. у справі №16/292 скасувати.

3.Провадження у справі припинити.

4.Повернути Миргородському підприємству технічної інвентаризації та експертиз Інвентаризатор" з державного бюджету  державне мито у загальній сумі 85грн., яке сплачене відповідно до квитанцій №56Р04337 від 04.12.2006р., платіжного доручення №805 від 03.03.2007р.

5.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Білагро" державне мито у сумі 85грн., перераховане відповідно до платіжного доручення №633 від 10.10.2006р.

6.Доручити господарському суду Полтавської області видати довідки на виконання пп.4, 5 резолютивної частини постанови  та повернути оригінали вищевказаних платіжних документів, які долучені до матеріалів справи.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                          Васищак І.М.

Палій В.М.