ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.02.2007
Справа №2-26/10647-2006А

Суддя господарського суду АР Крим Проніна О. Л. розглянувши матеріалиадміністративної справи 08.02.2007р. у судовому засіданні, що почалося в 12:30 за участю секретаря судового засідання  Кім Є. Л.,

За участю представників:

Позивача –  Сидоренко О.В., дов. від 24.07.2006р. № 127328-50

Відповідача –   Аметов С.Д., дов. від 25.12.2006р. № 013602

За участю третьої особи –   Тюлькина Т.В., дов. від 21.09.2006р. № 210906; Труш В.Н., дов. від 22.11.2006р.№ 174

Прокурор – Куртбедінова М.Х., посвідчення № 374

ухвалив постанову по справі №2-26/10647-2006А о 13:00

За позовом Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора                     (м. Сімферополь,  вул.. Дзержинського, 6) в інтересах держави в особі Верховної Ради АР Крим  (м. Сімферополь, вул.. К. Маркса, 18)

До відповідачів: 1. Фонду майна АР Крим  (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17)

2. ВАТ Агрофірма «Грушевська» (м. Судак, с. Грушівка, вул.. Радянська, 40)

За участю третьої особи  ЗАТ «Прогрес» (м. Судак,  вул.. Леніна, 72)

Про визнання незаконним п. 3 Наказу Фонду майна АР Крим № 554 від 18.07.2001р. та інвентаризаційного опису та повернення водних об’єктів

Сутність адміністративної  справи:

Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор  в інтересах держави в особі Верховної ради АР Крим звернувся до Господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до відповідача – Фонду майна АР Крим про  визнання незаконним п. 3 наказу Фонду майна АР Крим № 554 від 18.07.2001р. та інвентаризаційного опису основний засобів  Агрофірми «Грушевська» за станом на 31.12.2000р. повернення трьох штучно створених водних об’єктів  місцевого значення – ставків, загальною вартістю 817214,58 грн. – державі.

В обґрунтування своїх вимог Сімферопольський міжрайонний   природоохоронний прокурор посилається на те, що  інвентаризаційна комісія  майна державного підприємства «Агрофірма «Грушевська»  в ході проведення інвентаризації  майна  не організувала та не провела  перевірку фактичної наявності майна  та його стан за даними бухгалтерського обліку. Що, як зазначив прокурор,   спричинило  неправильне  оформлення  інвентаризаційних документів, а саме, при складанні  інвентаризаційного опису  основних засобів Агрофірми «Грушевська»  за станом на 31.12.2000р. під порядковими номерами № 17, 18, 23 та інвентарними номерами 52, 53, 59  водні об’єкти місцевого значення у кількості трьох одиниць були визначені як котловани.

Як зазначив прокурор, в результаті цього Фонд майна АР Крим на підставі  наданого інвентаризаційного опису основних засобів Агрофірми «Грушевська» за станом на 31.12.2000р.  своїм наказом від 18.07.2001р. за № 554 передав до статутного фонду ВАТ «Агрофірма «Грушевська»  три котловани  під інвентарними номерами 52, 53, 59, які, як вважає прокурор,  представляють собою  три штучно створених  водних об’єкта місцевого значення – ставка, розташованих на території Грушевської сільської Ради.

Також, прокурор посилається на те, що ставок русловий «Шах – Мурза» відноситься до водних об’єктів  місцевого значення, у відношенні  якого повноваження власника  згідно ч. 2 ст. 8 Водного кодексу України  здійснює Верховна Рада   АР Крим.

Сімферопольська міжрайонна природоохоронна прокуратура 19.09.2006р. № 1745 надала суду заяву в порядку ст.. 137 Кодексу адміністративного судочинства Україна, відповідно до якої просить суд  визнати наказ Фонду майна АР Крим № 554 від 18.07.2001р.  та інвентаризаційний опис основних засобів ВАТ «Агрофірма «Грушевська»  у частині відчуження  об’єктів – трьох ставків  загальною вартістю 817214,58 грн. нечинними та зобов’язати ВАТ «Агрофірма «Грушевська» повернути три ставки  загальною вартістю 817214,58 грн. державі.

В судовому засіданні 19.09.2006р. до участі у справі в якості третьої особи,  залучено ВАТ «Агрофірма «Грушевська» у порядку п. 2 ст.  53 Кодексу  адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 21.12.2006р. третю особу – ВАТ «Агрофірма «Грушевська» залучено до участі у справі в якості відповідача.

У судовому засіданні 22.09.2006р. судом до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору   у порядку ст.. 53 Кодексу адміністративного  судочинства України було залучено ЗАТ «Прогрес» (м. Судак, вул.. Леніна, 32).

Сімферопольською міжрайонною природоохоронною прокуратурою додатково суду надані пояснення по справі з викладенням обґрунтувань заявлених раніш позовних вимог.

Відповідач – Фонд майна АР Крим надав суду відзив на адміністративний позов, просить суд  у задоволенні  позовних вимог Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора відмовити. Відповідач  зазначив, що  наказ Фонду майна АР Крим № 554 про створення ВАТ «Агрофірма «Грушевська»  був прийнятий обґрунтовано  та на законних підставах.

Також, у відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначив, що  оскільки на балансі  приватизованого підприємства  відображені витрати  на будівництво  та утримання водних об’єктів (оспорюваний котлованів), то в результаті  інвентаризації  та оцінки вартості майна  в процесі приватизації, у вартість відчужуваного майна включені саме ці витрати, а не водні об’єкти як сукупність  водних ресурсів, земельних ділянок і гідротехнічних споруд.

Третя особа – ВАТ Агрофірма «Грушевська» надала суду пояснення на адміністративний позов, відповідно до яких просить суд  в частині  визнання  нечинним наказу Фонду майна АР Крим № 554 від 18.07.2001р. у задоволенні адміністративного позову відмовити, в частині  визнання нечинним інвентаризаційного опису  та повернення спірних об’єктів просить суд провадження по справі припинити  у відповідності з п.1 ч. ст.. 157 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, в обґрунтування своєї позиції третя особа посилається на те, що  жоден зі спірних котлованів  не є водним об’єктом місцевого  значення відповідно до Переліку водоймищ, віднесених до  водних об’єктів місцевого значення, затвердженого наказом Державного комітету  України з водного господарства № 41 від 03.06.1997р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.01.1998р. за №  22442, та жоден зі спірних котлованів до вказаного переліку не увійшов.

Третя особа – ЗАТ «Прогрес»  надала суду пояснення  по справі. Третя особа зазначила, що  гідротехнічна споруда (платина з затвором та котлован)  при проведенні інвентаризації основних засобів ВАТ «Агрофірма «Грушевська»  за станом на 31.12.2000р.  був вказаний як котлован оскільки на момент проведення інвентаризації  не експлуатувався в якості водойму  та не був заповнений водою. Також, третя особа зазначила, що  для експлуатації вказаного котловану в якості водойму   були потрібні висновки відповідних контролюючих органів. Фінансових коштів для оплати необхідних експертиз в ВАТ «Агрофірма «Грушевська» не було.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

20.02.2001р.,  головою та членами інвентаризаційної комісії,  створеної згідно наказу Фонду майна АР Крим №  1028 від 29.12.2000р., складений та підписаний  зведений акт інвентаризації майна Агрофірма «Грушевська», відповідно до якого  під час проведення інвентаризації  майна  Агрофірма «Грушевська» розглянуто  первинні матеріали інвентаризації та занесено до таблиці вказаного зведеного інвентаризаційного акту від 20.02.2001р.

Відповідно до інвентаризаційного опису основних засобів Агрофірми «Грушевська» за станом на 31.12.2000р. інвентаризовано основних засобів на суму  3404146,54 грн., до якого, в свою чергу,  увійшли за № 17 – котлован, інвентарний номер 52,  вартістю 72561,98 грн.,  за № 18 – котлован, інвентарний номер 53, вартістю 137321,45 грн. та № 23 – котлован, інвентарний номер 59, вартістю 607331,15 грн.

Наказом Фонду майна АР Крим за № 554 від 18.07.2001р.  перетворено у  Агрофірму «Грушевська» у Відкрите акціонерне товариство «Агрофірма «Грушевська», затверджено Статут ВАТ «Агрофірма «Грушевська».

Пунктом 3 Наказу Фонду майна АР Крим за № 554 від 18.07.2001р. передано  до власності (статутного фонду) відкритого акціонерного товариства, що створюється, майно,  яке є державною власністю  та грошові кошти на суму 1327381,00 грн.,  у тому числі нерухоме майно на суму 1172914,40 грн., згідно додатку  до дійсного наказу.

Прокурор, в обґрунтування адміністративного позову, посилається на приписи ст.. 6 Водного кодексу України, відповідно до яких Води  (водні  об'єкти)  є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування, також, зазначає, що ставок русловий «Шах – Мурза» відноситься до водних об’єктів  місцевого значення та вказує на те, що  відповідно нього повноваження власника  згідно ч. 2 ст. 8 Водного кодексу України здійснює Верховна Рада АР Крим.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ст.. 1 Водного кодексу України водний  об'єкт  -  природний  або  створений  штучно  елемент довкілля,   в  якому  зосереджуються  води  (море,  річка,  озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

Ставок – це штучно створена водойма місткістю не більше  1  млн. кубічних метрів.

Озеро -  природна западина суші, заповнена прісними або солоними водами.

Статтею 5 Водного кодексу України визначено, що до водних об'єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї  області  і  які  не  віднесені    до    водних    об'єктів загальнодержавного значення;   2)  підземні  води,   які    не    можуть    бути    джерелом централізованого водопостачання.

Згідно до п. 2 ст. 12 Водного кодексу України Державні,   цільові,   міждержавні  та  регіональні  програми використання   і   охорони  вод  та  відтворення  водних  ресурсів розробляються  на  основі  даних  державного  обліку  вод, водного кадастру,  схем  використання  і охорони вод та відтворення водних ресурсів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1996р. за № 413 затверджено Порядок ведення державного водного кадастру.

Відповідно до п. 6 Порядку  ведення державного  водного кадастру,  державний водний кадастр ведеться Державним водним господарством – за розділом «Водокористування», та Мінекоресурсів -  за розділами «Підземні води» та «Поверхневі води». Зазначені центральні органи виконавчої влади  є замовниками робіт щодо вкладання державного водного кадастру і затверджують кадастрові матеріали Мінекоресурсів – самостійно, а Держводгосп – за погодженням з Мінекоресурсів.

Наказом Державного комітету України з водного господарства від 03.06.1997р. за № 41,  зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.01.1998р. за № 22442 затверджений Перелік  річок та водойм, що віднесені до водних об’єктів місцевого значення.

Вказаний перелік складено з  певними критеріями щодо водного об’єкту, який належить включити до вказаного Переліку, а саме: «Назва річки (водойми)», «Куди впадає (де знаходиться)», «Довжина (виражена в км)», «Площа водозбору (водної поверхні), виражена в кв.м.», «Адміністративна одиниця, в якій знаходиться» та «Код».

Однак, до вказаного Переліку  котлован, інвентарний номер 52,  вартістю 72561,98 грн.,  за № 18 – котлован, інвентарний номер 53, вартістю 137321,45 грн. та № 23 – котлован, інвентарний номер 59, вартістю 607331,15 грн., які увійшли до статутного фонду ВАТ «Агрофірма «Грушевська» не включено, відомості щодо них у вказаному Переліку не містяться.

Також, у Переліку річок та водойм, що віднесені до водних об’єктів місцевого значення, затвердженого Наказом Державного комітету України з водного господарства від 03.06.1997р. за № 41 відсутній «ставок русловий «Шах – Мурза» та відомості щодо нього.

Відповідно  до указу Президента України  від 18.08.1995р. № 75795 Фонд майна АР Крим у межах повноважень,  визначених Фондом державного  майна України та повноважень, делегованих Верховною Радою АР Крим, здійснює державну політику  в сфері приватизації майна, що знаходиться  в загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим, комунальної власності.

Спірні котловани побудовані  Радгоспом «Грушевський»  господарським способом з метою збору осадків для поливу, водонакопичувальна споруда тощо. Вказані котловани передані до статутного фонду ВАТ «Агрофірма «Грушевська» в процесі приватизації у відповідності з законом України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996р. № 29096 – ВР, Положенням «Про порядок приватизації  майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також, створених на їх базі орендних підприємств», затвердженим  наказом Фонду державного майна України від 17.08.2000р.№ 1718.

Відповідно до ч. 8 ст. 25 Земельного кодексу України гідротехнічні споруди, водойми та інше можуть бути передані  до власності  сільськогосподарських підприємств, створених колишніми працівниками державних сільськогосподарських  підприємств.

Слід зазначити, що листом  від 30.08.2005р.за вих.. № 08-149119 Фонд майна АР Крим повідомив Сімферопольському міжрайонному природоохоронному прокурору про те, що  в матеріалах інвентаризації  майна Агрофірми «Грушевська»  за станом на  31.12.2000р., на підставі яких проводилась оцінка цілісного майнового комплексу Агрофірми «Грушевська»  та формувався статутний фонд ВАТ,  гідротехнічні споруди озера «Шахмурза», як зазначено в листі,  не значаться та за актом  прийому – передачі Фондом  майна АР Крим ВАТ «Агрофірма «Грушевська» не передавались.

Однак, за актом прийому – передачі, до статутного фонду ВАТ «Агрофірма «Грушевська» Фондом майна АР Крим були передані три котловани, жоден з яких не мав власної назви, а визначався лише за інвентаризаційним номером.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно наданих до матеріалів справи документів, один зі спірних об’єктів, як визначають сторони, має назву «Шахмурза», однак категорично не визначено чим саме є – озером, водосховищем або ставком русловим тощо.

Об’єкти, передані до статутного фонду ВАТ «Агрофірма «Грушевська», а саме – три котловани,  не є водними об’єктами  у розумінні ст. 1 Водного кодексу України та, також, не є водними об’єктами місцевого значення у розумінні ст.. 5 Водного кодексу України.

Вказані котловани не відповідають ознакам водного об’єкту, не містить гідротехнічних споруд тощо, визначення яких міститься, зокрема, в Наказі Державного комітету України зі справ містобудування та архітектури №252 від 19.12.1995р. «Про затвердження Методики обстеження та паспортизації гідротехнічних споруд мереж гідравлічного вилучення та складування промислових відходів», згідно якого   гідротехнічними спорудами визнаються споруди для використання водних об’єктів, а також для боротьби зі шкідливим впливом вод.

Також, в обґрунтування позовних вимог Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор  посилається на те, що Сімферопольською міжрайонною природоохоронною прокуратурою   порушено кримінальну справу № 0 у відношенні членів інвентаризаційної комісії  майна державного  підприємства «Агрофірма «Грушевська»,зокрема, Загвоздкина В.А. та Русиної Н.І. за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 та ч.2  ст. 366 Кримінального кодексу України.

20.02.2006р.  у відношенні вказаних посадових осіб  Агрофірми «Грушевська» був винесений вирок, відповідно до якого вказані особи засуджені за  ч. 2 ст. 364 та ч.2  ст. 366 Кримінального кодексу України.

Постановою Старшого  помічника Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора  Манаковим К.В. від 22.11.2005р. призначено економічної експертизи по кримінальній справі № 0.

На вирішення експерта Старшим  помічником Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора  Манаковим К.В. поставлені наступні питання: «Яка вартість  на 16.11.2001р. у водного об’єкту  місцевого значення –  ставка «Шах – Мурза» площею дзеркала 2,7 га, розташованого на території  Грушевської селищної Ради м. Судак АР Крим» та «Яка вартість  на 16.11.2001р. земляної плотини з затвором  (донним водовипуском)  ставку «Шах – Мурза».

Суд критично ставиться до висновку експерта № 3155 від 30.11.2005р. оскільки, на думку суду недоцільними є поставлені питання про визначення вартості об’єкту за станом  на 2001 рік враховуючи характер об’єктів  та те, що проведення експертизи здійснено у 2005 році.

Однак, слід зауважити, що  відповідно пункту 1 висновку експерта № 3155, вартість об’єкту – склала 76550,12 грн.

Відповідно до ст.. 13. Закону України «Про господарські товариства»  встановлено, що вкладами учасників  та  засновників  товариства  можуть  бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні  цінності.

Ст.  12 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що Товариство є власником:  майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

Наказом Фонду майна АР Крим за № 554 від 18.07.2001р. у власність (статутного фонду) ВАТ «Агрофірма «Грушевська», передане майно,  яке є державною власністю  та грошові кошти на суму 1327381,00 грн.,  у тому числі нерухоме майно на суму 1172914,40 грн., згідно додатку  до вказаного наказу, до якого, зокрема, увійшли за № 17 – котлован, інвентарний номер 52,  вартістю 72561,98 грн.,  за № 18 – котлован, інвентарний номер 53, вартістю 137321,45 грн. та № 23 – котлован, інвентарний номер 59, вартістю 607331,15 грн.

15.09.2003р.  між ВАТ «Агрофірма «Грушевська» - Орендодавець та ЗАТ «Прогрес»  - Орендатор був укладений договір оренди водосховища «Озеро                     Шахмурза» (нижнє).

Рішенням Грушевської селищної Ради  від 20.09.2003р.  з метою  розвитку території, поліпшення економічного стану, залучення інвестицій, затверджено договір  оренди від 16.09.2003р. між ВАТ «Агрофірма «Грушевська» та ТОВ «Прогрес».

23.09.2004р. між  ВАТ «Агрофірма «Грушевська» - Продавець та ЗАТ «Прогрес» - Покупець було укладено договір купівлі – продажу споруди.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору  на підставі рішення Правління ВАТ «Агрофірма «Грушевська», протокол від 20.09.2004р., узгодженого зі Спостережною  радою ВАТ «Агрофірма «Грушевська», протокол від 20.09.2004р., Продавець зобов’язується передати до власності Покупця  гідротехнічну споруду  - плотину  з затвором та котлован, площею 3,5 га, балансовою вартістю 50802,00 грн., розташовану  на земельній ділянці, наданій Продавцю у постійне користування державним актом серії II – КМ № 002935, виданим на підставі  рішення 2-ої сесії 23-го скликання Грушевської селищної Ради від 06.05.1998р. № 52 та зареєстрованим 09.07.1998р. Судацьким міським  управлінням земельних ресурсів під № 62, а Покупець зобов’язується прийняти вказану споруду та сплатити ціну згідно умов Договору.

Відповідно до акту приймання – передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів  від 27.09.2004р.  на підставі розпорядження ВАТ «Агрофірма «Грушевська»  від 24.09.2004р. був проведений огляд котловану з  площинним затвором. У пункті «стисла характеристика об’єкту» вказано:  Будівництво господарським способом. Штучна споруда плотина з затвором та котлованом. Площа дзеркала   2,7 га та з охоронною прибережною площею 3,5 га.

Відповідно до висновків комісії було вирішено -  передати об’єкт згідно договору  купівлі – пролажу.

Пунктом 1.2 у договорі об’єкт проданий за 75000,00 грн.

Платіжними дорученнями  за № 397 від 04.11.2004р. на суму 25000,00 грн. та № 356 від 24.09.2004р. на суму 50000,00 грн.  ЗАТ «Прогрес» була сплачена вартість придбаного об’єкту  у повному обсязі.

Ст.. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що  За  договором  купівлі-продажу  одна  сторона  (продавець) передає або зобов'язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, сторонами були виконані істотні умови щодо укладення та здійснення обов’язків щодо договору купівлі – продажу майна відповідно до умови чинного Законодавства.

Згідно п. 2 ст. 386   Цивільного кодексу України Власник,   який   має   підстави   передбачати  можливість порушення свого права власності іншою особою,  може звернутися  до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,  які можуть порушити його право,  або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Однак, під час розгляду справи суду не було надано яких-небудь доказів з оскарження права власності ТОВ «Прогрес» на вказане майно.

Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності  набувається з підстав не заборонених законом.

Крім того, згідно ст. 318 ЦК України право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Отже, на дійсний час, ТОВ «Прогресс» є добросовісним набувачем спірного майна.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Вимог щодо визнання недійсним договору купівлі – продажу або оспорювання права власності ТОВ «Прогрес» на один зі спірних об’єктів – плотину з затвором та котлован, площею дзеркала 2,7 га та загальною площею 3,5 га, заявлено не було.

Предметом спору по дійсній справі  є  питання про законність прийняття Фондом майна АР Крим Наказу за № 554 від 18.07.2001р. щодо передачі  до власності (статутного фонду) ВАТ «Агрофірма «Грушевська», що створюється, майна,  яке є державною власністю  та грошових коштів на суму 1327381,00 грн.,  у тому числі за № 17 – котловану, інвентарний номер 52,  вартістю 72561,98 грн.,  за № 18 – котловану, інвентарний номер 53, вартістю 137321,45 грн. та № 23 – котловану, інвентарний номер 59, вартістю 607331,15 грн.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних (делегованих) функцій на основі законодавства.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб’єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно Роз’ясненням Президії Вищого арбітражного суду України N 02-5/35 від 26.01.2000 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним  є  невідповідність його  вимогам  чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який  видав  цей  акт.

З огляду на викладене суд  вважає, що Фондом майна АР Крим наказ за № 554 від 18.07.2001р., прийнято у межах компетенції та  відповідності з вимогами чинного законодавства.

Щодо  вимоги Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора про визнання нечинним інвентаризаційного опису основний засобів  Агрофірми «Грушевська» за станом на 31.12.2000р. суд  вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа    адміністративної    юрисдикції     - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Ст.. 17  Кодексу адміністративного судочинства України  визначена  компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

У розумінні ст.. 17 Кодексу адміністративного судочинства України вимога щодо визнання нечинним інвентаризаційного опису основний засобів  Агрофірми «Грушевська» за станом на 31.12.2000р. не може розглядатися в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, насамперед,  інвентаризаційний опис не є документом, чинність або нечинність якого може бути оскаржена в судовому порядку.

Крім того, слід  зауважити, що відповідно Наказу (рекомендації)  Державного водного господарства України  від 21.02.2005  № 42 «Щодо Методичних рекомендацій про списання водогосподарською бюджетною організацією, установою простроченої заборгованості»    Інвентаризація - один з найважливіших методів бухгалтерського обліку,   яким   забезпечуються    перевірка    і    документальне підтвердження   достовірності  даних  бухгалтерського  обліку  про наявність і стан матеріальних  і  нематеріальних  активів,  іншого майна, капіталу, інвестицій, розрахунків, резервів і зобов'язань.

Отже, інвентаризаційний опис є документом бухгалтерського обліку, визнання якого нечинним у судовому порядку дійсним законодавством не передбачено.

За такими обставинами, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.