ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 січня 2007 р.
№ 13/200-06-7383

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями державного головного підприємства “Медісан” лікувально-оновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова “Санаторій “Сенетатя”, смт Сергіївка, м. Білгород-Дністровський Одеської області (далі -  Підприємство)

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2006

зі справи  № 13/200-06-7383

за позовом Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

до Підприємства

про стягнення 6 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.09.2006, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2006, в позові відмовлено.

Підприємство звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 15.12.2006 № 131, в якій просить оскаржувану постанову апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита.

Згідно зі статтею 45  і частиною першою статті 46 ГПК України заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом (крім випадків, встановлених законодавством) у порядку  і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито” (далі –Декрет).

Відповідно до підпункту “а” пункту 2 статті 3 Декрету ставку державного мита із позовних заяв майнового характеру встановлено в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету розмір ставки державного  мита, зокрема, із касаційних скарг на рішення і постанови становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі  подання заяви для  розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового  характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Оскільки в даному разі ціна позову становить 6 000 грн., то з урахуванням розміру неоподатковуваного мінімуму, встановленого пунктом 22.5 статті 22 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, та характеру даного спору при поданні касаційної скарги відповідачем у справі мало бути сплачено державне мито в сумі 51 грн., фактично ж згідно з квитанцією від 18.12.2006 № 8 перераховано лише  42, 50 грн.

Таким чином, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України є підставою для повернення цієї скарги.

Водночас частиною третьою згаданої статті ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених, зокрема, в пункті 4 частини першої цієї статті сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 8 Декрету сплачене Підприємством державне мито в сумі 42, 50 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись пунктом 4 частини першої та частиною другою статті  1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2006 зі справи № 13/200-06-7383 повернути дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями державного головного підприємства “Медісан” лікувально-оновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова “Санаторій “Сенетатя”.

2. Повернути дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями державного головного підприємства “Медісан” лікувально-оновлюючої асоціації Державної канцелярії Республіки Молдова “Санаторій “Сенетатя” державне мито в сумі 42, 50 грн. Видачу довідки на повернення державного мита доручити господарському суду Одеської області.

Суддя                                                                                             В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов