ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.2007  року                                                                      Справа № 16/29

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Бойченка К.І.

Єжової С.С.

за участю секретаря

судового засідання:                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від  позивача:          від позивача:                                                            - Карасьов Т.Г., директор,

паспорт серії ЕМ № 974168, виданий

Стахановським МВ УМВС України в

Луганській області 27.06.01,

-          Крилова Л.Б., представник за довіреністю,

довіреність від 18.04.07 № 1,

від відповідача:                                        - Шевченко О.В., провідний юрисконсульт,

довіреність від 10.10.06 № 178,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                         Приватного сільськогосподарського

підприємства „Хлібороб”,

с. Фрунзе Луганської області

на  рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                             02.04.07 (підписано 10.04.07)

у справі                                                  № 16/29 (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                                  Приватного сільськогосподарського

підприємства „Хлібороб”,

с. Фрунзе Луганської області

до відповідача                                               Обласного комунального підприємства

„Компанія „Луганськвода”, м. Луганськ

про                                                              стягнення 232961 грн. 59 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство „Хлібороб”, с. Фрунзе Луганської області (далі за текстом –ПСП „Хлібороб”, позивач по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Обласного комунального підприємства „Компанія „Луганськвода”, м. Луганськ (далі за текстом –ОКП „Компанія „Луганськвода”, відповідач по справі) про стягнення збитків у розмірі 232961 грн. 59 коп. за неналежне користування водопроводу у квітні  2005 року.

Під час розгляду справи позивач надав суду уточнення від 16.02.07 (а. с. 42-44, т. 1), якими обґрунтував розмір заявлених сум до стягнення, і визначив, що майнова шкода у вигляді прямих збитків дорівнює 138891 грн. 59 коп. –витрати на осінню (2004 року) та весняну (2005 року) пахоту, боронування, витрати на сплату сільськогосподарського податку та орендної плати, а також збитки у вигляді неотриманого прибутку складають 94070 грн. 00 коп. –гроші, які позивач планував одержати від продажу соняшника у 2005 році; також у заяві зазначено, що він соняшник не засіяв по весні 2005 року у зв’язку з аварією на водопроводі, що було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Рішенням господарського суду Луганської області від 02.04.07 по справі                       № 16/29 у задоволенні позову відмовлено, оскільки відсутні підстави вважати збитками заявлені позивачем до стягнення суми відповідно до приписів ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, спричинених відповідачем. Крім того, судом першої інстанції встановлено відсутність у позивача доказів дотримання встановленого законом порядку визначення збитків та розміру збитків, відсутнє документальне підтвердження здійснених витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 18.04.07 б/н, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що судом першої інстанції порушено приписи ст. ст. 440, 442 Цивільного кодексу України; що матеріалами справи повністю доведена вина відповідача; що при винесені рішення судом не враховано положення ст. ст. 151-152 Господарського кодексу України,  постанову КМУ від 19.04.93 № 284 „Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам”; що судом неповно з’ясовано обставини справи.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 23.04.07 по справі для розгляду апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду Луганської області від 02.04.07 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Парамонова Т.Ф., суддя –Бойченко К.І., суддя –Єжова С.С.

У зв’язку з виходом з відпустці судді Семендяєвої І.В. розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду виключено із складу судової колегії головуючого суддю Парамонову Т.Ф. та введено до складу суду головуючого суддю Семендяєву І.В.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 23.04.07 у справі № 16/29 прийняв апеляційну скаргу до апеляційного провадження.

Відповідач по справі (Обласне комунальне підприємство „Компанія „Луганськвода”) відхилив відзивом від 07.05.07 № 20/11 доводи апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга розглядалась 08.05.07. У судовому засіданні розгляд скарги був відкладений до 05.06.07. Постанова приймається 05.06.07.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення сторін, обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено можливість відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом –ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних права та обов’язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення господарських зобов’язань.

Зобов’язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов’язань.

З набранням чинності ЦК України ці правовідносини регулюються положеннями глави 82 „Відшкодування шкоди”.

Загальне положення про цивільно –правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту цієї норми вбачається, що підставою деліктної відповідальності є протиправне (дія чи бездіяльність), шкідливе (причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне діяння особи, яка завдала шкоди.

За правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України). Тобто, за загальним правилом, відповідно до ст. 1166 ЦК України позивач повинен довести факт протиправної поведінки особи, що завдала шкоди, настання шкоди (її розмір) та причинний зв’язок між ними.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. З наведеного вбачається, що обов’язок доказування вини на позивача законом не покладається; вина презумується в силу закону; доведення відсутності вини є процесуальним обов’язком відповідача.

Судом першої інстанції відмовлено ПСП „Хлібороб” у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди у вигляді прямих збитків у розмірі 138891 грн. 59 коп. –витрати на осінню (2004 року) та весняну (2005 року) пахоту, боронування, витрати на сплату сільськогосподарського податку та орендної плати, а також збитки у вигляді неотриманого прибутку у розмірі 94070 грн. 00 коп. –гроші, які позивач планував одержати від продажу соняшника у 2005 році.

Луганський апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову в частині відшкодування шкоди у вигляді неотриманого прибутку у розмірі 94070 грн. 00 коп. з наступного.

Наданими позивачем доказами у справі доведено, що саме з вини відповідача позивачу завдано шкоди внаслідок бездіяльності відповідача –ОКП „Компанія „Луганськвода”.

У матеріалах справи маються договори від 25.01.04, що укладені з  власниками земельних ділянок –фізичними особами (а. с. 1-8, т. 2), на підставі яких                                              ПСП „Хлібороб” (позивач по справі) орендує земельні ділянки на території Веснянської сільської ради Слов”яносербського району Луганської області (а. с. 1- 8, т. 2).

У зв’язку з отриманням власниками державних актів на землю відповідно до положень ст. 202 Земельного кодексу України та наказу Президента України „Про заходи щодо створення єдиної системи державного реєстру земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру” згадані договори були перезаключені та перереєстровані 01.07.05 (а. с. 60-64, т. 1) Слов”яносербської філією ДП „Луганський регіональний центр ДЗК” у книзі державної реєстрації, що також підтверджується довідкою голови Веснянської сільської ради від 06.03.07 № 229 (а. с. 150, т. 1). При цьому, предмет вказаних договорів сторонами змінений не був.

Позивач орендує вказані земельні ділянки для ведення підприємницької діяльності у галузі сільського господарства (вирощування сільськогосподарської продукції).

У зв’язку з невиконанням обов’язків посадовими особами                                           ОКП „Луганськвода” на орендованих позивачем земельних ділянках сталася аварія у вигляді пориву на магістральному водоводі „Кримське - Стаханов”, який знаходиться на балансі відповідача по даній справі. Дані обставини підтверджуються приписом Управління організації інспекторської діяльності Луганського обласного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах від 07.04.05, протоколом про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2005 року № 002150.

Відповідачем факт прориву водоводу на полі не заперечується, а напроти визнаний у листі від 05.07.05 (а. с. 98, т. 1) на адресу Стаханово –Алчевського міжрайонного природоохоронного прокурора, радника юстиції Атабегову І.Н., який є відповіддю на припис від 22.06.05 № 71/1003.

За результатами прориву водоводу на полі було утворено шість ям площею                  66 га. та встановлено факт знищення, перезволоження верхнього родючого шару ґрунту на земельних ділянках розміром 1, 35 га і 2, 99 га, які знаходяться на території с. Весняне Слов”яносербського району Луганської області у користуванні позивача, про що свідчать результати хімічного аналізу почвених зразків від 22.04.05, проведеними лабораторією почвеного моніторингу (а. с. 17-20, т. 1), акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 07.04.05 (а. с. 21, на звороті), акт від 07.04.05, укладеного за участю депутата Веснянської сільської ради, та згаданим вище приписом (а. с. 9, т. 1).

У зв’язку зі знищенням плодорідного слою, гранта та його перезволоження посіяти позивачем на вказаних земельних ділянках площею 66 га. соняшник було неможливо.

Згідно зведеного плану розвитку агропромислового комплексу на 2005 рік по                   ПСП „Хлібороб”, затвердженого з Управлінням агропромислового формування області, за вказаний період треба було засіяти технічних культур 508 га., в т. ч. соняшнику –348 га., фактично засіяно та зібрано соняшнику 282 га. Відповідно до звіту, наданого управлінням статистики про одержаний врожай соняшнику у 2005 році від 01.10.05, не було засіяно та зібрано соняшнику 66 га.(а. с. 38, т. 2).

Таким чином, матеріалами справи у повній мірі доведена вина відповідача у заподіянні шкоди; позивачу спричинено матеріальну шкоду у вигляді неотриманого прибутку у розмірі 94070 грн. 00 коп.; завдана відповідачем шкода знаходиться у причинному зв’язку з його діями –проривом водоводу. Розрахунок неотриманого прибутку та договір, який підтверджує ціну, за якою був реалізований соняшник у 2005 році ПСП „Хлібороб”, маються у матеріалах справи (а. с. 11, 68, т. 1, 30, т. 2). Вказаним вище документам, що маються у матеріалах справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

У позові позивач заявив до стягнення 121200 грн. 21 коп. збитків по відшкодуванню втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва згідно з розрахунковою відомістю, яку склав начальник Слов”яносербського районного відділу земельних ресурсів (а. с. 69, т. 1). Дана сума не підлягає до стягнення і обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки розрахунок збитків не відповідає Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

За заявою про уточнення позовних вимог (а. с. 43, т. 1) позивач заявив до стягнення: 5915 грн. 60 коп. –витрати на осінню пахоту, 1679 грн. 50 коп. – витрати на весняну культивацію, 1020 грн. 00 коп. - боронування, витрати на сплату сільськогосподарського податку у розмірі 8800 грн. 00 коп., 276 грн. 28 коп. –витрати на сплату фіксованого сільськогосподарського податку. Дані суми не підлягають стягненню з відповідача по справі, так як вони є нормальними (виробничими) затратами, які направлені на вирощування та отримання врожаю соняшника. Крім того, оскільки неотриманий прибуток розраховується з ціни соняшника, то затрати, пов’язані з вирощуванням врожаю соняшника, не приймаються до уваги, тому що вони вже передбачені заздалегідь і враховані при визначені ціни сільськогосподарської культури. А якщо б позивач засіяв поле площею 66 га. та отримав запланований врожай соняшника, тобто на згадану вище суму, то всі ці затрати позивачу ніхто б не компенсував; у даному випадку вартість врожаю, який би отримав позивач, підлягає стягненню як відшкодування шкоди у вигляді неотриманого прибутку.

У апеляційній скарзі ПСП „Хлібороб” вважає, що судом першої інстанції при вирішенні господарського спору порушено ст. ст. 440, 442 Цивільного кодексу України, виходячи з презумпції вини правопорушника.

Слід звернути увагу позивача на те, що вказані статті Цивільного кодексу України регулюють питання майнових прав інтелектуальної власності на твір та опублікування твору (випуск твору у світ), тому у даному випадку ці статті взагалі не застосовуються, оскільки позов заявлено про стягнення майнової шкоди у вигляді збитків за неналежне використання водопроводу за уточненими позовними вимогами.

За таких обставин, в цій частині доводи апеляційної скарги відхиляються.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про скасування рішення суду з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ПСП „Хлібороб” в частині відшкодування заподіяної шкоди у вигляді неотриманого прибутку у розмірі 94070 грн. 00 коп., в решті позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою позивача та відповідача оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за позовом та апеляційною скаргою покладається на відповідача по справі у загальній сумі 1411 грн. 05 коп. та 47 грн. 65 коп. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.   Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Хлібороб”, с. Фрунзе Луганської області від 18.04.07 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 02.04.07 по справі № 16/29 задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 02.04.07 по справі № 16/29 скасувати.

3.        Прийняти нове рішення.

4.       Позов задовольнити частково.

5.          Стягнути з Обласного комунального підприємства „Компанія „Луганськвода”, м. Луганськ, кв. Пролетаріату Донбасу, 166, р/р 334 у філії ЛЦВ „Промінвестбанк”, МФО 304308, код 32538783, на користь Приватного сільськогосподарського підприємства „Хлібороб”, с. Фрунзе Луганської області,                вул. Інтернаціональна, 157, п/р 260079185 в ЛОД АППБ „Аваль”, МФО 304007, код 32672281,  94070 грн. 00 коп. на відшкодування заподіяної шкоди, державне мито за позовом та апеляційною скаргою у розмірі 1411 грн. 05 коп. та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу у розмірі 47 грн. 65 коп. Видати наказ.

6.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                         І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                            К.І. Бойченко

Суддя                                                                                            С.С. Єжова