ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2007                                                                                               Справа № 14/374

за позовом  Дочірнього підприємства "СТВ+", вул. 1-й Піщаний Тупик, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39626

до Приватного підприємства "Міцар 3000", вул. Івана Приходька, 111 м. Кременчук, Полтавська область, 39621

про стягнення 5712,88 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача:                    Євтушенко С.М. –директор

Пасько Г.А., довіреність від 18.06.2007 року;

Від відповідача:          не з’явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості яка утворилась на підставі договору поставки товару від 30.10.2006 року № 714, укладеного між сторонами по справі, у розмірі 5712,88 грн., з яких: 5177,88 грн. - основна заборгованість; 463,93 грн. –сума збитків з застосуванням індексу інфляції; 71,07 грн. –три проценти річних.

Позивачем позовні вимоги підтримуються в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з’явився, витребуваних документів не надав. Ухвала суду направлялась відповідачу на юридичну адресу (вул. Івана Приходька, 111 м. Кременчук, Полтавська область, 39621), яку останній згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців від 16.06.2007 року не змінював, а також на адресу засновника та директора ПП "Міцар 3000" Яріна Ігоря Васильовича (39621, м. Кременчук, вул. Р.Люксембург, буд. 4). Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення ухвали суду від 20.09.2007 року Яріну Ігорю Васильовичу, в зв‘язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

30.10.2006р. між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) був укладений договір поставки № 719 (далі - Договір), згідно з яким позивач зобов’язався поставити відповідачу, а відповідач прийняти та оплатити товар.

Оцінивши представлені позивачем докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного.

Позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки товару. Так, згідно Договору факт отримання відповідачем у позивача товару підтверджується накладними на отримання товару, які є невід’ємною частиною Договору. Загальна сума Договору складається з сум, вказаних в накладних на кожну партію товару. Згідно видаткової накладної № 1018429 від 31.10.2006 року позивачем був поставлений товар на загальну суму 5177,88 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору покупець зобов’язаний здійснювати попередню оплату за узгоджений до поставки товар, а п. 4.2 Договору передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару може здійснюватися по узгодженню сторін з відстрочкою платежу на 14 календарних днів від дати поставки. Таким чином, відповідач повинен був виконати зобов’язання щодо оплати отриманого товару в строк до 14.11.2006 року, однак у визначені строки свої зобов’язання по Договору в частині оплати товару відповідач не виконав. Заборгованість підтверджується актом звірки розрахунків від 25.09.2007 року, підписаним сторонами по справі та засвідченим печатками.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов’язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов’язань з оплати вартості отриманого товару.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов’язання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Стаття 625 ЦК України визначає обов’язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

На підставі цього позивачем нараховано три проценти річних від простроченої суми за період з 14.11.2006 року по 30.04.2007 року, які складають 71,07 грн.; а також 463,93 грн. - сума інфляційних витрат з 14.11.2006 року по 31.05.2007 року.

Судові витрати, понесені позивачем відповідно до частини 2 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Міцар 3000", вул. Івана Приходька, 111 м. Кременчук, Полтавська область, 39621 (р/р 7001 в ВАТ КБ "Надра", МФО 331661, )

на користь Дочірнього підприємства "СТВ+", вул. 1-й Піщаний Тупик, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39626 (р/р 1841 в ПОФ АКБ "Укрсоцбанк" м. Полтава, МФО 331014, ) –5177,88 грн. - заборгованість; 463,93 грн. - інфляційні витрати; 71,07 грн. - три відсотки річних; 102,00 грн. - відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 грн. 00 коп. –відшкодування витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3.Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя                                                                                Пушко І.І.