ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.07 р.                                                                               Справа № 44/59

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою військового прокурора Харківського гарнізону (помічник прокурора Кривошия А.В., посвідчення 262) в інтересах держави в особі Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (представник Соснова Т.В., довіреність від 10.01.07 року) до територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” (директор Табарчук І.А., посвідчення 59, представник Статіва О.В., довіреність від 16.01.07 року) про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов’язання у розмірі 37’869,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Харківського гарнізону (далі – Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (далі – Замовник) з позовом про стягнення з територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” (далі – Виконавець) пені за несвоєчасне виконання пункту 1.6 договору про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-104Д/72 від 14.11.05 року (далі – Договір) щодо передачі Замовнику квартир, на які оформлено та зареєстровано право власності – до 31.12.05 року. Позовні вимоги Замовника ґрунтуються приписах пункту 4.2 Договору, які за порушення строків здачі квартир передбачають відповідальність Виконавця у вигляді подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Представники Прокурора та Замовника в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали витребувані документи.

Виконавець в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що сторони узгодили нові строки завершення будівництва, а квартири передані позивачу одразу після прийняття нерухомості в експлуатацію, доручення Замовника на реєстрацію права власності на квартири Виконавцю не надавалося, а розрахунки пені, підготовлені позивачем, здійснені із загальної суми за Договором, без врахування строків оплати коштів Замовником. Додатково відповідач усно заявив про застосування строку позовної давності.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Замовника не підлягає задоволенню, натомість Договір має бути визнаний судом частково недійсним виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Замовника та Виконавця, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є складним договором, що вміщує в себе елементи підряду на проведення будівельних робіт та інноваційної (інвестиційної) діяльності, що підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 ЦК України та статті 317-331 ГК України.

Таким чином, в силу статті 837 ЦК України, статті 317, 326 ГК України та розділів 1-2 Договору, Виконавець зобов’язався виконати на свій ризик проведення будівельних робіт щодо забудови 6-квартирного двоповерхового будинку 4 по провулку Матросова в місті Миколаївка для забезпечення житлом військовослужбовців (6 квартир площею 410 м2), а Замовник зобов’язався інвестувати будівництво квартир у розмірі 889’700 грн. та згодом прийняти їх.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що: „...Виконавець за несвоєчасне виконання чи невиконання, а також неналежне виконання покладених на нього відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9 та абзаців а), в), г) і д) пункту 3.1 Договору зобов’язань сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми перерахованих йому Замовником у відповідності до умов Договору грошових коштів за кожну добу прострочення виконання ним вказаних зобов’язань з врахуванням змін розмірів облікових ставок Національного банку України у період, за який нараховується пеня, та відшкодовує завдані Замовнику збитки у повному обсязі понад сплати пені...”.

Позовні вимоги Замовника пов’язані саме з несвоєчасним виконанням відповідачем умов пункту 1.6 Договору, які передбачають зобов’язання Виконавця передати Замовнику квартири (з оформленням та реєстрацією права власності) не пізніше 31.12.05 року. Акт приймання-передачі квартир за даними позивача підписаний 31.03.06 року.

Наразі, суд вважає вимоги щодо стягнення неустойки (пені) у розмірі 37’869,01 грн. за невиконання зобов’язання з передачі квартир протягом 90 днів з 01.01.06 року до 31.03.06 року такими, що суперечать закону, оскільки згідно статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання, а підставою для застосування пені є лише прострочення виконання грошового зобов’язання.

Свобода договору, визначена як загальний принцип цивільного права згідно частини 3 статті 6 та статті 627 ЦК України, не має абсолютного характеру, тобто сторони певним чином обмежені у власній волі щодо визначення умов Договору. Зокрема, норми частини 3 статті 6 ЦК України зазначають, що сторони в Договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту (цебто, якщо відповідна норма ЦК є імперативною).

Норми статті 549 ЦК України, які визначають саме поняття пені, як неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання, є нормами імперативними, тобто такими, які не можуть змінюватися на розсуд учасників цивільних правовідносин.

З огляду на наведене, умови пункту 4.2 Договору, які передбачають стягнення пені за неналежне виконання негрошового зобов’язання, є такими, що прямо суперечать нормі статті 549 ЦК України, яка встановлює юридичне поняття „пеня”, тому суд в порядку пункту 1 частини 1 статті 83 ГПК України за власною ініціативою визнає недійсним пункт 4.2 Договору в частині того, що „...Виконавець за несвоєчасне виконання чи невиконання, а також неналежне виконання покладених на нього відповідно до пункту 1.6 Договору зобов’язань сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми перерахованих йому Замовником у відповідності до умов Договору грошових коштів за кожну добу прострочення виконання ним вказаних зобов’язань з врахуванням змін розмірів облікових ставок Національного банку України у період, за який нараховується пеня, та відшкодовує завдані Замовнику збитки у повному обсязі понад сплати пені...”. Правовою підставою зазначеному є приписи частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України – невідповідність Договору в певній його частині нормам статті 549 ЦК України.

Через означене суд відмовляє позивачеві у стягненні з Виконавця пені у розмірі 37’869,01 грн. – у зв’язку з відсутністю правових підстав для стягнення пені за несвоєчасну передачу зареєстрованих та оформлених відповідно до закону квартир.

Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є правова безпідставність вимог та протиправне порушення сторонами умов закону при визначенні у Договорі засобів забезпечення виконання зобов’язань у вигляді неустойки (пені).

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – не стягуються зі сторін, через звільнення суб’єкта подання позову (Прокурора) від зазначених судових витрат.

На підставі ст.ст.6, 203, 215, 549-550, 627, 837-864 ЦК України, ст.ст.317-331 ГК України, керуючись ст.ст.22, 29, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним пункт 4.2 договору про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-104Д/72 від 14.11.05 року, укладеного між Східним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та територіальним міжгалузевим об’єднанням „Слов’янськ”, в наступній частині: „...Забудовник за несвоєчасне виконання чи невиконання, а також неналежне виконання покладених на нього відповідно до пункту 1.6 Договору зобов’язань сплачує Пайовику  пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми перерахованих йому Пайовиком у відповідності до умов Договору грошових коштів за кожну добу прострочення виконання ним вказаних зобов’язань з врахуванням змін розмірів облікових ставок Національного банку України у період, за який нараховується пеня, та відшкодовує завдані Пайовику збитки у повному обсязі понад сплати пені...”.

Відмовити у задоволенні позову військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов’язання у розмірі 37’869,01 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене (внесене подання) через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –військовому прокурору Харківського гарнізону

4 –військовому прокурору Донецького гарнізону

5–господарському суду Донецької області