ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

30.01.07
Справа  № 5/71-2А

м.
Львів

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого
- судді
Галушко Н.А.

суддів
Процик Т.С.
Юрченко Я.О.

розглянув апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, м. Луцьк № 4979/10/10-011
від 11.12.2006 року (далі Луцька ОДПІ, м. Луцьк)

на постанову Господарського
суду Волинської області від 02.11.2006 року

у справі №
5/71-2А

за позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк (далі ПП ОСОБА_1,м. Луцьк)

до відповідача: Луцька
ОДПІ, м. Луцьк

про визнання нечинним
податкового повідомлення - рішення

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_1
-підприємець, ОСОБА_2 - представник

від відповідача -ОСОБА_3
-заступник начальника юридичного відділу

Права та обов'язки представникам сторін
відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз'яснено.

Постановою Господарського суду
Волинської області від 02.11.2006 року у справі № 5/71-2А задоволено позовні
вимоги ПП ОСОБА_1, м. Луцьк: визнано нечинним податкове повідомлення - рішення
Луцької ОДПІ від 05.07.2006 року НОМЕР_1.

Приймаючи постанову господарський суд
першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи спростовано висновки
акту перевірки щодо порушення позивачем норм ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян»; включення позивачем до валових
витрат плати за торгові патенти не призвело до недоплати прибуткового податку,
оскільки належна до сплати сума податку у 2003-2004 рр. та сплата авансових
платежів як за даними платника, так і за даними податкового органу, свідчить
про фактичну переплату ПП ОСОБА_1 податку на прибуток.

Луцької ОДПІ подано апеляційну скаргу №
4979/10/10-011 від 11.12.2006 року, в якій просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Скаржник
зазначає, що при прийнятті постанови господарським судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а саме при винесенні постанови судом
першої інстанції порушено норми Декрету КМУ «Про прибутковий податок з
громадян», Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Кодексу
адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін,
суд апеляційної інстанції встановив наступне:

В грудні 2005 року - січні 2006 року
Луцькою ОДПІ проведено планову документальну перевірку дотримання вимог
податкового та валютного законодавства ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2002 року
по 30.09.2005 року, про що складено акт перевірки від 10.02.2006 року.

На підставі акту перевірки 22.02.2006
року Луцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення - рішення НОМЕР_2 від
22.02.2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання у
розмірі 64312,45 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб та НОМЕР_3
від 22.02.2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання у
розмірі 4700,50 грн. за платежем податок на додану вартість (основний платіж
-867,00 грн., штрафні санкції -3833,50 грн.).

За результатами апеляційного
узгодження, Рішенням про результати розгляду первинної скарги НОМЕР_4 від
26.04.2006 року частково скасовано податкове повідомлення -рішення НОМЕР_3 від
22.02.2006 року в частині донарахованого основного платежу в сумі 378,00 грн.
та застосованої штрафної санкції в сумі 189,00 грн., донараховано суми
податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 567,00
грн., а в іншій частині рішення залишено без змін та залишено без змін
податкове повідомлення - рішення НОМЕР_2 від 22.02.2006 року в сумі 64312,45
грн. по податку з доходів фізичних осіб, а скаргу без задоволення.

Рішенням ДПА у Волинській області від
26.06.2006 року про розгляд повторної скарги скасовано повністю податкове
повідомлення - рішення   НОМЕР_3 від
22.02.2006 року про визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість (з врахуванням рішення Луцької ОДПІ від 26.04.2006 року НОМЕР_4 про
результати розгляду первинної скарги) та частково в сумі 45812,65 грн.
податкове повідомлення - рішення НОМЕР_2 від 22.02.2006 року про визначення
податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, а в іншій частині
дане податкове повідомлення - рішення та рішення Луцької ОДПІ про розгляд
первинної скарги залишено без змін.

Відповідно до прийнятого рішення про
результати розгляду повторної скарги Луцькою ОДПІ було винесено податкове
повідомлення - рішення НОМЕР_1 від 05.07.2006 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання 18499,80 грн. за платежем податок з доходів
фізичних осіб, що становить: 7800,00 грн. за порушення пп. 11.2.3 п. 11.2 ст.
11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме ПП ОСОБА_1
до складу валових витрат за 2005 рік включено оплату за надані юридичні послуги
юристом ОСОБА_4 на суму 60000,00 грн. згідно договору НОМЕР_5 від 24.10.2005
року, які не підтверджені документально; 10452,00 грн. за порушення ч. IV ст.
13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», а саме ПП ОСОБА_1 до
складу валових витрат за 2005 рік включено витрати в сумі 80400,00 грн., які не
пов'язані з отриманням доходу; 247,80 грн. за порушення п. 19.1 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме до валових витрат
віднесено суму прибуткового податку, сплачену за торговий патент у 2003 -2004
рр., що призвело до перекручення даних декларації про доходи за 2003 -2004 рр..

Як встановлено господарським судом
першої інстанції, понесені позивачем витрати в сумі 60000,00 грн. на юридичну
допомогу підтверджуються договором НОМЕР_5 від 24.10.2005 року про надання
юридичних послуг, платіжним дорученням НОМЕР_6 від 11.11.2005 року про оплату
підприємцю ОСОБА_4 60000,00 грн. за надані послуги, актом прийому - передачі
виконаних робіт від 30.12.2005 року.

Як вбачається із договоруНОМЕР_5 від
24.10.2005 року юридичні послуги були пов'язані саме з господарською діяльністю
позивача - оформлення позовних матеріалів та участь в господарському суді
Чернігівської області по стягненню заборгованості із ВАТ
«Бахмачконсервмолоко»згідно контракту НОМЕР_7 від 21.06.2005 року

Пунктами 5.3 - 5.8 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств»не зазначено про неможливість віднесення
до складу валових витрат вартості послуг ведення бухгалтерського обліку
підприємства. Законом чітко передбачено заборону установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім
тих, що зазначені у цьому Законі.

Статтею 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»не встановлено вимог до форми чи виду
документів, які були б обов'язковими для підтвердження віднесення певних витрат
до складу валових витрат.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для
виключення сплачених позивачем на користь юриста ОСОБА_4 коштів зі складу
валових витрат та донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб згідно
із оспорюваним податковим повідомленням -рішенням.

Як вбачається з акту перевірки від
16.06.2006 року, підприємцем ОСОБА_1 до складу валових витрат включено витрати
в сумі 80400,00 грн., які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу, чим
порушено ч. IV ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян».

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач в грудні 2005 року відніс до валових витрат 80400,00 грн. - сплачених
ПП ОСОБА_5 за борошно, придбане по договору купівлі - продажу від 15.12.2005
року. Факт отримання борошна підтверджується накладною НОМЕР_8 від 28.12.2005
року.

Оплата в сумі 80400,00 грн.
підтверджується видатковими касовими ордерами (а. с. 50 -58, т. ІІ), а отже,
суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що
твердження Луцької ОДПІ, що вказані витрати безпосередньо не пов'язані з
отриманням доходу з посиланням на ч. IV ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян»не обґрунтовані, оскільки зазначена
норма Декрету стосується корпоративних прав.

Що стосується порушення позивачем п.
19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме
віднесення ПП ОСОБА_1 до валових витрат суму прибуткового податку, сплачену за
торговий патент у 2003 -2004 рр., що призвело до перекручення даних декларації
про доходи за 2003 -2004 рр., то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що
відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»(в редакції, яка була чинною до 25.03.2005 р.)
податок на прибуток суб'єкта підприємницької діяльності, який підлягає сплаті
до бюджету, зменшується на вартість придбаних торгових патентів. Згідно пп.
5.4.3 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не
включаються до валових витрат витрати на сплату торгових патентів, яка
враховується у зменшення податкових зобов'язань платника податку. Таким чином,
позивач неправомірно включив до валових витрат в 2003 році плату за торгові
патенти в сумі 1520,00 грн., а в 2004 році -360,00 грн. Відповідно до
зазначеної норми платник податку мав право остаточну суму податку зменшити на
вартість торгових патентів.

Як вбачається із наданих суду першої
інстанції декларацій за 2003 - 2004 роки, доказів про сплату авансових
платежів, акта перевірки від 10.02.2006 року, розрахунку прибуткового податку
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за 2003-2004 рр., включення
позивачем до валових витрат плати за торгові патенти не призвело до недоплати
прибуткового податку, оскільки належна до сплати сума податку у вказаних роках
та сплата авансових платежів як за даними платника, так і за даними податкового
органу, свідчить про фактичну переплату ОСОБА_1 податку на прибуток.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно донараховано
247,80 грн. податку з доходів фізичних осіб за оспорюваним податковим
повідомленням -рішенням.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали
підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду
Волинської області прийнята з дотримання норм податкового законодавства та у
відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200,
205, 206 КАС України, -

Львівський
апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Постанову
Господарського суду Волинської області від 02.11.2006 року у даній справі
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає
законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку,
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко
Я.О.