ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2007 р.                                                           Справа № 8/50-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Генічеського державного бюро технічної інвентаризації у Херсонській області

до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області

про  скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників сторін:

від  позивача - нач. Голяков С.В. на підставі рішення  №400 від 20.04.05., представник Сокур Л.І., дов. №82 від 13.02.07., представник Чернишов О.М., дов. №81 від 13.02.07.

від відповідача - не прибув

Генічеське Державне  бюро технічної інвентаризації (позивач)  звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області (відповідача) № /0  про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 69410 грн., застосування 28455 грн. штрафу, №/0 від 25 грудня 2006 року про визначення податкового зобов'язання з комунального податку в сумі 219 грн. та застосування 340 грн. штрафу, №/0 від 25 грудня 2006 року про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 30423 грн. та застосування штрафу в сумі 3212 грн.  Позивач посилається на те, що  є комунальним підприємством, платником єдиного податку, що підтверджується виданим податковою інспекцією свідоцтвом про  сплату єдиного податку на 2006 рік, статутний фонд  в підприємстві не сформований. Починаючи з 4-го кварталу 2006 року  перейшов зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування після ознайомлення з узагальнюючим податковим роз'ясненням ДПА України від 23 червня 2006 року № 352, яке було офіційно опубліковане 7 липня 2006 року.  Указом Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” передбачено, що при виявленні порушень, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). За таких обставин  застосування податковою інспекцією норм узагальнюючого податкового роз'яснення в третьому звітному періоді є незаконним. Звертає увагу на те, що свідоцтво про  спрощену систему оподаткування в 3-му кварталі не було скасовано та не визнано недійсним, звіти позивача як платника єдиного податку за 3-й та 4-й квартали приймались без заперечень.

ДПІ у Генічеському районі Херсонської області (відповідач) проти позову заперечує, вважає, що позивач, як державне комунальне підприємство, засноване на власності адміністративно-територіальної одиниці Херсонської обласної державної адміністрації, не мав права перебувати на спрощеній системі оподаткування. Держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання, тому дія ст. 1 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування не поширюється на підприємство позивача. Незалежно від наявності або відсутності статутного фонду у позивача частка держави у позивача перевищує 25 %.  30 червня 2006 року відповідачем було надіслано БТІ лист про необхідність  переходу на загальну систему оподаткування з 3-го кварталу, на що позивач надав відмову. Прийом квартальних розрахунків платника податку є обов'язком податкової інспекції, тому відмовити в прийомі розрахунків ДПІ не мала повноважень. Діючим законодавством також не передбачено  скасування свідоцтва про сплату єдиного податку або визнання його недійсним у випадках порушення юридичною особою умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Розглянувши матеріали справи в  судових засіданнях 13 лютого з перервою до 22 лютого 2007 року, суд -

В С Т А Н О В И В :

Генічеське державне бюро технічної інвентаризації є юридичною особою,  державним комунальним підприємством, заснованим на власності адміністративно-територіальних одиниць і підпорядковується управлінню майном області Херсонської обласної державної адміністрації. Згідно розділу 3 Статуту БТІ майно бюро є обласною комунальною власністю і належить йому на праві повного господарського відання. Статутний фонд не був сформований, оскільки на час створення підприємства  формування статутного фонду  у комунального підприємства не було обов’язковим.

Позивач на протязі 1-3 кварталів 2006 року був платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про право сплати єдиного податку № від 21 грудня 2005 року на 2006 рік за ставкою 10 %. В 4-му кварталі 2006 року перейшов на загальну систему оподаткування.

При проведенні планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Генічеським державним бюро технічної інвентаризації за період 01.10.2003 по 30.09.2006 (акт від 14 грудня 2006 року) посадовими особами ДПІ було виявлено порушення порядку ведення податкового обліку , а саме:

–порушення п. 4.1 ст.4, пп..11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 № 283/97-ВР (далі –Закону № 283) - заниження валового доходу за 3 квартал 2006 року в сумі 351045 грн.,

–порушення п. 5.9 ст. 5 Закону № 283 заниження скоригованого валового доходу за 3 квартал 2006 року на суму 458 грн.,

–порушення пп..5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 283  заниження скоригованих валових витрат в 3 –му кварталі 2006 року на суму 20395 грн.,

–порушення пп.. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону № 283 заниження скоригованих валових витрат в 3 кварталі 2006 року на суму 1286 грн.,

–порушення п. 5.6 ст. 5 Закону № 283 заниження скоригованих валових витрат в 3 кварталі 2006 року на суму 154055 грн.

- порушення п.5.7 ст.5 Закону № 283 заниження скоригованих валових витрат в 3 кварталі 2006 року па суму 48832 гри.

- порушення пп.5.2.10 п.5.2 ст.5, пп.8.7.1 п.8.7 ст..8. Закону № 283 підприємством в 3 кварталі 2006 року не віднесено до складу валових витрат суми відрахувань на поліпшення основних фондів на загальну суму 1896 гри.

- порушення пп.8.3.1 п.8.3 ст.8 Закону № 283 заниження суми амортизації за 3 кварталі 2006 року на суму 3348 грн.

Сума заниженого валового доходу за 3 квартал 2006 року склала 351503 грн., валові витрати занижені на суму 226464 грн., занижені суми амортизації за 3 квартал 2006 року на 3427 грн. Сума заниженого  податку на прибуток  за висновками ДПІ становила 30423 грн. Було виявлено, що позивач не надав декларацію по податку на   прибуток за 3 квартал 2006 року.

Також були виявлені порушення декларування та сплати ПДВ, а саме  порушення п.4.1 ст.4, пп. 7.3.1 п.7.3 ст.7 пп. 7.4.1 п.7.4, пп.7.5.І п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 року № 168/97-ВР (далі –Закон № 168) встановлено заниження податку па додану вартість в сумі 69410 грн., в т.ч. липень 2006 року 22096 грн., серпень 2006 року 22530 грн., вересень 2006 року 24784 грн. Підприємство не надало декларації по податку на додану вартість за липень, серпень та вересень 2006 року.

ДПІ виявлені порушення ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки та збори" № 56-93 від 20.05.93р  заниження суми комунального податку за 3 квартал 2006 року у розмірі 219 грн. В порушення ст.4 п.4.1 пп. 4.1.4 "б" Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платником не надано розрахунок зі сплати комунального податку за 3 квартал 2006 року.

Виявлено порушення вимог "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердж. постановою Нацбанку України від 15 грудня 2004 року № 637, а також порушення п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8. пп.9.10 ст.9 ЗУ від 22.05.2003 р. № 889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб", донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 263 грн.

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати єдиного податку встановлено надмірне нарахування єдиного податку та 3 квартал 2006 року в сумі 35121 грн.

В червні 2006 року наказом ДПА України від 23.06.2006 року № 352 затверджено "Узагальнююче податкове роз'яснення щодо застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва з державною, комунальною та іншими формами власності" згідно якого незалежно від наявності чи відсутності статутною фонду, єдиним засновником (учасником) державних та комунальних підприємств є відповідно держава чи територіальна громада в особі уповноважених органів. Тобто, їх частка в цих підприємствах перевищує 25 відсотків. Таким чином, податкова інспекція дійшла до висновку, що оскільки засновники (органи державної влади та органи місцевого самоврядування) державних та комунальних підприємств не є суб'єктами малого підприємництва і їх частка в цих підприємствах перевищує 25 відсотків, дія Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98  на зазначені підприємництва не поширюється.

ДПІ було направлено позивачу лист від 30.06.2006 року № 4452/10/151 з вимогою до 01.07.2006 року повернути свідоцтво платника єдиного податку та починаючи з 3 кварталу 2006 року перейти на загальну систему оподаткування. Генічеське державне бюро технічної інвентаризації відмовилось перейти в 3 кварталі на загальну систему оподаткування.

У відповідності з пунктом 4 розділу XV "Перехідних положень" Конституції України Президент України протягом трьох років після вступу в силу Конституції мав право видавати укази з економічних питань, неврегульованих законами. Указ "Про спрощену систему оподаткування" від 3 липня 1998 року № 727  виданий саме в цей період, тому має силу закону. Вказаним  Указом суб'єктам малого підприємництва надано право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком, встановлено ставки єдиного податку, визначено базу та об'єкти оподаткування, строки і порядок сплати єдиного податку та коло осіб, на яких дія Указу не поширюється. Крім Указу, діяльність суб'єктів малого підприємництва регулюється Законом України від 19.10.00 “Про державну підтримку малого підприємництва”, який визначає правові засади державної підтримки суб'єктів малого підприємства незалежно від форми власності з метою якнайшвидшого виходу з економічної кризи та створення умов для ширшого впровадження ринкових реформ в Україні.

Ст. 6 Указу передбачає, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів):  податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків; податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва); плати (податку) за землю; збору на спеціальне використання природних ресурсів; збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення; збору до Державного інноваційного фонду; збору на обов'язкове соціальне страхування; відрахувань та зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування України; комунального податку; податку на промисел; збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; збору за видачу дозволу на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів; внесків до Державного фонду сприяння зайнятості населення; плати за патенти. Суб’єкти малого підприємництва сплачують внески на загальнодержавне пенсійне страхування у складі єдиного податку,  42 % від перерахованих підприємством сум єдиного податку скеровується до Пенсійного фонду України.

Відповідно до  ст. 2 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування” та ст. 1 Закону України “Про державну підтримку малого підприємництва”. Суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів, в тому числі заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.98 р. № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва:  фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень;

юридичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" від 19.10.2000 р. № 2063-III (далі - Закон) суб'єктами малого підприємництва є:  фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності;

юридичні особи –суб'єкти підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та обсяг річного валового доходу не перевищує 500000 євро.

Дія Закону не поширюється на довірчі товариства, страхові компанії, банки, ломбарди, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи, суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу, здійснюють обмін іноземної валюти, які є виробниками та імпортерами підакцизних товарів, а також суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частка вкладів, що належить юридичним особам –засновникам та учасникам цих суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Статтею 7 Указу «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва» від 03.07.98 р. № 727/98 (у редакції Указу Президента України від 28.06.99 р. № 746/99) встановлено обмеження щодо застосування спрощеної системи оподаткування. Так, дія зазначеного Указу не поширюється на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам –учасникам і засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 %.

Виходячи із зазначених норм,  при вирішення питання чи має право суб’єкт малого підприємництва знаходитись на спрощеній системі оподаткування слід враховувати кому належать частки у статутному фонді підприємства та їх розмір.  Якщо  хоч би один із засновників підприємства не є суб’єктом малого підприємництва і має більше 25 % статутного фонду підприємства, таке підприємство не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Тобто, на думку податкової інспекції, наявність одночасно цих двох ознак є підставою для встановлення факту незаконності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування.

Суд вважає такі висновки помилковими. Дійсно, засновником позивача є Управління майном області Херсонської обласної державної адміністрації, яке не є ані суб'єктом господарювання, ані  суб'єктом малого підприємництва.

Але при створенні бюро технічної інвентаризації не був сформований статутний фонд, тому ні про які частки  засновника у статутному фонді не може  йти мова.

Посилання відповідача на роз'яснення від  23 червня 2006 року № 352 , яке було офіційно опубліковано в газеті „Урядовий кур'єр” від 06.07.06, суд  не приймає до уваги, оскільки в даному випадку податкова служба оприлюднила своє офіційне розуміння окремих положень Указу, але при цьому значно  розширила перелік діяльності, на яку не поширюється дія указу, надавши  змісту Указу свою трактовку, що є перевищенням компетенції органів державної податкової служби.

Таким чином, суд вважає, що комунальні підприємства, у яких не сформований або відсутній взагалі статутний фонд,  зареєстровані як платники єдиного податку без порушення вимог чинного законодавства.

Крім цього, слід зауважити що перехід  платника єдиного податку на загальну систему оподаткування не може відбуватись за один день, як  вимагала податкова інспекція у листі від 30.06.06., такий перехід має відбуватись за  визначеним порядком, потребує приведення бухгалтерського та податкового обліку у відповідність з вимогами податкового законодавства, які пред’являються до підприємств на загальній системі оподаткування. Як вбачається з  матеріалів справи, позивач перейшов на загальну систему оподаткування в 4-му кварталі 2006 року.

На підстав викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в сумі 10 грн. 20 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст.ст.  94, 159-163, 167  КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити. Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області № /0  про визначення Генічеському державному бюро технічної інвентаризації податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 69410 грн., застосування 28455 грн. штрафу, №/0 від 25 грудня 2006 року про визначення податкового зобов'язання з комунального податку в сумі 219 грн. та застосування 340 грн. штрафу, №/0 від 25 грудня 2006 року про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 30423 грн. та застосування штрафу в сумі 3212 грн.

2. Стягнути з Державного бюджету на користь Генічеському державному бюро технічної інвентаризації (Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Воровського, 17, ЗКПО 03355494, р/р , Ощадбанк 3141, МФО 342092) 10 грн. 20 коп.  витрат по сплаті судового збору, виконавчий лист надіслати позивачу.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом'якова