ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.
Справа № 14/63/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді :  Л. І.Бандури

суддів : Л. В.Поліщук, В.Б.Туренко

при секретарі судового засідання : О.О.Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача –О.І.Тімченко

від відповідача –О.Г.Мезінов

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ВАТ „Інгул” м. Миколаєва

на постанову господарського суду Миколаївської області від25.04.06 р.

у справі № 14/63/06

за позовом ВАТ „Інгул” м. Миколаєва

до ДПІ у Ленінському р –ні м. Миколаєва

про скасування податкового повідомлення-рішення

В судовому засіданні, згідно зі ст.150 КАС України була оголошена перерва до 10.05.07 р.

встановив:

18.11.05 р. Ленінська МДПІ у м. Миколаєві, правонаступником якої є ДПІ у Ленінському р –ні м. Миколаєва,  здійснила комплексну документальну перевірку ВАТ „Інгул” з питання дотримання податкового та валютного законодавства за період з 01.01.04 р. по 30.06.05 р. і за її результатами склала акт №791/23-01-120-20915842/157.

В ході перевірки виявлено, зокрема, порушення вимог п.п.8.6.1 „а” п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яке полягало у здійсненні операцій з продажу готової продукції не за грошові кошти –отримано товарів як розрахунок за отриману продукцію на 56662, 75 грн. та ліквідації об’єктів нерухомого або рухомого майна –ліквідовано 35 одиниць основних засобів на суму 386,56 грн. балансової вартості без узгодження з податковим органом.

На підставі акту перевірки, 01.12.05 р. Ленінська МДПІ у м. Миколаєві прийняла податкове повідомлення - рішення №/0/4835 про  визначення податкового зобов’язання по штрафним санкціям в сумі 56662.75 грн., згідно з п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами”.

Не погодившись з названим податковим повідомленням –рішенням, ВАТ „Інгул” звернулось до господарського суду з адміністративним позовом про його скасування.

В обґрунтування позову, позивач послався на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.11.2001 р.  у справі №5/548 порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання або неналежне виконання грошових зобов’язань та зобов’язань по сплаті податків і зборів не нараховуються. Тобто, до підприємства, яке знаходиться у стадії банкрутства фінансові санкції не застосовуються.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 25.04.06 р.(суддя П.В.Цвєткова) в позові відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що згідно з  Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів пеня та штраф за порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань не застосовуються, інші фінансові санкції за порушення правил оподаткування, передбачені Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у період дії мораторію застосовуються на загальних підставах.

Не погодившись з постановою суду, позивач після подання заяви про апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Податкова служба  у запереченнях на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, а постанову суду такою, що не підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06 06 р. апеляційна скарга залишена без розгляду, на підставі ч.6 ст.186 КАС України. Названа ухвала апеляційної інстанції скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.02.07 р.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила:

Відповідно до п.1.17 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. з подальшими змінами податкова застава –спосіб забезпечення податкового зобов’язання платника податків, не погашеного в строк. Податкова застава виникає в силу закону.

П.п.8.6.1  п.8.6 ст.8 названого Закону передбачено, що платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом.

В силу вимог п. „а” п.п. 8.6.1 п.8.6 ст.8 вищеназваного Закону, як виключення, дозволяється відчуження  майна, майнових чи немайнових прав,  що використовуються у підприємницькій діяльності платника податків, а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні без узгодження з податковим органом.

Із аналізу вищеназваних норм Закону виплаває, що відчуження активів платником податків за згодою податкових органів здійснюється за умови наявності податкового боргу, перебування активів у податковій заставі та здійснення операцій, які підлягають такому узгодженню.

Згідно розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що податкова застава виникла 03.04.1998 р. об’єктом обтяження є все рухоме майно та майнові права. Боржником зазначено Інгул, Виробниче об’єднання ВАТ, обтяжувачем –ДПІ у Ленінському р –ні м. Миколаєва.

19.06.03 р. внесено зміни, якими доповнено предмет обтяження –невизначене майно, нерухоме та майнові права підприємства, а 04.03.04 р. та 26.08.04 р. знову були внесені зміни без зазначення їх підстав.

Послідуючі записи щодо реєстрації податкової застави, де обтягувачами були Очаківська ОДПІ, ДПІ у Жовтневому р –ні м. Миколаєва, ДПІ у Ленінському р –ні м. Миколаєва, в яких також  боржником зазначено Інгул Виробниче об’єднання ВАТ, ДП Інгул-Поліграф ВАТ „Інгул”, профком ВАТ „Інгул” були виключені з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Такі ж самі відомості наведені у витягу з Державного реєстру застав рухомого майна від 04.03.04 р.

Відповідно до ст.18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р., яка набрала чинності з 20.02.2001 р., списанню з платників податків підлягає податковий борг (крім пені та штрафних санкцій), який виник станом на 31 грудня 1999 року і не сплачений на день набрання чинності цією статтею (п.18.1.1), а також пеня та штрафні санкції, нараховані на податковий борг, визначений у підпунктах 18.1.1 та 18.1.2 цього пункту, та не сплачені до дня набрання чинності цією статтею (п.18.1.3).

Таким чином податковий борг, який виник на 03.04.98 р.( дата виникнення податкової застави) підлягав списанню.

У разі виникнення податкового боргу після набрання чинності Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий орган, згідно з п.8.3 ст.8 цього Закону зобов’язаний був зареєструвати податкову заставу у відповідному Державному реєстрі застав, а не вносити зміни до запису про заставу, яка була прийнята відповідно до Указу Президента „Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами” від 04.03.98 р., що втратив чинність.

Однак таку реєстрацію податкової застави податковий орган не здійснив.

Крім того, ВАТ „Інгул”, згідно до статуту, засновано відповідно до рішення Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 30.12.94 р. шляхом перетворення державного підприємства Миколаївський трансформаторний завод у відкрите акціонерне товариство.

В апеляційній інстанції при розгляді апеляційної скарги з’ясовано, що Виробниче об’єднання „Інгул” існує як самостійна юридична особа і не має відношення до ВАТ „Інгул”.

Зазначення у Реєстрі застав рухомого майна боржником Інгул Виробниче об’єднання ВАТ про реєстрацію застави саме у ВАТ „Інгул” не підтверджено документально, що в свою чергу свідчить про відсутність з його боку порушень п.п.8.6.1 „а” п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції при вирішенні спору, що призвело до неправильного прийняття рішення.

На підставі викладеного, постанова суду підлягає скасуванню із одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ВАТ „Інгул” задовольнити.

Постанову господарського суду Миколаївської області від 25.04.06 р. у справі №14/63/06 скасувати, позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення –рішення Ленінської МДПІ у м. Миколаєві від 01.12.05 р. №/0/4835.

Стягнути з Держбюджету України на користь ВАТ „Інгул” держмито в сумі 5,10 грн., в т.ч. за апеляційний розгляд.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя                                           Л.І. Бандура

Судді                                                                   Л.В. Поліщук

В.Б. Туренко