ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   РІВНЕНСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"27" березня 2007 р.                                                                                Справа №  20/61

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Василишина А.Р. за участю секретаря судового засідання помічника судді Сокола Ф.Г.

за участю представників сторін:

позивача: директор –Старовецький В.М.; Турович С.М.;

відповідача: Янок Т.М.;

третьої особи: не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Сарненської районної друкарні

до відповідача Державної податкової інспекції у Сарненському районі

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сарненська районна рада

про визнання протиправною відмову у застосуванні спрощеної системи оподаткування та зобов’язання видати позивачу свідоцтво платника єдиного податку за ставкою 10 відсотків з 1 січня 2007 року.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Сарненська районна друкарня (надалі –Позивач) звернулася в господарський суд з позовом до Державної податкової інспекції у Сарненському районі (надалі –Відповідач) про визнання протиправною відмову у застосуванні спрощеної системи оподаткування та зобов’язання видати позивачу свідоцтво платника єдиного податку за ставкою 10 відсотків з 1 січня 2007 року. Ухвалою господарського суду по даній справі від 13 березня 2007 року (а.с. 40) за ініціативою суду залучено третю особу на стороні Позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Сарненську районну раду (надалі –Третя особа).

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що листом від 26 грудня 2006 року  (а.с. 13) Відповідач неправомірно відмовив у видачі свідоцтва платника єдиного податку, посилаючись на статтю 7 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, оскільки у статутному фонді комунального підприємства частка, що належить учасником та засновником перевищує 25 (двадцять п’ять) відсотків.

Позивач посилається на те, що заява на спрощену систему оподаткування обліку та звітності подана до Відповідача вчасно, а саме: 20 листопада 2006 року (а.с. 12). В заяві вказана сума виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), майна, основних фондів за рік яка не перевищує  максимальної. Середньооблікова чисельність працюючих на дату подання заяви становить 13 (тринадцять) чоловік. Підприємство засноване на комунальній власності. У статутних документах відсутнє саме поняття статутного фонду. Крім  того Відповідач не видав свідоцтво платника єдиного податку протягом 10 (десяти) робочих днів, як того вимагає стаття 4 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

Відповідач проти позову заперечує (а.с. 28). Посилається  на формальне застосування пункту 4 статті 7  Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, відповідно до якого не є платниками єдиного податку підприємства, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам-учасникам та засновникам даних підприємств, перевищують 25 (двадцять п’ять) відсотків.

Представник Третьої особи в судове засідання не з’явився. Через представника Відповідача передано лист № 01/16-323 від 26 березня 2007 року (а.с. 44) за підписом голови ради. З даного листа вбачається, що Третя особа в статутний фонд коштів не вносила. Третя особа просить розглянути справу без участі представника Третьої особи.

Давши оцінку поясненням сторін, доказам у справі господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статут Позивача (а.с. 3-11; надалі –Статут) зареєстрований рішенням Виконавчого комітету Третьої особи від 20 лютого 1992 року за № 18.

Згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 32) Позивач є підприємством комунальної власності.

Згідно пунктів 1.1, 1.2 Статуту –Позивач створений у відповідності із Законами України „Про підприємництво”, „Про власність” і є загальнонародною власністю. Відповідно до пункту 4 Статуту: майно Позивача відповідно до Законів України, Статуту та укладених угод належить йому на правах повного господарського відання.

Згідно частини 4 статті 78 Господарського Кодексу України: статутний фонд комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб’єкта господарювання. Мінімальний розмір статутного фонду комунального унітарного підприємства встановлюється відповідною місцевою радою.

Статтею 1 Указу Президента від 3 липня 1998 року № 797/98 „Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” встановлено, що: спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для юридичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Водночас абзацом 3 частини 1 статті 7 Указу Президента „Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” визначено, що: Дія цього Указу не поширюється на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам –учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Системний аналіз положень Цивільного Кодексу України, Господарського Кодексу України та інших нормативних актів дає підстави вважати, що статутним фондом є грошові кошти, цінні папери, інше майно, внесені учасниками, засновником шляхом придбання її акцій, часток.

В Статуті відсутні будь-які посилання на статутний фонд, його розмір, частку засновників, учасників.

По суті, Позивач зробив висновок про перевищення 25 відсотків частки статутного фонду, що належить учасникам, засновнику на підставі припущень, а не доказів.

Частинами 4, 6 статті 4 Указу Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” встановлено, що: заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов’язкових платежів за попередній звітний (податковий) період; орган державної податкової служби зобов’язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

Як свідчать матеріали справи заява подана Позивачем 20 листопада 2006 року (а.с. 12). Відповідачем вчинена відмова листом від 26 грудня 2006 року (а.с. 13) з перевищенням десятиденного строку, що порушує права та інтереси платника податку.

В заяві Позивача вказана сума виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), майна, основних фондів за 2006 рік становить 308,0 (триста вісім) тисяч гривень, та середньооблікова чисельність працюючих на дату подання заяви –13 (тринадцять) чоловік. Дані обставини дають усі підстави перебування на спрощеній системі оподаткування та звітності. В той же час статутного фонду у Позивача немає, що взагалі не було досліджено Відповідачем, а тому до Позивача не може застосовуватися положення абзацу 3 частини 1 статті 7 Указу Президента „Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

Таким чином, Відповідач, не дослідивши обставин щодо частки статутного фонду, прострочивши термін розгляду заяви платника податку, неправомірно відмовив Позивачу у видачі свідоцтва платника єдиного податку.

Судовий збір у відповідності до статтей 87, 98 і Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 87, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити.

2. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Сарненському  районі у застосуванні Сарненській районній друкарні спрощеної системи оподаткування та звітності.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Сарненському  районі видати Сарненській районній друкарні свідоцтво платника єдиного податку за ставкою 10 відсотків з 1 січня 2007 року згідно наданої заяви від 20 листопада 2006 року.

4. Присудити Сарненській районній друкарні з Державного бюджету 3 (три) грн. 40 коп. витрат по державному миту (судовому збору).

5. Видати Сарненській районній друкарні довідку про часткове повернення державного мита (судовому збору), зайво сплаченого по меморіальному ордеру № 64_41_К від 24 січня 2007 року в сумі 81 (вісімдесят одна) грн. 60 коп.

6. Постанову направити сторонам у справі.

7. Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили.

8. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження..

Повний текст постанови оформлено та підписано 30.03.2007р.

Суддя