ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2007 р.
Справа № А-6/317

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

Cуддя  Грица Юрій Іванович

При секретарі   Цюрак Андрій Михайлович

за позовом  Командитне товариство "Єркович і К"  вул.С.Стрільців, 16,Івано-Франківськ,76000

до відповідача  Івано-Франківська міська рада  вул.Грушевського,21,Івано-Франківськ,76000

про адміністративний спір

Представники:

Від позивача: Борис Л.Д., (довіреність № б/н від 05.07.06 юрист )

Від відповідача: Сегін І.Р., (довіреність № 1172/05-17/07-в від 02.08.06 головний спеціаліст)

СУТЬ СПРАВИ: подано позов про визнання нечинним п.33 рішення Івано-Франківської міської ради від 03.08.06 "Про перелік об"єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, які не підлягають приватизації" та визнати за командитним товариством "Єрковіч і К" право на приватизацію (шляхом викупу) нежитлових приміщень площею 395,66 кв.м, що знаходяться на першому, другому поверсі та підвалі буд.16 на вул. Січових Стрільців в м.Івано-Франківську.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 19.01.07.

Позивач -командитне товариство "Єрковіч і К" в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просить суд  визнати нечинним п. 33 рішення Івано-Франківської міської ради від 03.08.2006 р. “Про перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, які не підлягають приватизації” та зобов"яати Івано-Франківську міську раду прийняти рішення про включення нежитлових приміщень площею 395,66 кв. м, що знаходяться на першому, другому поверсі та підвалі будинку №16 на вул. Січових Стрільців у м. Івано-Франківську, до переліку об’єктів, які підлягають викупу.

Відповідач- Івано-Франківська міська рада подала суду відзив на позов, в якому проти позову заперечила, посилаючись на те, що відповідно до абз.2 ч.3 ст.2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не можуть бути об"єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) пбо їх окремі частини, які становлять національну культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави. Крім того, вказує, що відповідно до ропорядження ОВК від 26.05.1981 року №238 будинок №16 на вул. Січових Стрільців а м.Івано-Франківську є пам"яткою архітектури з охоронним номером №356, а тому не може бути об"єктом приватизації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що згідно договору оренди нежитлових  приміщень № ДО-2083 від 19.03.2003 р. та угод про внесення змін до зазначеного Договору оренди від 20.05.2003 р. № УО-2383-1 від 20.08.2003 р. № УО-2383-2, від 23.09.2003 р № УО-2383-3 та від 23.03.2004 р  № УО-2383-4 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради передав в строкове платне володіння і користування КТ „Єрковіч і К” нежитлові приміщення  площею 395, 66 кв.м. розташовані на першому, другому поверхах та підвалі будівлі кінотеатру ім. Т. Шевченка, що знаходиться  за адресою: вул. Січових Стрільців, 16, що в м.Івано-Франківську. Даним оговором  покладено на орендаря обов’язок підтримувати в належному стані орендовані приміщення, здійснювати заходи по запобіганню їх псування і пошкодження, своєчасно здійснювати за власні кошти їх капітальний і поточний ремонт, а також передбачені особливі умови, а саме обов’язки орендаря по підсиленню за власні кошти фундаменту будинку на вул. С.Стрільців, 16, зміцнивши інженерні мережі  та осушити підвал, а також взяти пайову участь у ремонті фасаду, даху та водозливних елементів орендованого приміщення. КТ „Єрковіч і К” за письмовою згодою орендодавця провело за власні кошти ремонтні роботи в орендованому нежитловому  приміщенні, що підтверджується договорами підряду, актами приймання-передачі виконаних робіт, накладними.

Позивач звернувся до Відділення ФДМУ із листом № 3 від 03.02.2004 р, про надання згоди на приватизацію шляхом викупу позивачем спірного нежитлового приміщення. Проте, відділення ФДМУ листом від  25.09.2006 р.  повідомило КТ „Єрковіч і К” про неможливість приватизації спірного нежитлового приміщення з тієї підстави, що дане приміщення є пам’яткою архітектури місцевого значення та не підлягає приватизації відповідно до норм Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, а також, що дані нежитлові приміщення площею 436,26 кв.м. включені в „Перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, які не підлягають приватизації” (п.33 Рішення).

Як випливає з експертного висновку, проведеного Івано-Франківським ОБТІ, ринкова вартість орендованих приміщень без врахування невід"ємних покращень становить 385717 грн  без ПДВ, що складає, 45,5% від повної ринкової вартості. Ринкова вартість невід"ємних покращень становить 462290 грн. без ПДВ, що складає 54,5% від ринкової вартості зазначених приміщень. При цьому поліпшення об’єкту оренди неможливо відокремити без завдання йому шкоди.

Розділ ІХ „Державної програми приватизації” визначає спосіб та порядок приватизації об’єктів групи А. Пунктом 51 „Програми” передбачено що у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна  орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна яке неможливо відокремити від відповідного об’єкта без завдання йому шкоди, вартістю не меншу як 25% залишкової вартості майна.

Відповідно до  вимог Програми та враховуючи експертний висновок про вартість невідємних покращень, зроблених КТ”Єрковіч і К” у сумі 462290 грн без ПДВ, що складає 54.5% від ринкової вартості цілого об’єкту приватизації, суд вважає, що КТ „Єрковіч і К” має право на приватизацію орендованих приміщень виходячи з наступного.

Площа приміщень, які не підлягають приватизації, згідно рішення міської ради, становить 436,26 кв. м. Однак, площа орендованих позивачем приміщень становить 395,66 кв. м. Таким чином, істотна, характеризуюча ознака приміщень, які не підлягають приватизації, не узгоджується з площею приміщень, орендованих позивачем.

Посилання відповідача на абз.2 ч.3 ст.2 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)” відповідно до якої не можуть бути об’єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх  окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави  не заслуговують на увагу, оскільки вичерпний перелік випадків в яких не допускається приватизація, передбачений ч. 2 п. 3, п. 5  ст. 2 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)”. Не підлягають  приватизації  визначені  у   встановленому порядку  спеціалізовані  підприємства  торгівлі,  що  обслуговують виключно   громадян,   які   мають   пільги   згідно   з    чинним законодавством.

Однак, приміщення, що знаходяться на вул. Січових Стрільців, 16 у м. Івано-Франківську та орендовані позивачем, не належать до жодної із зазначених категорій об’єктів.

Пунктом 30 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачена компетенція міської ради, зокрема, щодо затвердження на пленарних засіданнях міської ради переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації.

Норми Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)” носять спеціалізований характер по відношенню до Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, яким визначено загальну компетенцію органів місцевого самоврядування, а тому є визначальними.

Орендовані позивачем приміщення не становлять культурну цінність і не перебувають  під   охороною держави.

Що стосується доводів відповідача, що спірні нежитлові приміщення набули статус пам’ятки архітектури на підставі розпорядження ОВК №238 від 26.05.1981 р., то у відповідності до п. 3 Розділу X прикінцевих та перехідних положень Закону України “Охорону культурної спадщини” об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

У відповідності до ч. 6 ст. 1 Закону України “Про охорону культурної спадщини” пам'ятка визначається об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Статтею 13 Закону України “Про охорону культурної спадщини” передбачено, що об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно  до  їхньої  археологічної,  естетичної,  етнологічної, історичної,  мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації   шляхом  занесення  до  Державного  реєстру  нерухомих пам'яток  України  (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України.

Відповідно до  п.п. 2, 3 “Порядку визначення категорій пам'яток для занесення об’єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам’яток України”, який затверджений постановою КМ України від 27.12.2001 р. №1760, на кожний  об'єкт  культурної  спадщини,  що  пропонується відповідним  органом  охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру,  складається   облікова   документація,   яка   підлягає постійному зберіганню в цьому органі. Занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації  не допускається. Облікова  документація  на  об'єкт   культурної   спадщини включає облікову картку,  його паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану, довідку про майнову цінність об'єкта.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України “Про охорону культурної спадщини” Центральний   орган   виконавчої  влади  у  сфері  охорони культурної спадщини видає власнику пам'ятки або уповноваженому ним органу  свідоцтво  про  реєстрацію  об'єкта культурної спадщини як пам'ятки.

Крім того, ч. 1 ст. 18 Закону України “Про охорону культурної спадщини” передбачено, що об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток,  відчуження  або передача яких обмежується законодавчими актами  України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування  чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони  культурної  спадщини.

При укладенні договору оренди нежитлових приміщень погодження відповідного органу охорони культурної спадщини не отримувалось.

Судом встановлено, щонежитлові приміщення на вул. Січових Стрільців, 16 у м. Івано-Франківську не занесені до Державного  реєстру  нерухомих пам'яток України, на дані приміщення не складена облікова документація, а відповідач не володіє свідоцтвом  про  реєстрацію  об'єкта культурної спадщини як пам'ятки.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Крім того, відсутні усі інші підстави для заборони приватизації, визначені ст. 2 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)”.

Посилання відповідача на Закон України „Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини” не є підставою для заборони приватизації об’єкта оренди, зокрема нежитлових приміщень площею 395,66 кв.м. на вул. Січових Стрільців, 16 в м. Івано-Франківську, оскільки , згідно п.2 ст.2 Прикінцевих положень Закону, Верховна Рада повинна була затвердити перелік об’єктів які не підлягають приватизації за поданням Кабінету Міністрів України на протязі шести місяців. На день звернення позивача до суду, зазначений вище перелік відсутній, тому таке посилання є неправомірним.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що пункт 33 рішення Івано-Франківської міської ради від 03.08.2006 р. прийнятий неправомірно та безпідставно, а на орендовані позивачем приміщення не поширюється заборона приватизації.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.19, 124 Конституції України, Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Законом України „Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, Законом України “Про охорону культурної спадщини” Законом України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)”, ст.ст. 70, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати нечинним п. 33 рішення Івано-Франківської міської ради від 03.08.2006 р. “Про перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, які не підлягають приватизації”.

Івано-Франківській міській раді прийняти рішення про включення нежитлових приміщень площею 395,66 кв. м, що знаходяться на першому, другому поверсі та підвалі будинку №16 на вул. Січових Стрільців у м. Івано-Франківську, до переліку об’єктів, які підлягають викупу.

На постанову господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) постанови через місцевий господарський суд.

Суддя                                                            Грица Юрій Іванович

постанова підписана 19.01.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Рочняк Олександра Вікторівна