ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2007 р.
Справа № 34/475-06-11996А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Л.В. Поліщук

суддів: Л.І. Бандури, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання О.О. Соломахіній,

за участю представників сторін

від позивача: В.М. Фурса

від відповідача: І.В. Маломанова,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ДПІ у Приморському районі м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області

від 12.01.2007р.

у справі № 34/475-06-11996А

за позовом спільного українсько-англійського підприємства „ПАНКОМ-ЮН” у вигляді ТОВ

до ДПІ у Приморському районі м. Одеси

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ДПІ у Приморському районі м. Одеси здійснила додаткову невиїзну позапланову перевірку з питання відшкодування з бюджету податку на додану вартість спільного українсько-англійського підприємства „ПАНКОМ-ЮН” у вигляді ТОВ за період з січня 2005р. по травень 2005р. і за її результатами склала акт № 4125/23-50/22447150/109 від 02.10.2006р. (т. 1 а.с.7-10).

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 1.8 ст. 1,             п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”                    від 03.04.1997р. із змінами та доповненнями (далі –Закон „Про ПДВ”), яке полягало в тому, що документально не доведений факт того, що ТОВ „Верона-Миколаїв” та ТОВ „Адлер Миколаїв” є виробниками металобрухту чорних кольорових металів, що поставлявся позивачу через ланку посередників ТОВ „Панком-Мет”, ТОВ „Девіта” спільному українсько-англійському підприємству „ПАНКОМ-ЮН” у вигляді ТОВ, а задекларована сума податкових зобов’язань фактично до бюджету не сплачувалась, а відтак позивачем неправомірно заявлена до відшкодування частка суми податку на додану вартість за січень 2005р. на суму 809891,93грн., за лютий 2005р. на суму 557120,51грн., за березень 2005р. на суму 418549,1грн., за квітень 2005р. на суму 265936,78грн., за травень 2005р. на суму 690150,87грн., що призвело до завищення чистої суми зобов’язань з ПДВ за вказаний період на 2741649,19грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийняла податкове повідомлення-рішення від 24.10.2006р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 2741649,19грн.                       (т. 1 а.с. 11).

Спільне українсько-англійське підприємство „ПАНКОМ-ЮН” у вигляді ТОВ звернулося до господарського суду із позовом та уточненням до нього про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 24.10.2006р.                     № посилаючись на неправомірність зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 2741649,19грн

Постановою господарського суду Одеської області від 12.01.2007р. (суддя Ю.Г. Фаєр) позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач не довів належним чином законності і обґрунтованості зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 2741649,19грн., в т.ч. за січень 2005р. на суму 809891,93грн., за лютий 2005р. на суму 557120,51грн., за березень 2005р. на суму 418549,1грн., за квітень 2005р. на суму 265936,78грн., за травень 2005р. на суму 690150,87грн., а також, що прийняте податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 24.10.2006р. № та підстави його прийняття не відповідають вимогам, викладеним в п.п. 1,3-8 ч. 3 ст. 2 КАС України

ДПІ у Приморському районі м. Одеси, не погоджуючись із постановою суду, звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Спільне українсько-англійське підприємство „ПАНКОМ-ЮН” у вигляді ТОВ у запереченнях на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши обставини справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1.8. ст. 1 Закону „Про ПДВ” бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” в редакції, чинній в перевіряємому періоді, передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні.

Відповідно до вимог п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 вказаного Закону України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Актами про результати позапланових перевірок позивача з питання правильності заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2005р. від 17.06.2005р. № 5397/23-3412/22447150, за лютий 2005р. від 05.07.2005р. № 5738/23-3412/22447150, за березень 2005р.                            від 15.06.2005р. № 5250/1/23-3412/22447150, за квітень 2005р. від 15.06.2005р.          № 5276/1/23-3412/22447150, за травень 2005р. від 25.01.2006р.                                       № 329/23-5012/22447150/09/12 податкова служба не встановила порушень при визначені сум бюджетного відшкодування за січень 2005р., за березень 2005р.-травень 2005р., але зменшила суму бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2005р. на суму 671,67грн.(т. 1а.с. 12-89)

Позивач здійснив оплату за отриманий від ТОВ „Панком Мет” металобрухт, що було підтверджено представником податкової інспекції при розгляді апеляційної скарги.

В свою чергу ТОВ „Панком Мет” також розрахувалося з ТОВ „Девіта”, що підтверджено довідкою Центральної МДПІ у м. Миколаєві від 27.01.2006р. № 1/23-428/30083767 (т. 2 а.с.17-48).

Законодавче визначення бюджетного відшкодування як суми, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету в зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених Законом „Про ПДВ”, пов’язане із сплаченими платником сумами податку в ціні товару. Таке відповідає загальному поняттю відшкодування як компенсації понесених витрат, заподіяних майнових збитків.

Враховуючи положення наведених норм законодавства, надані до справи вантажно-митні декларації, податкові декларації, докази придбання позивачем товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про підтвердження позивачем права на отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

Статтею 2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” на органи державної податкової служби покладено обов’язки щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, до якого відноситься і Закон „Про ПДВ”.

До компетенції державних податкових інспекцій законодавцем віднесено забезпечення обліку платників податків, контроль за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов’язаних з обчисленням податків, функцій щодо перевірки достовірності цих документів стосовно правильності визначення об’єктів оподаткування і обчислення податків (ст.ст. 10, 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”).

За змістом зазначених норм проведення зустрічних перевірок є обов’язком податкових органів, однак законодавець не ставить відшкодування податку на додану вартість у залежність від проведення податковими органами таких перевірок, а призначення податковим органом перевірки платника податку не може продовжити визначений законом строк відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість.

При цьому слід зазначити, що чинним законодавством взагалі не передбачений такий вид перевірок як додаткова невиїзна позапланова перевірка.

Отже, податкова інспекція при здійсненні такої перевірки і складенні акту від 02.10.2006р. № 4125/23-50/22447150/109, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 000048/2350 від 24.10.2006р., діяла з перевищенням своїх повноважень.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ухвалив:

Постанову господарського суду Одеської області від 12.01.2007р. у справі № 34/475-06-11996А залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                      Л.В.Поліщук

Суддя                                                                                          Л.І. Бандура

Суддя                                                                                          В.Б. Туренко