ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"15" травня 2007 р.                                                  Справа № 17/139а

м. Чернігів                                                                                                «15 »травня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Глушко В.І. –юрисконсульт, дов.№1664 від 28.12.06р.;

Представників відповідача: Чуб І.А. –держподатінспектор, дов.№934/9/10-013 від 11.05.07р.

Редько С.В. –головний держподатінспектор, дов.№1493/9/10-003 від 11.04.2007р.;

матеріали справи №17/139а

За ПОЗОВОМ: Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат”

16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2

До ВІДПОВІДАЧА: Ніжинської  об’єднаної державної податкової інспекції

16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Поштова, 2

Про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення

СУТЬ СПОРУ:

ФГ “Аграрник” пред`явлено позов про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції №/0 від 19.03.07р., яким ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 101227,13грн.

Відповідач позовних вимог не визнає, вважаючи прийняте рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши представників Позивача та Відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

19.01.2007р. за вхідним номером 34822 Відкритим акціонерним товариством «Ніжинський жиркомбінат»подано до Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2006р., в якій заявлено до бюджетного відшкодування залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду у розмірі 210985грн.  Аналогічна сума вказана у поданому разом з декларацією за вхідними номерами 34834 та 34835 розрахунку суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2006р.

З 27.02.07р. по 13.03.07р. Ніжинською ОДПІ була проведена виїзна позапланова перевірка ВАТ Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2006 р., за результатами якої був складений акт №409/23-00373942 від 19.03.07р.

На підставі даного акту перевірки Ніжинською ОДПІ було прийняте спірне податкове повідомлення –рішення №/0 від 19.03.07р., яким ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 101227,13 грн.

Вважаючи вищенаведене податкове повідомлення-рішення незаконним та необґрунтованим, ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” звернувся з позовом про визнання його нечинним повністю.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з метою, з якою  це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд  вживає  передбачені  законом  заходи,  необхідні  для з'ясування всіх обставин у справі,  у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати  особам,  які  беруть  участь  у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові  докази  або  витребувати додаткові докази за клопотанням осіб,  які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у  нього  документи  та матеріали,  які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.8 ст.11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від  4 грудня 1990 року N509-XII (далі Закон №509):

“Позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення  обставин,  викладених  у  цій  статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.”

Відповідно до п.9 ч.6 ст.11-1 Закону №509:

«Позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка,  яка не передбачена  в  планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин –платником  подано  декларацію  з  від'ємним  значенням  з податку  на  додану вартість,  яке  становить  більше  100   тис. гривень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11-2 Закону №509:

«Посадові особи  органу державної  податкової  служби  вправі приступити  до  проведення  планової  або   позапланової   виїзної перевірки  за наявності підстав для їх проведення,  визначених цим та іншими законами України,  та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової  служби, мета,  вид (планова або позапланова), підстави, дата  початку  та  дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови  наявності  підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2)  копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової  виїзної  перевірки,  в  якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.»

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.07р. начальником Ніжинської ОДПІ був виданий наказ №161  про проведення в період з 27.02.07р. по 13.03.07р. документальної перевірки ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2006 р.

Відповідно до зазначеного наказу було видано направлення №194 від 27.02.2007р., яким проведення перевірки доручено завідувачу сектором перевірок Скочій В.О. та головному держподатревізору –інспектору Басанець Н.І.

13.03.07р. начальником Ніжинської ОДПІ, на підставі ч.12 ст.11-1 Закону №509, був виданий наказ №202 про продовження проведення документальної перевірки ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2006 р. з 14.03.07р. по 20.03.07р.

Відповідно до зазначеного наказу було видано направлення №230 від 14.03.2007р., яким проведення перевірки доручено завідувачу сектором перевірок Скочій В.О. та головному держподатревізору –інспектору Басанець Н.І.

Вищевказані документи мають підписи представника Позивача про їх отримання.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає з боку Відповідача порушення підстав та порядку проведення позапланової перевірки.

Як зазначено у п.2 висновків акту перевірки, Позивачем порушено п.1.4 ст.1, п.п.7.2.3., 7.2.4., 7.2.6. п.7.2., п.п.7.4.1. п.7.4., п.п.7.7.1, 7.7.2. п.7.7, п.п.7.8.1. п.7.8. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №168/97-ВР (далі –Закон №168), ст.2, п.п.2, 15 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.95р. №265/95-ВР та п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість

Проте, фактично з акту перевірки вбачається, що підставою винесення спірного рішення стало виявлене перевіркою порушення Позивачем п.п.7.7.1, 7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №168/97-ВР (далі –Закон №168) та п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, в результаті чого, на думку Відповідача, ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»завищено заявлену до відшкодування з бюджету на розрахунковий рахунок у грудні 2006 року суму ПДВ на 101227,13 грн.

Згідно п.п.7.7.1, 7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону №168:

«7.7.1. Сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така сума підлягає сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

7.7.2. Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.»

Відповідно до п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. N213), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 р. за N 702/10982:

«Бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).»

Як вбачається зі сторінок 15,18,19 акту перевірки, перевіркою встановлено, що згідно даних податкової декларації Позивача з податку на додану вартість за грудень 2006 року та додатку №3 до даної декларації «Розрахунок суми бюджетного відшкодування»- сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, складає 210985 грн. Проте, згідно даних перевірки сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (тобто листопаді 2006 року) складає 109757,87 грн., а отже і сума бюджетного відшкодування за грудень 2006 року мала складати 109757,87 грн.

Дане порушення сталося внаслідок того, що ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»до рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування за грудень 2006 року включені суми податку по податковим накладним, які виписані у вересні, жовтні 2006 року, а фактично сплачені у листопаді 2006 року.

Як пояснив в судовому засіданні перевіряючий Скочій В.О., сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню має відповідати сумі податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді, тобто при визначенні бюджетного відшкодування у грудні 2006 року мають враховуватися лише кошти, сплачені Позивачем у листопаді 2006 року по накладним, виписаними продавцями товарів у листопаді 2006 року, а не виписаним у вересні, жовтні 2006 року.

В обґрунтування своєї позиції перевіряючий посилається на ч.1 п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону №168, згідно якого сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду, що відповідає рядку 17 податкової декларації з ПДВ.

Крім того, перевіряючий посилався на форму додатку №3 до податкової декларації з податку на додану вартість, а саме «Розрахунок суми бюджетного відшкодування», затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. N213), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 р. за N 702/10982, в якому визначено що рядок 4 додатку №3 (тобто сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню) має бути в межах суми, указаної в рядку 3 додатку (а саме суми податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді, тобто в даному випадку в листопаді 2006 року).

Проте, суд не може погодитися з даними висновками Відповідача з наступних підстав.

По-перше, згідно абзацу «а»п.п.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону №168 та п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. N213), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005 р. за N 702/10982, яким до речі і затверджена форма розрахунку, визначено, що:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

З даної норми жодним чином не вбачається, що сума податку, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (якою обмежується сума бюджетного відшкодування) будь-яким чином пов`язується з періодом, коли такий сплачений податок був фактично включений до податкового кредиту.

Таким чином, як пояснення перевіряючого, так  і рядок 4 форми додатку №3 до податкової декларації з податку на додану вартість суперечать абзацу «а»п.п.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону №168 та п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, а отже не можуть бути прийняті до уваги.

По-друге, посилаючись на ч.1 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону №168, Відповідач залишає поза увагою частину 3 даного підпункту, згідно якої при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за  попередні податкові  періоди  (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, податковий кредит звітного податкового періоду складається не тільки з ПДВ з відповідних операцій звітного періоду, а і з залишку від'ємного значення попереднього періоду.

Зазначене підтверджується і абзацем «б»п.п.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону №168, який передбачає, що залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, даний висновок підтверджується і формою податкової декларації, згідно якої сума ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету (в разі позитивного значення) або залишок від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду обраховуються не в рядках 18.1, 18.2, 20, 21, які враховують лише рядок 17, на який посилається Відповідач в своїх запереченнях, а обраховуються в рядках 26, 27, які враховують рядок 23, а саме залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, який включається до складу податкового кредиту  поточного звітного податкового періоду.

Тобто податковий кредит листопада 2006 року може складатися не тільки з операцій, податкові накладні по яким виписані у листопаді 2006 року, а і з залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду, а саме жовтня 2006 року, а він, в свою чергу з залишку від'ємного значення вересня 2006 року.

Крім того, суд відмічає наступне.

Згідно п.п.1.3, 1.7., 2.3.2., 2.3.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. N327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за N925/11205:

«1.3. За  результатами  проведення  невиїзних  документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється  акт,  а  в  разі відсутності    порушень  податкового,    валютного   та   іншого законодавства - довідка.

Акт -  службовий  документ,  який  стверджує  факт проведення невиїзної документальної  або  виїзної  планової  чи  позапланової перевірки      фінансово-господарської     діяльності     суб'єкта господарювання  і  є  носієм  доказової  інформації  про  виявлені порушення  вимог  податкового,  валютного  та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

1.7. Факти  виявлених  порушень  податкового,  валютного   та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко,  об'єктивно та в повній  мірі,  із  посиланням на первинні або інші документи,  які зафіксовані  в   бухгалтерському   та   податковому   обліку,   що підтверджують наявність зазначених фактів.

2.3.2. За   кожним   відображеним  в  акті  фактом  порушення податкового законодавства необхідно:

·          у разі  виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на  конкретні  пункти  і  статті  нормативно-правових актів,  що порушені платником податків,  зазначити період (місяць, квартал,   рік)   фінансово-господарської   діяльності    платника податків,  в  якому дане порушення здійснено,  при цьому додати до акта письмові пояснення  посадових  осіб  суб'єкта  господарювання щодо встановлених порушень;

·          зазначити первинний  документ,  на  підставі  якого   вчинено записи   у   податковому   та   бухгалтерському   обліку  (навести кореспонденцію рахунків операцій),  та інші докази,  що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

2.3.3. Виявлені факти однотипних порушень  та  порушень,  які повторюються,  групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта.  Зазначені відомості  або  таблиці  повинні  містити  повний перелік  однотипних  порушень  податкового,  валютного  та  іншого законодавства із  зазначенням  звітного  періоду,  до  якого  вони відносяться  (назву,  дату і номер документа,  відповідно до якого здійснено  операцію,  суть  операції,   а   також   посилання   на нормативно-правові  акти,  їх  пункти  і  статті,  положення  яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані перевіряючими, а також посадовими особами суб'єкта господарювання.»

Разом з тим, з акту перевірки не вбачається, яким чином, а саме, по результатам сплати яким контрагентам, перевіряючий встановив суму податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді (тобто листопаді 2006 року) в розмірі 109757,87 грн.

Так, у розділі 3.1.2. акту перевірки зазначено, що загальна сума податкового кредиту у листопаді складала 249450 грн. З цієї суми зазначено лише основних постачальників, по яких ПДВ вказано в розмірі 137415,23 грн.

В розділі 3.3 акту перевірки зазначено, що фактично сплачена продавцям товарів у листопаді 2006 року сума з вищевказаного податкового кредиту складає  109757,87 грн. Решта сплати ПДВ у листопаді 2006 року, а саме 119807,13 грн. стосується податкових накладних, виписаних не у листопаді, а у вересні, жовтні 2006 року. Проте, обґрунтованого розрахунку вищевказаних сум, а саме яким конкретно контрагентам, по які конкретно податковим накладним (дата та номер), якого числа листопада 2006 року, та  в якій сумі здійснювалася сплата ПДВ Позивачем, акт перевірки не містить.

Крім того, згідно рядку 3 таблиці на сторінці 15 акту перевірки відхилення по фактичні сплаті ПДВ податкового періоду листопада 2006 року складає 119807,13 грн., а на сторінці 19 акту перевірки вказано, що Позивачем необґрунтовано включено до рядка 3 Розрахунку бюджетного відшкодування за грудень 2006 року включена сума податку по податковим накладним, виписаним у вересні, жовтні 2006 року –а фактично сплачених у листопаді 2006 року на загальну суму ПДВ 129260,88 грн. Яким чином виникла дана сума, та чому вона не співпадає з відхиленням в розмірі 119807,13 грн. в акті також не зазначено.

За викладених обставин, суд не може визнати вищевказаний акт перевірки як належний доказ, який чітко і конкретно визначає факт скоєного порушення.

Посилання Відповідача на наданий ним реєстр отриманих податкових накладних Позивача за листопад 2006 року суд не може взяти до уваги, оскільки даний документ є внутрішнім документом Позивача, і складений Позивачем,а не Відповідачем. Сам документ наполовину складений у електронному вигляді, наполовину дописаний ручкою, не скріплений печатками сторін.

Крім того, в акті перевірки не міститься посилання на даний реєстр, в тому числі як на додаток до акту перевірки.

З урахуванням викладеного, суд не може прийняти даний реєстр, як належний доказ, що підтверджує та конкретизує зазначене в акті перевірки порушення податкового законодавства.

Як вбачається з наданих Позивачем розрахунку та платіжних доручень, всього ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»сплачено постачальникам у листопаді 2006 року –1377387,15 грн., з них фактично сплачена сума ПДВ у листопаді 2006 року складає 229564,53 грн.

Таким чином, фактично сплачена постачальникам у листопаді сума ПДВ в розмірі  229564,53грн. переважала заявлену у грудні 2006 року суму, що підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, а саме 210985 грн.

В свою чергу податковим органом була перевірена сплата лише тих сум ПДВ, податкові накладні по яких виписані у листопаді 2006р. та не взято до уваги фактичного розміру ПДВ, сплаченого позивачем постачальникам у тому ж періоді.

Як вбачається з розділу 3.1.2. акту №156/23-00373942 від 08.02.07р. про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2006р., порушень чинного законодавства при формуванні податкового кредиту жовтня 2006 року не встановлено.

Як вбачається з розділу 3.2.2. акту №1138/23-00373942 від 30.11.06р. про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за вересень 2006р., виявлено порушення чинного законодавства при формуванні податкового кредиту вересня 2006 року на загальну суму 9412 грн. по Локомотивному депо «Смородина»та СТОВ «Вербівське».

У вищенаведеному розрахунку Позивача відсутні відомості про сплату в листопаді 2006 року коштів, в тому числі ПДВ, вищенаведеним підприємствам, а отже сплата ПДВ по них не врахована при визначенні суми бюджетного відшкодування, заявленого у грудні 2006 року.

Згідно вищенаведеного акту перевірки №409/23-00373942 від 19.03.07р., що став підставою для винесення спірного рішення, порушень формування податкового кредиту листопада 2006 року також не встановлено.

З викладеного вбачається, що податкові накладні, виписані контрагентами Позивача у вересні та жовтні 2006 року, по яким сплата ПДВ Відповідачем проведена у листопаді 2006 року, відображені у податковому кредиті відповідних періодів без порушення вимог податкового законодавства.

Доказів, що Позивач включав до бюджетного відшкодування у жовтні та листопаді 2006 року та, в наступному, отримував суми ПДВ по податкових накладних, виписаних у вересні та жовтні 2006 року, але фактично сплачених у листопаді 2006 року, Відповідач не надав.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.8. статті 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. В даному випадку, фактично надмірна сплата ПДВ мала місце у листопаді 2006 року, коли фактично сплачувалися кошти Позивачем, а не в період виписування податкових накладних, які в наступному оплачувалися у листопаді 2006 року.

Таким чином, правова позиція Ніжинської ОДПІ суперечить вищенаведеному визначенню поняття «бюджетне відшкодування».

З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними викладені в акті висновки про порушення Позивачем п.п.7.7.1, 7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №168/97-ВР (далі –Закон №168) та п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, в результаті чого ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»завищено заявлену до відшкодування з бюджету на розрахунковий рахунок у грудні 2006 року суму ПДВ на 101227,13 грн.

Крім того, суд відмічає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 1.8. статті 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпункт 7.4.1. п. 7.4. статті 7 Закону №168/97-ВР, крім інших обов'язкових підстав виникнення у платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає обов'язкову наявність ще й такої підстави, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум.

Згідно з п.п.7.7.1, п.7.7. Закону №168/97-ВР суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим Законом.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції —формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку, як особи, яка згідно Закону зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1 Закону).

Тобто, як видно з системного аналізу вищевказаних норм, Законом встановлений прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість та відшкодування податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді податку.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ухвалою від 06 квітня 2007 року від Відповідача витребовувалися докази надходження чи ненадходження (чи погашення іншим чином) від контрагентів Позивача ПДВ до бюджету з усіх операцій Позивача, включених ним до податкового кредиту, та на підставі  яких виникло бюджетне відшкодування за грудень 2006 року, проте Відповідач до кінця судового розгляду даної справи суду таких доказів не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Ніжинська ОДПІ не довела законності та обґрунтованості прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.03.07р., яким ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 101227,13 грн., а тому позовні вимоги про визнання нечинним даного рішення повністю є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94  Кодексу адміністративного судочинства України:

“Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень,  суд присуджує  всі  здійснені  нею документально підтверджені  судові  витрати  з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету,  якщо іншою  стороною був  орган  місцевого  самоврядування,  його  посадова чи службова особа).”

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Позивачу мають бути відшкодовані понесені судові витрати по сплаті державного мита та витрат в сумі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним повністю податкове повідомлення –рішення Ніжинської  об’єднаної державної податкової інспекції №/0 від 19.03.07р., яким Відкритому акціонерному товариству “Ніжинський жиркомбінат” (код 00373942) зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 101227 грн. 13 коп.

3. Відшкодувати з Державного бюджету (р/р0002 УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) на користь Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2, код 00373942, р/р5 в КФ АБ «Експрес-банк»м. Конотоп, МФО 337212) понесені судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

4. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

5. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 18.05.07р.

Суддя                                                                                                      І.В. Кушнір