ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.                                                 Справа №  11/2/07

м. Миколаїв

За позовом:  Комунального  підприємства “Авіакомпанія “Донбасаеро”

(83021, м.Донецьк, Аеропорт)

до відповідача: Державного підприємства “Миколаївський авіаремонтний завод ”НАРП”

(54037, м.Миколаїв, вул..Знам’янська, 4)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Сипко В.О. –дов. від 12.10.2004р.  (у засіданні 27.03.2007р.)

від відповідача: Сергеєва К.О. –дов. № 3781/ю від 25.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ:  відшкодування збитків у сумі 300000,0 грн.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач не прийняв пропозицію заводу шляхом передачі установки для усунення недоліків шляхом залучення до виконання робіт сертифікованих організацій, установку не передав і продовжує її експлуатацію, а тому підстав для нарахування збитків, у зв’язку з неможливістю її використання, у позивача немає.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

12.09.2003р. сторони уклали договір №368, предметом якого є скоординована діяльність сторін на виконання робіт по продовженню ресурсу та календарного терміну служби, виконання капітального і поточного ремонтів авіаційної техніки, доробка та модернізація по промисловим та експлуатаційним бюлетеням  повітряних суден, двигунів, ДСУ  їх комплектуючих та засобів технічного обслуговування, що випускаються розроблювачами та підприємствами-виготовлювачами авіатехніки.

За погодженням сторін, учасники договору також передбачили можливість виконання інших послуг.

12 липня 2005 року позивач та відповідач уклали додаткову угоду до договору №10/1, за умовами якої відповідач зобов’язався, в термін 50 робочих днів, виконати за заявкою позивача капітальний ремонт ДСУ ТА –6В № , а останній сплатити вартість виконаних робіт, яка за домовленістю сторін складала 300000 грн., і які замовник перерахував виконавцю двома платежами  в серпні  та  грудні 2005 року.

27.12.2005р. сторони підписали акти виконаних робіт №164 та №165.

В технічному паспорті відремонтованої ДСУ завод зробив відмітку про прийомку, про призначений ресурс та про гарантійний строк її експлуатації.

Листом від 14.06.2006р. Державна служба України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації заборонила авіакомпанії експлуатацію ДСУ ТА –6 ВУ № в зв’язку з тим, що відповідач не мав відповідного сертифікату на виконання ремонту ВСУ ТА –6В на літаку Як -  42.

Позивач посилається на те, що не має можливості використовувати результати роботи відповідача по капітальному ремонту ДСУ.

Направлена відповідачу претензія з вимогою про усунення недоліків виконаних робіт але останній вимоги не виконав.

Крім сказаного, відсутність у заводу сертифікату (дозволу) на виконання робіт з капітального ремонту авіаційної техніки, зокрема ДСУ ТА –6В, на думку заявника, не дає можливість відповідачу усунути недоліки виконаних робіт та надати гарантійні зобов’язання щодо експлуатаційного ресурсу та терміну служби.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Згідно Правил сертифікації організацій з технічного обслуговування авіаційної техніки затверджених наказом Міністерства транспорту України №205 від 28.05.1998р. із змінами та доповненнями, поняття авіаційна техніка дано, як повітряні судна та їх компоненти.

Компонент повітряного судна –вибір авіаційної техніки, що визначається конструктивною цілісністю та входить до складу повітряного судна.

Як встановлено під час розгляду справи та визнано представниками сторін, ДСУ ТА –6В (допоміжна силова установка) може використовуватись, як на борту повітряного судна, та і в наземних умовах, в якості пересувної автономної електростанції постійного і перемінного струму авіаційного стандарту та джерела стислого повітря.

Викладене підтверджується паспортом на двигун ТА - 6В, де зазначено, що основними об’єктами застосування цього двигуна є  літак ЯК –42 та як наземна установка повітряного запуску.

При цьому, в разі експлуатації установки на борту літака необхідною умовою виконання ремонтних робіт є залучення до них організації, що має відповідний сертифікат.

Роботи по ремонту ДСУ ТА –6В були виконані відповідачем на підставі договору №368 від 12.09.2003р. та додаткової угоди до нього за №10/1 від 12.07.2005р.

При цьому, як вбачається з тексту додаткової угоди, сторони передбачили обов’язок виконавця виконати  капітальний ремонт ДСУ ТА –6В в два етапи та провести випробування відповідно до вимог технічних умов на дані види робіт. Роботи вважаються виконаними в повному обсязі після проходження стендових випробувань, установлення відповідності параметрів двигуна вимогам нормативно-технічної документації та підписання акту прийому-передачі.

Отже, досягнутими сторонами домовленостями, які записано в додатковій угоді не було передбачено обов’язок виконавця надати сертифікат на виконання ремонту силової установки.

Факт виконання заводом ремонтних робіт та прийняття їх замовником підтверджується актами виконаних робіт від 27.12.2005р.

Згідно висновку по індивідуальному встановленню назначеного строку служби двигуна №, строк його служби біло встановлено до 26.12.2006р.

Отримавши від замовника претензію, завод 23.11.2006р. направив йому листа, в якому повідомив, що на момент укладання додаткової угоди він повідомляв про відсутність сертифікату на виконання ремонтних робіт та просив відкликати претензію і до березня 2007 року отримати сертифікат на ремонт ВСУ ТА –6В та дооформити формуляр двигуна.

Листом від 10.01.2007р. відповідач запропонував позивачу для вирішення питання про отримання сертифікату державної служби України за наглядом по забезпеченню безпеки авіації на ремонт силових допоміжних установок типу ТА –6В та допуску до експлуатації ВСУ ТА –6В №, відремонтованого двигуна на ДП „НАРП” транспортувати його на завод.

Підприємство, в свою чергу, повідомило завод про те, що не має можливості підготувати до відправки та відправити допоміжну силову установку №. Про готовність відправки обіцяло повідомити додатково, але до часу розгляду справи доказів такого повідомлення не надало.

З формуляру ДСУ ТА –6В № вбачається, що починаючи з 22.09.2001р. установка експлуатувалась на літаку Як –42 Д, про що зроблено запис в 9 розділі формуляру (рух двигуна в експлуатації). Інших записів не зроблено, що є грубим порушенням правил ведення формуляру.

З розділу 8 формуляру вбачається, що 21.11 2005р. двигуну № було проведено поверхневу та внутрішню консервацію сумісно з навісними агрегатами.

21.01.2006р. двигун було розконсервовано, 01.07.2006р. законсервовано, а 28.08.2006р. знову розконсервовано.

Одночасно, з розділу 10формуляру видно, що в період з лютого 2006 року по лютий 2007 року, тобто після капітального ремонту, було проведено 654 запуски двигуна № загальною тривалістю 553 години 12 хвилин.

Зазначені в формулярі відомості свідчать про те, що позивач, фактично, після закінчення заводом ремонту силової установки експлуатував її, як на літаку Як –42 так і в наземному режимі, що не оспорюється ним самим.

Строк служби двигуну ТА –6В № встановлено до 26.12.2006р., тобто на час розгляду справи строк його  служби не продовжувався.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на ч.3 ст.612 ЦК України, яка говорить, що якщо внаслідок прострочення боржником виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання та вимагати відшкодування збитків,  а також на ст.857 ЦК України, якою регулюються питання щодо якості роботи, та на статтю 858 ЦК України, якою передбачено відповідальність підрядника за неналежну якість роботи.

Однак, з такою позицією позивача суд погодитись не може враховуючи наступне.

Фактично між сторонами виникли правовідносини у сфері господарських відносин, які регулюються Господарським кодексом України, який є спеціальним законом щодо таких відносин.

Статтею 224 названого кодексу передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту права або законні  інтереси якого порушено.

Однак, позивач  не довів належними засобами доказування факт порушення відповідачем  умов договору №138 від 12.09.2003р. та додаткової угоди до нього  №10/1 від 12.07.2005р. не послався на статті, які не були виконані або порушені відповідачем.

Умовами договору та додаткової угоди до нього не було передбачено обов’язку виконавця робіт надати сертифікат на виконання ремонту вказаної силової установки.

Акти виконаних робіт № 164 та № 165 від 27.12.2005р. підписані з боку замовника без зауважень, що свідчить про його згоду на обсяги та якість виконаних робіт.

За таких обставин посилання позивача на порушення виконавцем робіт приписів ст.857 ЦК України щодо якості робіт та на ст.858 цього ж кодексу, щодо відповідальності за неналежну якість роботи, є безпідставними.

Відремонтовану установку позивач використовував на літаку Як –42 без сертифікату на виконані ремонті роботи, хоча, в силу своєї виробничої діяльності, повинен був знати про заборону експлуатації відремонтованої силової установки без сертифікату на виконані ремонтні роботи.

Отже, замовник повинен був усвідомлювати всю відповідальність за порушення умов експлуатації відремонтованої силової установки.

Позивач визначає як  збитки грошові кошти в  сумі 300000 грн., які були ним сплачені за проведені відповідачем ремонтні роботи.

Але, з такою позицією заявника суд погодитись не може.

Згідно ч.2  ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Між тим,  докази таких збитків позивачем не надано, як і не надано доказів понесення ним додаткових витрат пов’язаних з отриманням сертифікату щодо якості виконаного ремонту та продовження експлуатаційного ресурсу відремонтованої силової установки.

Не надано також позивачем доказів протиправної поведінки, оскільки умови договору та додаткової угоди до нього з боку відповідача були виконані. В калькуляції на виконання капітального ремонту ВСУ ТА - 6В № не було передбачено витрат на авторське супроводження робіт.

Під час розгляду справи відповідач пропонував позивачу за свій рахунок доставити на завод силову установку та з залученням відповідної установи за свій рахунок здійснити сертифікацію виконаних робіт, але останній таку пропозицію не прийняв.

Між тим, за загальним правилом сторона за зобов’язанням повинна вжити всіх можливих заходів щодо запобіганню збитків.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя

15.05.2007р.