СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

27 квітня 2007 року

Справа № 2-4/667-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Павленко В.М., довіреність № 27/01-10 від 19.03.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Бєлоглазова І.К.) від 07.02.2007 по справі № 2-4/667-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, місто Сімферополь, 95017)

до           Сакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Промислова, 9, місто Саки, 96500)

про стягнення 29580,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось о господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з Сакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства 29580,00 грн. штрафу за невиконання 4% нормативу створення робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач був зобов'язаний створити у 2005 році 7 робочих місць, однак фактично були працевлаштовані лише 4 інваліда, у зв'язку з чим Сакське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства повинно сплатити позивачеві штраф у розмірі 29580,00 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.02.2007 у справі № 2-4/667-2007А (суддя Бєлоглазова І.К.) у позові відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що відповідачем виконані вимоги Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 щодо інформування  центру зайнятості, місцевих органів соціального захисту населення та відділень Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Нормативи по створенню робочих місць для інвалідів шляхом їх працевлаштування Сакське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства не виконало по незалежним від нього обставинам (відсутність інвалідів, які потребують працевлаштування).

Не погодившись з постановою суду, Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити.

На думку сторони рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

З аналізу норм Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 слідує, що законом не передбачений причинно-послідовий зв’язок між діями або бездіяльністю відповідних державних органів по здійсненню заходів по працевлаштуванню інвалідів та обов’язків підприємств створити робочі місця для інвалідів (виконати норматив). Штрафні санкції за недотримання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, носять характер альтернативного зобов’язння, тобто підприємство або дотримає норматив, або сплачує конкретну суму до Державного бюджету України. При цьому Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 не встановлено, що для сплати штрафних санкцій у підприємства повинна бути встановлена вина.

Крім того, зі змісту статей 19, 20 Закону України № 875-XII  від 21.03.1991 вбачається, що штраф має компенсаційну форму за невиконання нормативу, оскільки суми штрафних санкцій використовуються Фондом для фінансування соціальних витрат для інвалідів.

Чинним законодавством не передбачено звільнення від сплати штрафних санкцій у разі наявності або відсутності прибутку відповідних суб’єктів господарювання, а тому відповідач зобов’язаний перерахувати позивачу штрафні санкції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції –без змін.

Позивач в судове засідання не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутністю свого представника. Судова колегія задовольняє заявлене клопотання та розглядає справу за відсутністю позивача, оскільки його неприбуття в судове засідання не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Сакське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства згідно зі звітом форми № 10-ПI "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2005" повинно було створити у 2005 році 7 робочих місць для працевлаштування інвалідів. Фактично за вказаний період часу відповідачем було працевлаштовано 4 інваліда.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 для підприємств (об'єднань), установ, організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної кількості тих, що працюють, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - в кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачене законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 підприємства (об'єднання), установи, організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим частиною 1 статті 19 цього Закону, щорічно сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднанні), установі, організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом.

Сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання), установи, організації здійснюють згідно з Законом за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). У разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути стягнути шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи, організації у встановленому порядку.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 14 Положення „Про робочі місце інваліда та порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 314  робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створені необхідні умови для праці інваліда. Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введеним в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Підприємства розроблюють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову численність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; визначають види виробництв, цехи та дільниці, де доцільно використовувати працю інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, забезпечують соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

З матеріалів справи слідує, що відповідач виконав у повному обсязі вимоги, встановленні вказаним Положенням № 314 щодо створення робочих місць для інвалідів: наказом № 28-од від 04.01.2005 створено постійно діючу комісію з атестації робочих місць для інвалідів; протоколом № 1 від 14.02.2005 засідання комісії атестовані робочі місця для працевлаштування інвалідів; щомісячно надсилалися звіти форми № 3-ПН до Сакського міжрайонного центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) і потребу в робітниках, у тому числі інвалідів. Також відомості про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів регулярно оприлюднювалися у місцевій газеті „Слово города”.

Однак, у 2005 році ні Центром зайнятості, на іншими спеціально уповноваженими органами і організаціями інваліди на адресу відповідача для подальшого їх працевлаштування направлені не були, у зв’язку з їх відсутністю.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що знайшов підтвердження факт виконання відповідачем вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII  від 21.03.1991 щодо інформування  центру зайнятості, місцевих органів соціального захисту населення та відділень Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.02.2007 у справі № 2-4/667-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскарженою в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді