АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 16/64-НА

м. Житомир

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі                                                             Луцику С.В.,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     ОСОБА_1, довіреність б/н
від 31.01.2005р.,

від
відповідача: Шевчук В.П., довіреність №8728/ш/10 від 24.05.2006 року,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2,
м. Житомир

на
постанову господарського суду Житомирської області

від
"25" вересня 2006 р. у справі № 16/64-НА (суддя Гансецький
В.П.)

за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Житомир

до
Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир

про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Житомирської області від 25.09.2006
року у справі №16/64-НА відмовлено у позові Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_2 про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення
Житомирської ОДПІ НОМЕР_1 від 02.06.2003 року в частині визначення податкового
зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 2051,00 грн. та застосування
штрафної санкції у розмірі 1198,00 грн. (а.с.46-47).

Не погоджуючись з прийнятою постановою Суб'єкт підприємницької
діяльності (далі - СПД) ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю з підстав, викладених у скарзі (а.с.50-51).

Вказує, що працівники Житомирської ОДПІ безпідставно віднесли до
податкових зобов'язань з ПДВ за період з 12.05.2000 року по 31.12.2002 року
суму 2051 грн., яка була обрахована як зазначено в акті перевірки на придбаний
та не відображений в обліку як реалізований товар. Однак ці твердження
працівників податкової інспекції не відповідають дійсності. Під час перевірки
не було наведено ніяких доказів реалізації товару, а пояснення СПД ОСОБА_2
трактовані не вірно. Факти відвантаження (реалізації) товарів нічим не
підтверджені, а тому у працівників податкової інспекції не було підстав
застосовувати пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" та його донараховувати позивачу зобов'язання по ПДВ.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі та заявив клопотання про зміну позовних
вимог.

Відповідно до ч.3 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції. Тому колегія суддів відмовила у задоволенні
заявленого клопотання.

Відповідач - Державна податкова інспекція у м. Житомирі та його
представник в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Вказує, що посилання позивача на те, що придбаваєма продукція нею
використовувалась для рекламної демонстрації товару, не може бути прийнята до
уваги, оскільки позивач зобов'язувався здійснювати консультативні послуги ДП
"Ейвон Косметікс Юкрейн", а не рекламні, на які посилається
позивачка. Дану продукцію ОСОБА_2 реалізовувала безкоштовно, про що свідчать її
пояснення, але не включила суми ПДВ на придбаний та не відображений в обліку
товар, як реалізований в результаті  чого
занижено податковий кредит за травень 2000 року на 66,00 грн., що призвело до
заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 2737,00 грн.

Просить постанову господарського суду Житомирської області
залишити без змін, а апеляційну скаргу СПД ОСОБА_2 - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи
апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга СПД ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію платника податків на додану вартість НОМЕР_3 від 12.05.2000р.), як
суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа зареєстрована рішенням
виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 25.04.2000р. за
НОМЕР_4, та як платник податків знаходиться на обліку в ДПІ м. Житомира
(а.с.17).

На підставі проведеної Житомирською ОДПІ, правонаступником якої є
ДПІ у  м. Житомирі (а.с.41)  перевірки дотримання позивачем вимог законодавства
про оподаткування, за наслідками якої складений акт НОМЕР_5 від 30.05.2003р.
Житомирською ОДПІ було прийняте
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 02.06.03р., яким СПД ОСОБА_2
визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 2737,00
грн. та застосовані  штрафні (фінансові)
санкції в сумі 1368,50 грн. (а.с.38).

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000р., податкове зобов'язання
платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та
4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом
5.2.2 цього пункту.

Відповідно до пп.5.2.4. п.5.2 ст.5 того ж Закону, процедура
адміністративного оскарження закінчується:

-  останнім днем
строку,  передбаченого підпунктом  5.2.2
цього пункту  для  подання
заяви  про  перегляд
рішення  контролюючого органу, у
разі коли така заява не була подана у зазначений строк;

-  днем отримання  платником
податків   рішення   контролюючого органу про повне задоволення
скарги, викладеної у заяві;

-  днем отримання   платником
податків  рішення  контролюючого органу, що не підлягає
подальшому адміністративному оскарженню.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається
днем  узгодження податкового зобов'язання
платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання  вважається
неузгодженим до розгляду судом справи по суті  та
прийняття  відповідного рішення.

Відповідно до пп. 5.2.5. п.5.2 ст.5 того ж Закону, з урахуванням
строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення
контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який
момент після отримання відповідного податкового повідомлення. У цьому випадку
зазначене рішення контролюючого органу не підлягає адміністративному  оскарженню.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.01.2005р.
у справі №11/3272 позов Житомирської ОДПІ задоволено та стягнуто з підприємця
ОСОБА_2 в доход держави, крім іншого, 2737,00 грн. боргу по податку на додану
вартість та 1368,50 грн. штрафних санкцій по податку на додану вартість.

Зазначене рішення суду першої інстанції залишено в силі ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 21.06.06р. (а.с.31,32).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі,
що набрало законної сили,  не
доказуються при розгляді інших
справ,  у  яких беруть
участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного господарський суд Житомирської області
відмовляючи у задоволенні позову СПД ОСОБА_2 про визнання частково нечинним
спірного податкового повідомлення-рішення, правомірно послався на рішення
господарського суду Житомирської області від 13.01.2005 року у справі №11/3272,
яке набрало законної сили.

На підставі наведеного господарський суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив у позові Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Житомирської
ОДПІ НОМЕР_1 від 02.06.2003 року в частині визначення податкового зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі 2051,00 грн. та застосування штрафної
санкції у розмірі 1198,00 грн.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються вищевказаним,
матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає  апеляційну
скаргу  без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням  норм  матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що
постанова господарського суду Житомирської області від 25.09.2006 року у справі
№16/64-НА є законною і обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному
законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,200,205,206,212,254, п.п.6,7
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, Житомирський апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Житомирської області від 25
вересня 2006 року у справі №16/64-НА залишити без змін, а апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Житомир - без
задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду подається протягом одного місяця після набрання нею
законної сили.

3. Справу №16/64-НА повернути до господарського суду Житомирської
області.

Головуючий
суддя

судді:

Віддрук.
4 прим.

1
- до справи

2,3
- сторонам

4
- в наряд