ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

28.03.07                                                                                           Справа  № 5/3368-13/387А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»від 19.01.07р. №23-5-302юр

на постанову господарського суду Львівської області від 21.12.2006р.

у справі          №5/3368-13/387А

за позовом          ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», м.Жидачів

до                    Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Жидачівському районі, м.Жидачів

про          визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 13.04.06р. №/0/89 та від 20.11.06р. №/0/8790

за участю представників

від  позивача – Зеленяк Є.С., Федиш В.Б. - представники (дов. у справі);

від  відповідача – Гнидка В.М., Закорчемний І.Б.  - представники (дов. у справі).

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 07.03.07р.

Права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Технічна  фіксація  судового  процесу  здійснювалась з  допомогою  програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Постановою господарського суду Львівської області від 21.12.2006р. у цій справі (суддя Л.Станько) в задоволені позову ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»до ДПІ у Жидачівському районі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 13.04.06р. №/0/89 та від 20.11.06р. №/0/8790 відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована п.п.9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03р. №889-IV, із змінами та доповненнями (далі Закон №889-IV), п.п.4.2.3 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), ст.12 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», із змінами та доповненнями, п.3.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000р. №614, п.2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБ України №72 від 19.02.01, із змінами та доповненнями (далі Положення №72), п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБ України №637 від 15.12.04р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.05р. за №40/10320 (далі Положення №637), на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про безпідставність вимог позивача, оскільки його підзвітні особи, які отримали готівку під звіт для вирішення виробничих (господарських) питань, подавали в бухгалтерію позивача звіти про використання коштів з наданням документів, що підтверджують факт продажу товарів чи надання послуг, які не відповідають встановленим законом вимогам, та звіти про використання коштів без подання одержувачем коштів платіжного документа, який підтверджував би сплату готівкових коштів згідно цих звітів.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»оскаржило судове рішення, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, наполягаючи на тому, що штраф, який застосовується до платника податку на підставі п.п.9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону №889-IV не відноситься до доходу з джерелом його походження з України, тому в даному випадку позивач, який є податковим агентом, не є відповідальною особою за сплату (перерахування) до бюджету штрафу у розмірі 15 відсотків суми надміру витрачених фізичними особами коштами.

Крім того, на думку апелянта, застосування податковим органом до нього штрафу, передбаченого п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону №889-IV, є також неправомірним, так як утримання податку з суми надміру витрачених коштів не є відповідно до цього Закону передумовою виплати таких коштів, отже оскаржувану постанову суду слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким визнати нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача №/0/89 від 13.04.06р. в частині нарахованого податку у розмірі 6591,85 грн. та №/0/8790 від 20.11.06р. в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 13128,06 грн.

ДПІ у Жидачівському районі заперечує проти доводів апелянта, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення правомірними, а факт порушення позивачем п.п.9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону №889-IV належним чином доведеним матеріалами справи та актом перевірки, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

актом перевірки від 04.04.06р. №280/23-2/00278801 «Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства, правильності нарахування, повноти і своєчасності внесення до бюджету сум податків та інших обов’язкових платежів  ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»за період з 01.10.04р. по 31.12.05р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону №889-IV внаслідок чого позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 5712,80 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Жидачівському районі 13.04.06р. прийняла податкове повідомлення-рішення №/0/89, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, п.9.10 ст.9 Закону №889-IV позивачу визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 12304,65 грн., в тому числі 6591,85 грн. –штрафна санкція.

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вищевказаного податкового повідомлення-рішення ДПА України було підтверджено правомірність застосування відповідачем до ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 12304,65 грн. та рішенням від  10.11.2006 року №20965/7/25-0315 «Про результати розгляду повторної скарги»позивачу збільшено суму податку з доходів фізичних осіб на суму 851,23 грн. і застосовано до нього штрафну санкцію відповідно до п.п.17.1.9 п. 17.1 ст.17 Закону №2181-Ш у подвійному розмірі від суми донарахованого податку на суму 13128,06 грн.

На підставі рішення ДПА України від 10.11.06р. ДПІ у Жидачівському районі 20.11.06р. прийняла податкове повідомлення рішення №/0/8790, яким згідно з  п.п. «б» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, п.3.4 ст.3 Закону №889-IV позивачу визначено суму податкового зобов’язання в сумі 13979,29 грн., з яких 851,23 грн. –основний платіж та 13128,06 грн. –штрафна (фінансова) санкція.

З матеріалів справи та акту перевірки вбачається, що за період, який перевірявся,  підзвітні особи ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»отримували готівку під звіт для вирішення виробничих (господарських) питань та подавали в бухгалтерію підприємства звіти про використання коштів з наданням документів, які б підтверджували факт продажу товарів чи надання послуг (касових і товарних чеків, розрахункових квитанцій), однак останні, як встановлено перевіряючими, не відповідають вимогам п.3.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000р. №614, в результаті чого позивачем порушено п.2.3 Положення №72 та п.3.1 Положення №637.

Зокрема, в акті перевірки перевіряючими також встановлено, що в порушення приписів вищенаведених  Положень підзвітні особи подавали до бухгалтерії звіти про використання коштів без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату готівкових коштів згідно таких звітів.

Таким чином, загальна сума таких непідтверджених документів по звітах про використання коштів становить 43944,83 грн. Факт вчиненого порушення не спростовано апелянтом.

Відповідно до п.п.9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону №889-IV якщо платник податку повертає суму надміру витрачених коштів пізніше граничного строку, встановленого підпунктом 9.10.2 цього пункту, але не пізніше звітного місяця, на який припадає останній день такого граничного строку, то такий платник податку сплачує штраф у розмірі 15 відсотків суми таких надміру витрачених коштів, який стягується за процедурою утримання податку, встановленою підпунктом 9.10.1 цього пункту.

Якщо платник податку не повертає суму надміру витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає такий граничний строк, то така сума підлягає оподаткуванню за правилами, встановленими підпунктом 9.10.1 цього пункту, та платник податку сплачує штраф, встановлений абзацом першим цього підпункту.

Податковим агентом платника податку при оподаткуванні сум, отриманих на відрядження або під звіт, не повернутих таким платником податку протягом встановленого підпунктом 9.10.3 п.9.10 ст.9 Закону №889-IV строку, є особа, що надала такі суми (п.п.9.10.1 п.9.10 ст.9 цього ж Закону).

Згідно п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього рахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від ш зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Обов'язок платника податків доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене податковим органом є помилковим, покладається на платника податків (п.п.4.2.3 п.4.2 ст.4 Закону №2181-Ш).

Враховуючи вищенаведені норми права, судова колегія оскаржувану постанову місцевого господарського суду, якою підставно відмовлено в задоволені позовних вимог, залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, ч.5 ст.254 КАС  України –

Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу залишити без задовлення, а постанову господарського суду Львівської області від 21.12.2006р. у цій справі  - без змін.

2.          Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець