суд
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" лютого 2007 р.                                                     Справа № 12/4658

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорська Н.А.

за участю представників
сторін

від позивача Бурбела І.В. - дов. від 08.04.06р.,
Григоркіна Н.Д. - дов. від 22.05.06р.

від відповідача ОСОБА_2 - 30.01.06р.

Розглянув справу за позовом Дочірнього підприємства Торговий Дім
"Вінніфрут" Відкритого акціонерного товариства " Вінніфрут"
в особі Житомирської філії Дочірнього підприємства Торговий Дім "Вінніфрут"
ВАТ "Вінніфрут" (м. Бердичів)

до Приватного підприємця ОСОБА_1 (м. Житомир)

про стягнення 39480,29 грн.

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України справа розглядається у
більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з
відповідача                     39480,29
грн., з яких: 36490,12 грн. - основна заборгованість, 1006,72 грн. - пеня,           158,95 грн. - 3% річних, 1824,50
грн. - штрафу.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача основну заборгованість визнає в повному
обсязі, про що зазначив у поясненнях на позовну заяву від 27.07.07р. (а.с.52).
Нарахування штрафних санкцій заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Мііж Дочірнім підприємством Торговий Дім "Вінніфрут"
Відкритого акціонерного товариства " Вінніфрут" в особі Житомирської
філії Дочірнього підприємства Торговий дім "Вінніфрут" ВАТ "Вінніфрут"
(позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) 01.01.06р. укладено
договір поставки товару НОМЕР_1 (а.с.35-36).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач поставляє, а  відповідач приймає та оплачує товар згідно
видаткових накладних.

Згідно видаткових накладних ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач отримав товар
на загальну суму 75793,44 грн.(а.с.10-18).

Як вказав позивач, відповідач відповідно до п. 3.2. договору, за
отриману продукцію повинен був провести розрахунки протягом 25 календарних днів
з моменту фактичної передачі товару.

Відповідач розрахунки за отриману продукцію, в обумовлений
договором строк, в повному обсязі не провів, заборгувавши 36490,12 грн., що
підтверджується, підписаним сторонами, Актом звірки взаєморозрахунків за період
з 01.05.06р. по 20.11.06р. (а.с.9).

Враховуючи, що відповідач розрахунки за отриману продукцію
своєчасно не провів,  у відповідності до
п. 5.2 договору, позивач нарахував  йому
пеню за період з 09.10.06р. по 01.12.06р. у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день прострочення платежу в сумі 1006,72 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних
від простроченої  суми, якщо  інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано річних на
суму 158,95 грн.

Згідно п.7.1 договору та Положення про поставки продукції
виробничо-технічного призначення і Положення про поставки товарів народного
споживання відповідачу нараховано штраф у розмірі 5% від суми заборгованості,
що складає 1824,50 грн.

На день вирішення спору відповідач розрахунків не провів, оскільки
докази погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Відповідач проти позову не заперечує. Вважає, що поставка
продукції відбувалась не на виконання умов договору, оскільки в вищезазначених
накладних відсутні будь-які посилання на договір, тому нарахування штрафних
санкцій є неправомірним.

Як вбачається з акта звірки розрахунків (а.с.9) та письмового  пояснення відповідача (а.с.52), факт
існування заборгованості не заперечує, однак вказує на те, що з нього не
вбачається  що заборгованість рахується
саме  за товар поставлений по накладній №
РН-ФП-О00168 від 30.01.06 на суму 5125,38 грн.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності
матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних
вимог на підставі слідуючого.

Як вбачається з договору, а саме п.п. 1.1,1.2 постачальник
(позивач) постачає, а (покупець) відповідач купує товар по кількості,
асортименту та по цінам згідно видаткових накладних, які є невід'ємною частиною
договору. Оскільки видаткові накладні є
невід'ємною частиною договору, то цей факт повинен бути в них
зазначений.

З накладних, згідно яких здійснювався відпуск товару (а.с.10-18),
дійсно не вбачається, що відпуск здійснювався саме за договором, оскільки в них
не міститься посилання на договір, або на будь-яку іншу інформацію, яка давала
б підстави вважати, що відпуск продукції здійснюється на виконання умов
договору НОМЕР_1 від 01.01.06р.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення,
в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших правочинів.

Оскільки, суд дійшов висновку, що відпуск продукції здійснювався
не на виконання договору, за таких обставин не має підстав вважати, що у  відповідача виникло зобов'язання здійснити
оплату за отриману продукцію в порядку р.3 договору, тобто на протязі 25
календарних днів  з моменту поставки
товару.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, за договором
купівлі-продажу, покупець  зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття або
прийняття  товаророзпорядчих  документів
на   нього,   якщо договором  або
актами  цивільного  законодавства
не встановлений інший строк оплати товару.

З наданих до матеріалів справи копій виписок не вбачається,
що  відповідач додатково здійснюва
розрахунки  за  вищевказаними накладними на суму 36490,12
грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо проведення розрахунків за отриману
продукцію, позовні вимоги в частині стягнення 36490,12 грн. основного боргу є
обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"  від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР,
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки матеріали справи не вказують, що відпуск продукції
здійснювався  на виконання договірних
зобов'язань, то на відповідача не може бути покладена відповідальність,
передбачена п. 5.2 договору НОМЕР_1 від 01.01.06р. за несвоєчасну оплату за
поставлений товар.

За ст.ст. 546,549 Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ст. 547ЦК України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені за
несвоєчасно проведені розрахунки в сумі
1006,72 грн. та штрафу в сумі 1824,50 грн. є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

Розрахунок 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства та є
обгрунтованим, оскільки підтверджується належними доказами, які є в матеріалах
справи.

Враховуючи викладене позовні вимоги  задовольняються частково в сумі        36649,07 грн., що становить 36490,12
грн.  основного боргу та 158,95 грн. 3%
річних. В частині стягнення 1006,72 грн. пені та штрафу в сумі 1824,50 грн. суд
відмовляє.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру обгрунтовано заявлений позовних вимог.

Керуючись ст. 22, 33, 49, 69,75, 82-85, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, кв.7, код ІНФОРМАЦІЯ_2

на
користь Дочірнього підприємства Торговий дім "Вінніфрут" ВАТ
"Вінніфрут" Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут"

-
36490,12 грн. основного боргу;

-158,95
грн. 3% річних;

-
366,49 грн. -  витрат зі сплати
державного мита;

-
109,54 грн. - витрат зі сплати послуг за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.
В решті позовних вимог відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання.

Суддя
Сікорська Н.А.

Дата підписання: 26 березня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам