СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.04.07                                                                                 Справа № 8/85ад.

Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора Лутугинського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Лутугинському районі, місто Лутугине Луганської області,

до Приватного підприємства «Лазуріт», село Георгіївка Лутугинського району Луганської області, -

про стягнення 4391 грн. 50 коп.,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

за участю прокурора (заявника) -  Кострицька М.В., - посвідчення №167 від 20.12.06 року;

в присутності представників сторін:

від позивача –Королько Л.О. –старший державний податковий інспектор,  – №544-10 від 29.01.07 року;

від відповідача – не прибув, -

встановив:

суть спору: прокурором в інтересах позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача  штрафних (фінансових) санкцій у сумі 4391,50 грн.

На підставі ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання по справі призначене та фактично відбулося 06.03.07 року; відповідач до цього засідання не прибув.

Згідно ст.ст. 128 та 150 КАСУ  розгляд справи було відкладено з 23 березня 2007 року до 06 квітня 2007 року –у зв’язку з неявкою відповідача.

Прокурор та представник позивача звернулися до суду з клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 41 та пункту 2-1 розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, а тому судом його задоволено.

У судовому засіданні вони позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, позов не оспорив, до судового засідання не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив, хоча належним чином поставлений до відома про дату, час та місце судових слухань.

Суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання з огляду на наступне:

1)згідно матеріалам справи, юридичною адресою відповідача є селище Гергіївка, вул. Леніна, 1 Лутугинського району Луганської області;

2) 16.02.07 року за вих. №118; 12.03.07 року за вих. №365 та 27.03.07 року за вих. №481  судом на цю адресу спрямовано ухвали  про призначення справи до судових слухань та повістки;

3)оператором поштового зв’язку до суду повернуто всі три поштові повідомлення про вручення  кожного з названих вище поштових відправлень уповноваженій особі відповідача.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судових слухань.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 40, 49, 51, частиною 6 ст. 71 та ст. 86 КАСУ, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача –на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши прокурора та представника позивача, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.  15.09.2006 року фахівцями Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області (далі –ДПІ, - позивач), на підставі посвідчень на  право проведення перевірки №№25699 та 25700 від 15.09.06 року, в присутності реалізатора Щербини Наталії Михайлівни, здійснено перевірку Приватного підприємства «Лазуріт» (далі –ПП «Лазуріт», - відповідач), ідентифікаційний код 32013885, - щодо контролю за здійсненням ним розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового  обігу при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі –РРО) у належній йому господарській одиниці –барі, розташованому за адресою: селище Георгіївка, вул. Леніна, 1 Лутугинського району  Луганської області.

В ході перевірки було виявлено наступні порушення:

1)не проведено через РРО розрахункову операцію  на суму 35,10 грн.  (з продажу 1 пляшки горілки «Хортиця Срібна» вартістю 18,00 грн.; 1 пляшки вина «Тамянка»вартістю 13,00 грн., а також 1 пачки сигарет «Мальборо»вартістю 4,10 грн.);

2)особі, яка отримала товар, не видано розрахунковий документ встановленого зразка;

3)здійснено роздрібний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії на право здійснення  такої торгівлі цими напоями та  виробами;

4)не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків –130,30 грн., - сумі готівкових коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО, - 0,00 грн.

За наслідками перевірки посадовими особами ДПІ складено акт №12200035/2303 від 15.09.2006 року, в якому зафіксовано вищенаведені порушення.

З актом того ж дня ознайомлена реалізатор Щербина Н.М., яка підписала акт без заяв та застережень, а також отримала його примірник.

У своєму власноручно написаному  письмовому поясненні вона підтвердила факти виявлених припущень, а також власноручно склала опис наявних готівкових коштів, які знаходяться на час перевірки у місці проведення розрахунків, при цьому підтвердила, що їх сума становить 130,30 грн.

2. 27.09.2006 року, у зв'язку з виявленими порушеннями чинного законодавства, ДПІ   винесла рішення №/0, згідно якому щодо ПП «Лазуріт»за порушення вимог  п.  13  ст. 3 та на підставі статті 22 Закону України  від 01.06.2000 року №1776-ІІІ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі – ЗУ №1776-ІІІ) застосовано штрафні санкції у сумі 991,50 грн.

Крім того, ДПІ, того ж дня, винесено рішення про застосування фінансових санкцій №/0, згідно якому  щодо відповідача за порушення  вимог ст. 15 Закону України від 19.12.95 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту  етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»(далі –ЗУ №481/95-ВР), на підставі абзацу 5 частини 2 ст. 17 цього Закону застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3400 грн., тобто у розмірі 1700 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

З матеріалів справи вбачається, що кожне з цих рішень спрямовано на адресу порушника та йому запропоновано сплатити визначені в них штрафні (фінансові) санкції до Державного бюджету  у 10-денний термін з дня отримання рішення.

Позивачем до матеріалів справи надано докази отримання їх відповідачем.

Відповідач не оскаржив жодне з них в адміністративному порядку.

ІІ. Заслухавши   прокурора та представника позивача,  оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

1.Право  Державної податкової служби України в особі ДПІ у Лутугинському районі  Луганської області на здійснення перевірок стану додержання суб'єктами підприємницької діяльності вимог  чинного податкового законодавства передбачено статтею 11 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні”.

2.Згідно статті 1 ЗУ №1776, реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами –суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі.

У статті 3 ЗУ №1776  сказано, що суб'єкти підприємницької діяльності, які  здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

пункт 1: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

пункт 2: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

пункт 13: суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків - сумі коштів, яка зазначена  у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки –загальній сумі  продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 цього Закону  передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції у готівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: у разі незастосування реєстраторів операцій у випадках, визначених цим Законом, зобов'язані проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки, з додержанням встановленого порядку їх ведення.

Як видно з доказів, наведених вище у цьому рішенні, ПП «Лазуріт»не дотримувалося у своїй діяльності вимог пунктів 1,2 та 13 частини 1 ст.3 ЗУ №1776-ІІІ.

3.Статтею 22 ЗУ №1776-ІІІ передбачено  накладення  фінансової санкції у п'ятикратному розмірі  суми, на яку виявлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, - сумі коштів, яка зазначена у денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки –загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку  робочого дня..

(Порушення відповідачем вимог пунктів 1 та 2 ст. 3 ЗУ №1776-ІІІ не є предметом спору по цій справі)

4.Згідно статті 15 того ж Закону контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Статтею 16  названого Закону передбачено види перевірок (планові та позапланові),  які  контролюючі органи мають право здійснювати відповідно до законодавства (планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону).

5.Законом №1776-ІІІ у ст.25 передбачено, що суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню СПД до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття  органами державної податкової служби України рішення про застосування  таких фінансових санкцій.

6.Факт порушення позивачем по цій справі вищенаведених норм чинного законодавства України підтверджено  актом ДПІ №12200035/2303 від 15.09.06 року.

7.Аналіз  ЗУ №1776 показує, що в ньому не передбачено механізм примусового стягнення штрафних (фінансових) санкцій.

У п.3  розділу ІІ „Прикінцеві положення” названого Закону сказано, що до приведення чинного законодавства у відповідність з цим Законом чинні закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на цю обставину, враховуючи, що порядок примусового стягнення несплачених податкових платежів та штрафних санкцій врегульовано  Законом України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –ЗУ №2181-ІІІ), суд при вирішенні цього спору керується  ним.

У його преамбулі сказано:

цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування..., нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

7.1.Підпунктом.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ №2181-ІІІ передбачено, що активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу  виключно за рішенням суду.

ЗУ №2181-ІІІ у п. 1.3 ст. 1 дає визначення податкового боргу, а саме:

податковий борг (недоїмка) –податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Інший порядок примусового стягнення у судовому порядку  податкового боргу цим Законом не передбачено.

7.2.Активами платника податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного господарського відання.

Таким чином, позивачем доведено законність та обґрунтованість своїх вимог у частині  стягнення штрафних (фінансових) санкцій у 991,50 грн.

8.Вирішуючи спір у частині стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 3400,00 грн., накладених на нього у зв’язку з відсутністю у нього ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, суд виходить з наступного.

Згідно частині 10 статті 15 ЗУ №481/95-ВР, роздрібна торгівля  алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької  діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензії.

За порушення цієї вимоги Закону абзацом 5 частини 2 ст. 17 ЗУ №481/95-ВР передбачено сплату фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 грн. 00 коп.

У зв'язку з викладеним ДПІ  цілком законно та обґрунтовано застосовано  правило абзацу 5 частини 2  ст.17 ЗУ №481/95-ВР, яким встановлено, що у разі здійснення оптової (включаючи імпорт і експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій –до порушника застосовується штраф у розмірі 200% вартості  отриманої партії товару, але не менше 1700 грн.

Частиною 3 статті 17 цього Закону передбачено, що суми фінансових санкцій, які визначені цією статтею, спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.

В разі  невиконання суб'єктами підприємницької діяльності  рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду (частина 5 ст. 17).

Розрахунок суми фінансових санкцій позивачем викладено у тексті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що ДПІ у Лутугинському районі як суб’єкт владних повноважень належним чином довела суду законність та обґрунтованість своїх дій та рішень.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись частиною 4 ст. 94 КАСУ, суд не стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, ст. 1, 3, 15, 16, 17 та 22  ЗУ від 01.06.2000 року  №1776-ІІІ „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”; ст.ст. 10 та 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, керуючись ст.ст. 94, 158-163 та 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов  задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Лазуріт», ідентифікаційний код 32013885, яке знаходиться за адресою: селище Георгіївка, вул. Леніна, 1 Лутугинського району Луганської області, - на користь Державного бюджету штрафні (фінансові) санкції у сумі 4391 (чотири тисячі триста дев’яносто одна)т грн. 50 коп.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою представників сторін у судовому засіданні 06.04.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 11.04.2007 року.

Суддя                                                                                   А.П.Середа