СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.07                                                                                 Справа № 2/450.

Судова колегія у складі: головуючого - судді Седляр О.О., судді Яресько Б.В., судді Пономаренко Є.Ю, розглянувши матеріали справи за первісним позовом

Дочірнього підприємства „Донбаснафтопродукт” Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаснафтопродут”, с. Валуйське Станічно-Луганського району

до Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ

про стягнення 806419 грн. 91 коп.

за зустрічним позовом

Державного підприємства „Луганськвугілля”, м. Луганськ

до Дочірнього підприємства „Донбаснафтопродукт” Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаснафтопродут”, с. Валуйське Станічно-Луганського району

про визнання недійсними актів виконаних робіт

за участю представників сторін:

від позивача ( відповідача за зустрічним позовом) –Нікітенко О.О., дов. від 19.12.07 № б/н,

від відповідача ( позивача за зустрічним позовом) –не прибув ( явка обов’язкова),

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення  з відповідача суми боргу за договором на надання юридичних послуг від 05.11.03 № 95 у сумі 401428 грн. 62 коп., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню у сумі 365305 грн. 85 коп., інфляційні нарахування у сумі 28339 грн. 05 коп., 3% річних у сумі 11346 грн. 39 коп.

Клопотанням від 28.02.07 позивач за первісним позовом відмовився від фіксації судового процесу , яке судом задовольняється.

Відповідач за первісним позовом відзивом на позовну заяву від 22.11.06 б/н позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що позивачем не надані у засідання суду угоди, якими передбачена вартість виконаних робіт  по кожному окремому об’єму юридичних послуг, посилання позивача на акти виконаних робіт не можна прийняти до уваги, оскільки за своєю правовою природою вони не можуть бути угодами.

Запереченнями на позов від 09.01.07, позивач за первісним позовом просить звернути увагу на те, що в актах приймання виконаних робіт чітко визначена сума яка належить відповідачем до оплати.

Позивачем, 24.01.07, до суду було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої він просить зменшити позовні вимоги на суму 132732 грн., а саме: на суму 66711 грн. –7% нагородження згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 01.09.05 б/н, на суму 2034 грн. 22 коп. річних на період з 10.09.05 по 15.09.06, на суму 4047 грн. 55 коп.  інфляційних нарахувань з вересня 2005 року по серпень 2006 року, на суму 59039 грн. 23 коп.  пені за період з 15.09.05 по 10.03.06.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено вимоги про визнання недійсними актів виконаних робіт, які укладені за договором на надання юридичних послуг від 05.11.03 № 95.

Відповідач за зустрічним позовом відзивом на позовну заяву від 09.01.07 б/н, звертає вимоги суду на не, що усі вимоги ДП „Луганськвугілля” за зустрічним позовом будуються на підставі договору на виконання юридичних послуг від 05.11.05 № 95, у той час, як такий договір між сторонами не укладався.

Позивачем за зустрічним позовом 12.01.07 подано уточнення позовних вимог, відповідно до якого він просить вважати описками по тексту позовної заяви: замість акта виконаних робіт 72/юа від 04.10.05 –73/юа від 04.10.05 та замість договору від 05.11.05 № 95 –договір від 05.11.03 № 95.

Відповідач за зустрічним позовом, відзивом на позовну заяву від 09.01.07 та додатком до нього від 18.01.07, позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що виходячі зі змісту позову позивач за зустрічним позовом будує свої пояснення посилаючись на норми ст. 230 Цивільного кодексу, вважаючи , що підписані сторонами акти виконаних робіт є угодою сторін, у той час як єдиним аргументом відхилення первісних позовних вимог є те, що спірні акти у правовому розумінні не є угодою сторін за укладеним договором. Крім того, посилання позивача на наявність омани при укладенні спірних актів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останнім не надано належних доказів про наявність порушення кримінальної справи по даному факту посадових осіб ДП „Луганськвугілля”, які підписали спірні акти або відомостей про наявність їх недієздатності. Також не можуть бути прийняті до уваги і ствердження позивача на те, що юридичну роботу, за договором № 95 виконували працівники ДП „Луганськвугілля”, оскільки спірні акти приймання виконаних робіт підписані повноважним  представниками сторін  та скріплені печатками підприємства,  а те, що у раді процесуальних документів вказані працівники ДП „Луганськвугілля” не можу бути прийнято до уваги, оскільки робота даних працівників заключалась у набиранні лише машинописного тексту.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та приймаючи до уваги, що:

Заяву позивача за первісним позовом щодо зменшення розміру позовних вимог задовольнити. Позовними вимогами за первісним позовом слід вважати: стягнення з відповідача заборгованості у сумі 334717 грн. 62 коп. за договором від 05.11.03 № 95, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню у сумі 306266 грн. 62 коп., інфляційні нарахування у сумі 23391 грн. 50 коп., річні у сумі 9312 грн. 17 коп.

Заяву про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом задовольнити. Вважати  описками по тексту позовної заяви: замість акту виконаних робіт 72/юа від 04.10.05 –акт 73/юа від 04.10.05 та замість договору від 05.11.05 № 95 –договір від 05.11.03 № 95.

Між сторонами у справі, 05.11.03 було укладено договір на здійснення юридичних послуг № 95,  за умовами якого „Виконавець” (позивач у справі за первісним позовом) зобов’язався виконати юридичні послуги, а „Замовник” (відповідач у справі за первісним позовом) зобов’язався прийняти їх та здійснити оплату.

На виконання вказаного договору позивачем було виконано роботи, що підтверджено актами виконаних робіт  від 03.10.05 № 72/Юа, від 04.10.05 № 73/Юа, від 05.10.05 № 74/Юа, які підписані керівниками підприємств без доповнень та зауважень на загальну суму 334717 грн. 62 коп.

Згідно п. 4.2 укладеного договору Замовник зобов’язався здійснити оплату за виконані роботи шляхом перерахування грошових коштів на розрахунок Виконавця протягом 7-ми банківських днів після підписання сторонами угоди про обсяг наданих послуг та їх вартість, що відповідачем не було виконано у повному обсязі, тому позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 334717 грн. 62 коп.

Відповідно до вимог п. 5.3 укладеного сторонами договору за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань позивачем нарахована відповідачеві пеня у сумі 0,5% від простроченої суми за кожний день прострочення -  306266 грн. 62 коп., яку він теж просить стягнути з відповідача.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань позивачем нараховані відповідачеві інфляційні нарахування  у сумі 23391 грн. 50 коп. та річні у сумі 9312 грн. 17 коп. за весь період прострочення , які він теж просить стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги відхилив з підстав визначених вище.

За зустрічним позовом позивач просить визнати недійсними акти приймання виконаних робіт від 03.10.05 № 72/Юа, від 04.10.05 № 73/Юа, від 05.10.05 № 74/Юа за договором від 05.11.03 № 95, в обґрунтування яких посилається на те, що акти виконаних робіт були підписані Замовником (ДП „Луганськвугілля”) внаслідок введення його в оману Виконавцем шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, з ціллю отримання економічної вигоди, а саме:

- в акті виконаних робіт від 03.10.05 № 72/Юа дані не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів господарської справи № 16/136, апеляційна скарга та додаток до неї підготовлені Моторіним Ю., який у період з 26.04.05 по 07.06.05 був працівником ДП „Луганськвугілля”. Також заперечення на відзив на апеляційну скаргу по справі № 16/136 були підготовлені працівником ДП „Луганськвугілля” Ковалюк О.В.;

- в акті виконаних робіт від 04.10.05 № 73/Юа дані не відповідають дійсності, оскільки по  справі № 2/116 (20/80), апеляційна скарга та додаток до неї підготовлені працівником ДП „Луганськвугілля” Лизогуб Н.Г., яка приймала участь і в судовому засіданні по даній справі. Касаційна скарга була підготовлена теж працівниками ДП „Луганськвугілля”;

- в акті виконаних робіт від 05.10.05 № 74/Юа дані не відповідають дійсності, оскільки по справі № 18/539н (17/671н), участь у справі та підготовка усіх матеріалів по справі здійснювалася працівниками ДП „Луганськвугілля”.

У зв’язку з цим він просить на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України визнати недійсними акти приймання виконаних робіт від 03.10.05 № 72/Юа, від 04.10.05 № 73/Юа, від 05.10.05 № 74/Юа за договором від 05.11.03 № 95.

Відповідач за зустрічним позовом вимоги позивача відхилив з підстав визначених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги за первісним позовом такими що підлягають до задоволення частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити,  з огляду на наступне:

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Предметом розгляду даної справи є правовідносини, які виникли за договором від 05.11.03 № 95, однак право на отримання винагородження виникло лише у 2005 році, тому при регулюванні даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Сума заборгованості 334717 грн. 62 коп. обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Посилання відповідача на відсутність угоди з боку позивача судом не приймається до уваги, оскільки згідно актів виконаних робіт сторонами досягнуто домовленість по обсягу та сумі виконаних робіт. Дані акти підписані з боку обох сторін керівниками підприємств та скріплені печатками без доповнень та зауважень.

Вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача пені у розмірі              0,5% від простроченої суми, у відповідності до п.5.3 укладеного договору, судом задовольняються частково, оскільки статтєю 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тому, законодавством обмежено максимальний розмір пені, що може бути стягнута за невиконання грошового зобов’язання, а не визначено в імперативному порядку розмір пені що підлягає стягненню у будь-якому випадку незалежно від наявності певного правочину.

З огляду на це сума пені яка підлягає задоволенню за період з 12.10.05 по 13.04.06 за актом виконаних робіт від 03.0.05 № 72/Юа, за період з 13.10.05 по 13.04.06 за актом виконаних робіт від 04.10.05 № 73/юа, за період з 14.10.05 по 14.04.06 за актом виконаних робіт від 05.10.05 № 74/юа, складає 31885 грн. 29 коп., у решті у задоволенні суми пені відмовити.

Щодо стягнення сум інфляційних нарахувань та 3% річних, то вимоги позивача у цій частині цілком обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 №3                                (з наступними змінами та доповненнями) ( у подальшому - Постанова Пленуму) угода може бути визнана недійсною лише з підстав  ї з наслідками, передбаченими законом.

У якості підстави заявленої вимоги позивач за зустрічним позовом просить визнати  акти приймання виконаних робіт від 03.10.05 № 72/Юа, від 04.10.05 № 73/Юа, від 05.10.05 № 74/Юа за договором від 05.11.03 № 95, недійсними, посилаючись на норми ст. 230 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 230 Цивільного кодексу України  угода може бути визнана недійсною, якщо вона укладена внаслідок омани щодо обставин, які мають істотне значення.

З огляду на акти виконаних робіт, судова колегія вважає, що дані акти складені сторонами на виконання умов окремого правочину –договору від 05.11.03 № 95 та не можуть розглядатися окремо. Позивачем за зустрічним позовом не надані докази введення його в оману, оскільки  у відповідності зі ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Акти виконаних робіт від 03.10.05 № 72/Юа, від 04.10.05 № 73/Юа, від 05.10.05 № 74/Юа належним чином  підписані з боку керівників підприємств з посиланням на виконання відповідачем за зустрічним позовом послуг за договором від 05.11.03 № 95, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом слід відмовити з віднесенням судових витрат на позивача за зустрічним позовом.

За таких обставин позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 334717 грн. 62 коп., пеню у сумі 31885 грн. 29 коп., інфляційні нарахування у сумі 23391 грн. 50 коп. та річні у сумі 9312 грн. 17 коп., з віднесенням судових витрат у цієї частині позовних вимог на відповідача. У задоволенні зустрічного позову відмовити, з віднесенням судових витрат на позивача за зустрічним позовом.

Згідно з ч. 3 п. 38 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 № 15, у разі зменшення позовних вимог внесене мито не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22,44,49,82,84,85  Господарського   процесуального   кодексу  України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1.  Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Луганськ, вул. Лермонтова, буд. 1в, код 32473323 на користь Дочірнього підприємства «Донбаснафтопродукт»ТОВ «Донбаснафтопродукт», с. Валуйське Луганської області, вул. Гоголя, буд. 20, код 31288775  заборгованість у сумі 334717 грн. 62 коп., пеню у сумі 31885 грн. 29 коп., інфляційні нарахування у сумі 23391 грн. 50 коп. та річні у сумі 9312 грн. 17 коп. витрати по сплаті державного мита у сумі 6736 грн. 88 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 98 грн. 58 коп.,  видати наказ.

3. У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Судові витрати за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  05.03.07

Суддя                                                                                             О.О. Седляр

Суддя                                                                                              Б.В. Яресько

Суддя                                                                                              Є.Ю. Пономаренко