СУД
ПОСТАНОВА

03.04.07р.

Справа № А36/182-07

За позовом  Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до  Суб"єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

про
стягнення 1480грн.00коп.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання
Гриценко О.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача:
Орешина Т.А., довіреність №35494/10-039 від 19.08.2006р., Пирогова М.В.,
довіреність №43126/10/10-039 від 25.10.2006р.

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від
27.06.1997р.

Присутній: ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2 від
27.06.1997р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі
ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь бюджету
фінансові санкції у сумі 1480грн.00коп.

Відповідач проти позову заперечує.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови, згідно ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем буда проведена перевірка
відповідача, за результатами якої був складений акт перевірки НОМЕР_3 від
23.11.2006р.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки були винесені рішення про застосування штрафних санкцій НОМЕР_4 від
18.12.2006р., НОМЕР_5 від 18.12.2006р. про застосування до відповідача штрафних
санкцій в сумі 1480грн.00коп.

Вищезазначені рішення були
направлені відповідачу поштою, про що в матеріалах справи є докази.

Сторони не надали доказів
оскарження вказаних рішень.

Сплата штрафних (фінансових)
санкцій, за винятком  штрафних
санкцій  за порушення податкового
законодавства, здійснюється у терміни, зазначені безпосередньо у законах
України.

Пункт 4 ст. 10  Закону України „Про державну податкову
службу” передбачено, що державні
податкові інспекції  в районах  здійснюють
у межах своїх повноважень  за
додержанням установленого порядку розрахунків із споживачами з використанням
електронних контрольно-касових апаратів, товарно-касових книг,  лімітів
готівки в касах та її використанням
для розрахунків за товари, роботи, послуги.

Згідно  до ст.. 25
Закону України „Про застосування
реєстраторів  розрахункових
операцій  у сфері торгівлі, громадського
харчування  та послуг” суми штрафних
санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами підприємницької діяльності  до
відповідного місцевого бюджету  за місцем
реєстрації в десятиденний термін  з дня
прийняття  органами державної податкової
служби  України рішення про застосування
таких фінансових санкцій.

Таким чином станом на 23.02.2007р.
сума боргу відповідача складає 1480грн.00коп.

Докази    подаються
сторонами    та    іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачем не надано доказів
повної чи часткової сплати боргу.

На підставі викладеного суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача на
неправомірність вказаного рішення про застосування штрафних санкцій слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КАС
України належними  є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Предметом спору по даній справі є
примусове стягнення з відповідача штрафних санкцій,  визначених у рішеннях позивача, яке
відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржено.

Скасування вказаного рішення про
застосування штрафних санкцій є предметом іншого позову, що не співпадає з
предметом позову, що розглядається і не може розглядатись  у межах цієї справи, оскільки  Кодексом адміністративного судочинства
України не передбачено  розгляд  зустрічного позову  разом із
первісним позовом  у межах однієї
справи.

Крім того,  відповідно до
ч.2 ст. 107 КАС України суддя відкриває
провадження  в адміністративній
справі  на підставі позовної заяви.

Відповідач не надав суду доказів
того, що він звертався до суду із відповідною позовною заявою щодо оскарження
вказаного рішення.

Отже, документи, що стосуються
правомірності прийняття позивачем рішення, за яким стягуються суми штрафу за
даним  позовом, не стосуються предмету
доказування.

Відповідач не позбавлений права у
встановленому законом порядку звернутись до суду із відповідним позовом про
скасування вказаних рішень про застосування до нього штрафних санкцій, що
стягуються.

Керуючись Законом України „Про державну податкову службу”, Законом
України „Про застосування
реєстраторів  розрахункових
операцій  у сфері торгівлі, громадського
харчування  та послуг”, ст.ст. 94,
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний
позов задовольнити повністю.

Стягнути з суб”єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (номер НОМЕР_6, АДРЕСА_1) на користь
державного бюджету (на суму 1000грн.00коп.- р/р 0005, код платежу
-2108110 УДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, одержувач: Жовтневе
відділення Держказначейства, 24246786; на суму 480грн.00коп.- р/р
0005, код платежу 21080900 УДКУ у Дніпропетровській області, МФО
805012, одержувач: Жовтневе відділення Держказначейства 24246786) суму
фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 1480грн.00коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України заява
про  апеляційне  оскарження
постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу -
з  дня  складення
в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом
двадцяти  днів після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у
відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
М.П.Кожан

Дата
складення постанови у повному обсязі- 10.04.2007р.