донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

05.03.2007 р.                                                                                  справа №41/406пн

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Величко Н.Л.

суддів
Алєєвій І.В.

М’ясищева А.М.

при секретарі:                               Поляковій В.Є.

за участю представників сторін:

прокурор:
Не з’явився

від позивача:
Не з’явився

від відповідача:
Таран А.О. –дов. від30.11.06.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції в м. Краматорську

на постанову господарського суду

Донецької області

від
26.12.2006 року

у справі
41/406пн (суддя Гончаров С.А.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь”
м. Краматорськ

до
Державної податкової інспекції в м. Краматорську

за участю прокурора

про
Зобов’язання надати органу Державного казначейства висновок із зазначенням залишку суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету  за декларацією з ПДВ за травень 2006 року у розмірі 703665 грн.

1. Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду.

04.12.2006 року Відкрите акціонерне товариство “Енергомашспецсталь”                     м. Краматорськ  звернулось до Державної податкової інспекції в м. Краматорську з позовом про зобов’язання відповідача надати  до Відділення державного казначейства у  м. Краматорську  висновок із зазначенням залишку суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з  Державного бюджету України за декларацією з податку на додану вартість за травень 2006 року в розмірі 703665 грн.

Ухвалою від 04.12.2006 року господарський суд Донецької області залишив позовну заяву товариства без руху до 12.12.2006  року для усунення недоліків шляхом подання документів, передбачених статтею 106 КАС України.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою від 12.12.2006 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначене попереднє судове засідання.

Постановою господарського суду Донецької області від 26.12.2006 року у справі №41/406пн (суддя Гончаров С.А.) задоволено позов  Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” до Державної податкової інспекції у м. Краматорську про зобов’язання відповідача надати до Відділення державного казначейства у                              м. Краматорську висновок із зазначенням залишку суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню із бюджету за даними декларації за травень 2006р. у розмірі 703665 грн.

Зобов’язано Державну податкову інспекцію у м. Краматорську надати до Відділення державного казначейства у м. Краматорську висновок із зазначенням залишку суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню із бюджету за даними декларації за травень 2006р. у розмірі 703665 грн.

Постанова суду мотивована тим, що Законом України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997р. (зі змінами та доповненнями) право платника податку на бюджетне відшкодування не поставлене в залежність від проведення чи не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

2. Підстави, з яких порушене  питання про перегляд постанови.

Відповідач, Державна податкова інспекція в м. Краматорську, не погоджуючись з постановою господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою про її скасування, так як вважає, що вона прийнята з  неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В своїй апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що під час розгляду справи судом не враховано, що сума, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, визначається з урахуванням положень пункту 1.8 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997р. (зі змінами та доповненнями)  (далі Закон “Про ПДВ”), а саме: бюджетному відшкодуванню підлягає надмірно сплачена сума податку на додану вартість. Таким чином, на думку скаржника, в порушення вимог пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону “Про ПДВ” судом був визначений обов’язок податкового органу надати висновок до органу Державного казначейства без врахування наявності підстав для подальшого бюджетного відшкодування. Крім того, податковий орган вважає, що підприємством не доведений факт надходження до бюджету сум податку на додану вартість та факт надмірної сплати такого податку, оскільки в ході перевірки позивача відповідачем, відповідно до наказу ДПА України від 24.04.2003 року №376, були направлені запити на проведення зустрічних перевірок підприємств – постачальників до ДПІ за місцем їх реєстрації з питання включення ними сум ПДВ до складу податкових зобов’язань по ланцюгу до виробника, відповіді на які не отримані.

Прокуратура Донецької області 05.02.2007 року повідомила, що відповідно до вимог статей 35-36-1 Закону України “Про прокуратуру” та статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з необхідністю захисту інтересів держави в особі ДПІ в м. Краматорську за цим спором, у дану справу на стадії її розгляду апеляційним господарським судом, вступає прокурор.

Проте, прокурор у судове засідання не з’явився, відповідних пояснень не надав.

3. Доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Енергомашспецсталь” м.Краматорськ,  представника у судове засідання не направив. У запереченнях на апеляційну скаргу проти доводів, викладених у скарзі заявником заперечує, вважає постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підтверджує відсутність підстав для її скасування. При цьому він посилається на те, що  п.п.7.7.5. п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997р. (зі змінами та доповненнями) (далі Закон “Про ПДВ”), передбачає, що податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення  перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.  Представник у судовому засіданні підтримав викладені вище доводи та також вказав на те, що всі дії необхідні для відшкодування податку на додану вартість, визначені Законом України “Про податок на додану вартість” ним проведені, правомірність бюджетного відшкодування по декларації за травень 2006 р. в сумі  3014841 грн. підтверджена самим податковим органом, про що свідчить відповідний акт перевірки, проте висновки про відшкодування суми ПДВ у повному обсязі, як того потребує законодавство, до відділення держказначейства не направлені, бюджетне відшкодування в сумі 703665 грн. позивачем безпідставно не отримано. Крім того, він вважає безпідставним посилання відповідача на наказ ДПА України від 24.04.2003 року №376, оскільки  він не зареєстрований у встановленому порядку в Міністерстві юстиції України.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007р. в порядку  ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ, у зв’язку з відпусткою головуючого судді         Калантай М.В., був змінений  склад  колегії суддів по розгляду апеляційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку  на постанову господарського суду Донецької області від 20.12.2006р. у справі №41/238пн (головуючий суддя: Величко Н.Л., судді: Алєєва І.В., М’ясищев А.М.).

4. Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі.

Позивач є суб’єктом підприємницької діяльності - юридичною особою (свідоцтво про держреєстрацію №289620 від 20.11.95р.), код ЕДРПОУ 00210602, є платником ПДВ (свідоцтво № 06292253 від 04.03.03р.), взятий на облік ДПІ у м. Краматорську.

Декларацію з податку на додану вартість за травень 2006 року (арк.11),   позивач склав та надав до податкового органу 20.06.2006 р. Відповідно до рядків 25 та 25.1 цієї декларації сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, складає 3032341 грн. При цьому, до складу податкового кредиту травня 2006 року віднесено залишок від’ємного значення квітня 2006р. в розмірі 3551089 грн. (рядок 23).

Податковий орган здійснив виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період травень 2006 року.  За результатами перевірки було складено акт  №881/23-6-00210602 від 18.08.2006р.(арк.16-36) (далі акт перевірки), у якому встановлено порушення позивачем п.п 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, п.п 7.3.1 п. 7.3. та п.п 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого  встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за травень 2006 р. на суму  17500 грн., та була підтверджена сума ПДВ, заявлена до бюджетного відшкодування за травень 2006р., у розмірі 3014841 грн.

Сторонами визнаний і не заперечується той факт, що відповідачем складено та направлено до органів держказначейства висновки щодо відшкодування податку на додану вартість за травень 2006 р. на загальну суму 2311176 грн. Інших висновків відповідачем до органів держказначейства не надавалось.

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про систему оподаткування” від 18.02.1997р. № 77/97-ВР (із змінами та доповненнями) платники податку несуть відповідальність  за  правильність  обчислення,   своєчасність сплати  податків  і  зборів  (обов'язкових  платежів) і додержання законів  про  оподаткування відповідно до законів України.

Закон України “Про податок на додану вартість” (в редакції Закону України № 2505-4 від 25 березня 2005 року) встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків з бюджетом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону “Про ПДВ” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значені суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону "Про ПДВ" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а)          бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б)          залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 цієї ж статті встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу Державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону “ПДВ” на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган Державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Податковий орган надав до матеріалів справи Довідку про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості позивача (арк.43), згідно з якою станом на 18.12.06р. позивачу фактично відшкодовано від’ємне значення ПДВ, заявлене у декларації за травень 2006 р., за висновком від 10.11.06 р. №958 –2200833 грн., за висновком від 10.11.06 р. №959 –        110343 грн., залишок бюджетної заборгованості за звітний період становить 703665 грн.

Матеріали справи містять витяг із банківського рахунку позивача №0738 (арк.52), згідно з яким із суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за травень 2006р. фактично з держбюджету на рахунок позивача відшкодована сума у розмірі 2311176,00 грн. - відповідно до наданих відповідачем до ВДК у                        м. Краматорську висновків №958-959 від 10.11.06р.

Щодо інших висновків про суми відшкодування по декларації за травень 2006р., то сторонами підтверджена та обставина, що такі висновки до ВДК у м. Краматорську відповідачем не надавались.

Таким чином, підтвердивши під час перевірок правомірність формування позивачем бюджетного відшкодування у сумі 3014841 грн. за травень 2006 року податковий орган надав висновки органу казначейства щодо  бюджетного відшкодування тільки на суму 2311176 грн.

Підпунктом “в” підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону “Про податок на додану вартість” передбачено , якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної (документальної) перевірки податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації то такий податковий орган, у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, податковий орган як орган владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, у тому числі, бюджетним відшкодуванням, повинен діяти у  спосіб передбачений законом, а саме за наслідками перевірок, або надати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування.

Законом не передбачено право  податкового органу з будь-яких причин утриматися від виконання зазначених дій.

Судова колегія не приймає до уваги посилання податкового органу на п.1.8 ст. 1 Закону “Про податок на додану вартість та наказ Державної податкової адміністрації України від 24.04.2003 року №376.

Згідно з пунктом 1.8 ст. 1 Закону “Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом.

Закон України “Про податок на додану вартість” не передбачає обов’язок покупця товару –платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов’язку платника податку –покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету не ґрунтуються на законі

Наказ Державної податкової адміністрації України від 24.04.2003 року №376 не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України і не може встановлювати порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість інший ніж передбачено законом, тому твердження податкового органу про залежність права платника податку –покупця на бюджетне відшкодування від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу до виробника, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

У відповідності до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що податковим органом не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку, що господарський суд обґрунтовано виніс постанову, яка відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись статтями 184, 195, 198, 200, 205, пунктами 6, 7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову від 26.12.2006 року господарського суду Донецької області у справі №41/406пн залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в             м. Краматорську - без задоволення.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складений та підписаний  06.03.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 6 примірників:

1 –у справу; 2 –сторонам;

1- прокурору;

1 –ГС Донецької області;

1 –ДАГС.