ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.01.07                                                                                           Справа  № 02-2/13-664

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника  –    з”явився,

відповідача –   не з”явився,

розглянув апеляційну скаргу Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 30.11.2006 року, суддя Стопник С.Г., в справі № 02-2/13-664,

за поданням Тернопільської  об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

до відповідача  приватного підприємства «Нео», м.Тернопіль

про    продовження  умовного адміністративного арешту активів платника податку,

в с т а н о в и в :

ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30.11.2006 року повернуто без розгляду подання  Тернопільської об”єднаної податкової інспекції про продовження  умовного адміністративного арешту активів приватного підприємства «Нео»на підставі ст.63 ГПК України в зв»язку з відсутністю доказів направлення  копії  подання платнику податку. При цьому судом зазначено, що надання податковим органом копії подання суду у відповідності з вимогами ч.3 ст.106 КАС України є недоречним, оскільки  унеможливлює направлення та отримання платником податків в межах 48 годин доданого пакету документів для реалізації процесуальних прав, а також унеможливлює дотримання строків, передбачених главою 3 КАС України, для повідомлення про час та місце проведення засідання, що б забезпечило всебічний та об»єктивний розгляд такого подання господарським судом.

В апеляційній скарзі скаржник (позивач) просить ухвалу суду скасувати та продовжити умовний адміністративний арешт  активів платника податку до 13.12.2006 року, з підстав порушення судом норм процесуального права, апелюючи тим, що  податковий орган є суб»єктом владних повноважень, який в спірному випадку виконує владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язані з вчиненням від імені держави дій щодо контролю за додержанням податкового законодавства, а тому даний спір повинен розглядатися за правилами КАС України. З наведеного скаржник вважає, що ним дотримано вимоги ст.106 КАС України при подачі подання до суду, а тому відсутні підстави для повернення його без розгляду.

У запереченні на апеляційну скаргу відовідач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що  прийняття  судом до провадження подання на підставі положень КАС України суперечило б положенням КАС України, якими передбачено необхідність повідомлення про розгляд спору не пізніше ніж за сім днів до судового засідання, та ст.129 Конституції України, якою передбачено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В судове засідання представник відповідача не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, що підтверджено повідомленням, а тому його неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає за можливе розгляд справи провести без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга –частковому задоволенню.

Згідно з п.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом спору є вимога податкового органу про продовження  умовного адміністративного арешту активів приватного підприємства «Нео».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, а відповідно до п.1 ст.2 вказаного закону  завданнями органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі).

У відповідності до вимог ст.9 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п.п.9.3.3. керівник відповідного податкового органу (його заступник) має право звернутися до суду з поданням про продовження строку арешту активів платника податків за наявності достатніх підстав вважати, що звільнення активів з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням, а суд повинен прийняти відповідне рішення протягом 48 годин від моменту отримання зазначеного звернення.

Вказане свідчить, що в спірному випадку податковим органом на основі законодавства здійснюються владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язані з вчиненням від імені держави дій щодо контролю за додержанням податкового законодавства.

Таким чином, податковий орган в розумінні п. 7 ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень.

Аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

У відповідності з п. 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційній скарга (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суд першої інстанції уваги  не звернув та  вирішив питання  про повернення подання без розгляду керуючись положеннями ГПК України, які до спірних правовідносин не застосовуються.

Враховуючи вищевикладене позивач правомірно звернувся до господарського суду за процедурою, передбаченою Кодексом адміністративного судочиства.

За таких обставин ухвала господарського суду Тернопільської області від 30.11.2006 року підлягає скасуванню, а справа напраленню на розгляд місцевому суду, оскільки податковим органом подано подання з дотриманням ст.106 КАС України, а тому відсутні підстави для повернення його без розгляду.

Додатково суд роз»яснює, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до ГПК України вирішуються господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись  ст.ст. 199,205,206 КАС  України, суд,

ухвалив:

ухвалу господарського суду Тернопільської області від 30.11.2006 року в справі за номером 02-2/13-664 скасувати, а апеляційну скаргу Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції –частково задоволити.

Справу   за номером 02-2/13-664 направити на розгляд  місцевому суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко