СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

07.06.2007

Справа №2-19/6052-2007А

За позовом - Державної податкової
інспекції у Білогірському районі, м.Білогірськ АР Крим

До відповідача - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про стягнення 410,68  грн.

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача -  Ласков С.Г., зав. юрид. сектором, довіреність
№ 141/9/10-0 від 11.08.2006 р.

Від відповідача - ОСОБА_1
підприємець.

Суть спору:

Позивач заявив позов про стягнення
з відповідача 410,68  грн. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідач повинен сплатити суму податкової заборгованості.

Відповідач в засіданні суду визнав
позовні вимоги у повному обсязі.

Провадження по справі здійснювалося
відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники позивача та
відповідача відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989
року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України
від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України
та клопотанням представників сторін вони довали пояснення по справі на
російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України, п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України
фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу
адміністративного судочинства України перед початком слухання справи
представникам позивача та відповідача були вручені пам'ятки про права та
обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (російською мовою ОСОБА_1)
зареєстрований у якості суб'єкта підприємницької діяльності 07.12.2001 року
Білогірською районною державною адміністрацією, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію (а.с.5).

Згідно із ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії..

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Державною податковою інспекцією у
Білогірському районі було проведено комплексну документальну перевірку
дотримання вимог податкового законодавства з боку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 за період діяльності з 10.12.2001 р. по 30.04.2004 р. за
результатами якої складено акт НОМЕР_1. Відповідно до складеного акту позивач
встановив порушення діючого законодавства з боку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (а.с.13-22).

Відповідно до наданих розрахунків
за відповідачем мається заборгованість з податку на додану вартість, податку з
доходів фізичних осіб та штрафним санкціям, прибутковому податку; збору на
розвиток виноградарства, що підтверджується податковими повідомленнями -
рішеннями  (а.с.10-12).

Позивач  просить стягнути з відповідача податкову
заборгованість у розмірі 410,68 грн., а саме: податок на додану вартість у
розмірі 170,70 грн. і пеню у розмірі 13,93 грн.; податок з прибутків фізичних
осіб у розмірі 0,54 грн. і пеню у розмірі 11,88 грн.; прибутковий податок у
розмірі 210,00 грн. і пеню у розмірі 0,92 грн.; збір на розвиток виноградарства
у розмірі 2,71 грн.

Відповідач в засіданні суду визнав
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3
Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із
змінами та доповненнями) об'єктом оподаткування є операції платників податку з
поставки товарів та послуг, місце надання яких находиться на митній території
України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави
позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу
(орендарю).

Відповідно до п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із
змінами та доповненнями) датою виникнення податкових зобов'язань з продажу
товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника
податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а в разі
продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх
оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або
дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа,
що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість» (від 03.04.1997 року № 168 із
змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті  (перерахуванню) до бюджету або бюджетному
відшкодуванню,  визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання  звітного
податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового
періоду.

Спеціальним Законом з питань
оподаткування, що встановлюють порядок погашення зобов'язань юридичних і
фізичних осіб перед бюджетами і державними цільовими фондами по податках і
зборах ( обов'язковим платежам ), нарахування і сплати пені і штрафних санкцій,
вживаних до платників податків контролюючими органами, є Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними
цільовими фондами»  (№ 2181 від
21.12.2000 р. із змінами та доповненнями).

Згідно із п.1.3 ст.1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами»  (№ 2181
від 21.12.2000 р. із змінами та доповненнями) податковий борг (недоїмка) -
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій при їх наявності),
самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному або
судовому порядку, але не сплачені у встановлений термін, а також пеня, нарахована
на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно із п.17.1.3 п.17.1 ст.17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими фондами»
(№ 2181 від 21.12.2000 р. із змінами та доповненнями) у разі коли
контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання
платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів,
установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з
податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим
періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої
суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за
весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів, що минули.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими фондами»
(№ 2181 від 21.12.2000 р. із змінами та доповненнями) активи платника
податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду.

Згідно із п.1.6 ст.1 Закону У
країни «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами»  (№ 2181
від 21.12.2000 р. із змінами та доповненнями) примусове стягнення - це
звернення стягнення на активи платника податків в рахунок погашення його
податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

Згідно із ч.2 ст.11 Закону України
«Про систему оподаткування» (№ 1251 від 25.06.1991 року із змінами та
доповненнями) фінансові  санкції за
наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами  державної податкової служби України та іншими
уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених
законодавчими актами.

Згідно із п.11 ст.11 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами
та доповненнями) органи державної податкової служби мають право застосовувати
до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах,
встановлених законами України.

Відповідач не надав доказів, які б
свідчили про те, що він оспорює суму боргу, чи оскаржує прийняті щодо нього
рішення, також відповідач не надав доказів, які б свідчили про сплату
відповідачем заборгованості перед бюджетом, у зв'язку з чим суд задовольняє
позовні вимоги.

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, відомостей про р/р не має,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь бюджету ( код 14010100, відомостей
про р/р не має) податок на додану вартість у розмірі 170,70 грн. та пеня у
розмірі 13,93 грн.

·          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, відомостей про р/р не має,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь бюджету ( код 11010200, відомостей
про р/р не має) податок з доходів фізичних осіб у розмірі  0,54 грн. та пеня у розмірі 11,88 грн.

·          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, відомостей про р/р не має,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь бюджету ( код 11010101, відомостей
про р/р не має) подохідний податок у розмірі 210,00 грн. та пеня у розмірі 0,92
грн.

·          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, відомостей про р/р не має,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь бюджету ( код 16060100, відомостей
про р/р не має)  збір на розвиток
виноградарства у розмірі 2,71 грн.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Вступна та резолютивна частина
Постанови проголошена у судовому засіданні 07.06.2007 року у 11 год. 15 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Мокрушин В.І.