КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2007                                                                                           № 22/351

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з"явився

від відповідача - Білан В.Г. за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аграрне"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.01.2007

у справі № 22/351

за позовом                               Приватного підприємства "Аграрне"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства " Страхова компанія "Алькона"

про                                                  стягнення 60591,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2007р. у справі № 22/351 відмовлено у позові  Приватного підприємства „Аграрне” до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Алькона” про відшкодування 60 591,44 грн.,  з яких: 56 840,00 грн.- страхова сума, 3 751,44 грн.- пеня.

Позивач, не погодившись з рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення повністю скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги зодовольнити, посилаючись   на порушення норм матеріального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на на те, що при прийнятті рішення, суд повинен був прийняти до уваги п.5.2 Правил добровільного страхування наземного транспорту  (нова редакція), затверджених головою правління ВАТ „СК” Алькона” Бойко Б.І. від 24.12.2003р., що страховим випадком за цими правилами є:

-п.5.2 Пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин ( у т.ч. фар, дзеркал, скла) внаслідок ДТП, у т.ч.:

5.2.1.1 За наявності повної чи часткової вини будь-якого з учасників ДТП ( у т.ч. водія застрахованого транспортного засобу).

5.2.1.2.Без наявності вини водія застрахованого транспортного засобу у скоєнні ДТП.

Скаржник  стверджує, що навмисних дій на пошкодження застрахованого транспортного засобу у водія Гонтара Ю.С. на стадії попереднього слідства та у судовому слідстві не визначено, тому, відповідно, скоєний злочин не є умисним.

Позивач з невідомих причин не направив в судове засідання повноважного представника, який був повідомлений належним чином про час і місце  апеляційного розгляду ( повідомлення про вручення поштового відправлення за № 321666 2, вручено 19.04.07р. представнику „Безоглюк С.Н.”).

Відповідач проти  доводів апеляційної скарги запречує, вважає їх необгрунтованими та незаконними, тому просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія установила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача 56 840,00 грн.- страхового відшкодування  та 3 751,44 грн.- пені, а всього: 60840,44 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на укладений  між сторонами 12.05.2006р. договір страхування наземного транспорту № 041-2 з обсягом відповідальності страховика 173 406,83 грн  та на п.4.1 Договору, відповідно до якого позивачем ( страхувальником) було перераховано на р/рахунок відповідача ( страховика) страховий внесок в сумі 7 283,09 грн.

24 травня 2006р. за участю застрахованого транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н. АІ 5283 АК, номер кузова SUPTF69YD5W233815  на автодорозі Біла Церква- Володарка, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої об’єкт страхування був пошкоджений, що підтверджується протоколом огляду дорожньо-транспортного засобу, складеним експертом-автотоварознавцем Овчинниковим А.Е. за участі представника ПП „Аграрне” Любомського В.В. та представника ВАТ „СК”Алькона”-Хомича В.А.

Позивач стверджує, що страховик безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування  з посиланням  на те, що ДТП, на його думку, сталася з вини водія застрахованого транспортного засобу, керуючись при цьому п.5.16 Договору страхування та п.п. 6.3.8.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту від 24.12.03р.(новая редакція – далі Правила). Позивач наполягає на тому, що відповідно до п.5.2 Правил  дорожньо-транспорта пригода є страховим випадком.

Відповідач  не визнає позовних вимог, вважає їх необгрунтованими та незаконними, посилаючись на те, що  прийняв обгрунтоване рішення про неможливість визнання події, яка відбулась, страховим випадком та відсутність законних підстав для виплати страхового відшкодування, про що 01.09.2006р. склав акт за № 041-08/06 та направив позивачу лист за вих. № 1-1101.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що позовні вимоги у виплаті страхового відшкодування є необгрунтованими і такими, що не підлягають задовленню, з огляду на наступне:

Відповідно до умов Договору страхування наземного транспорту № 041-2 , який укладений 12.05.2006р. між позивачем ( страхувальником) та відповідачем ( страховиком),

засоби наземного транспорту вважаються застрахованими на випадок пошкодження, знищення, втрати внаслідок ДТП, угону, крадіжки, потиправних дій третіх осіб, пожежі, вибуху транспортного засобу, стихійних явищ, нападу тварин, падіння предметів на транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з додатком до договору застраховані такі транспортні засоби, як DAEWOO Lanos TF, д.н. АІ 5283 АК та TOYOTA RAV4 2,0 L, д.н. АІ 3077 АВ.

В постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2006р. зазначено, що дорожньо-транспорта пригода сталася 24.05.2006р. внаслідок зіткнення автомобіля Деу-Ланос, д.н.  АІ 5283 АК, під керуванням Гонтара Ю.С.,  із трактором МТЗ-82 з причепом, реєстраційний знак 162-23, під керуванням Шевченка В.І., які , порушивши Правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, скоїли злочин, передбачений частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.

Кримінальна справа по обвинуваченню Гонтара Ю.С., Шевченка В.І. за ч.1 ст.286 КК України – закрита на підставі ст.46 КК України. Закриття кримінальної справи на підставі ст.46 КК України  звільняє винну особу від кримінальної відповідальності, але не спростовує факту вчинення дій Гонтарем Ю.С., за які ч.1 ст.286 КК України передбачена кримінальна відповідальність .

Твердження  скаржника в апеляційній скарзі, що в судовому засіданні вину Гонтара Ю.С. доведено не було, не відповідає дійсності.

Як передбачнено умовами п.5.16 Договору, „ до страхових випадків не відносяться і виплата страхового відшкодування не здійснюється при знищенні, пошкодженні, втраті транспортного засобу внаслідок:… скоєння дій, за які передбачена кримінальна відповідальність”.

Пошкодження транспортного засобу Деу-Ланос, д.н. АІ 5283 АК, були завдані саме внаслідок дій водія цього транспортного засобу Гонтара Ю.С., за які ч.1 ст.286 КК України передбачена кримінальна відповідальність.

Частиною 2 ст.8 Закону України „Про страхування” встановлено, що страховий випадок  - подія, передбачена договором страхування або законодавствосм, яка відбулася і з настанням якої  виникає обов’язок страховика здійснитии виплату страхової суми  (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 2 ст.26 Закону України „Про страхування” визначено можливість передбачити у договорі страхування інші підстави для відмови у здійснення страхових виплат, ніж ті, що встановлені ч.1 вказаної статті, якщо це  не суперечить законодавству України.

У п.12.3 Правил встановлено, що договором страхування  можуть бути встановлені інші підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, якщо це не суперечить законодавству України.

Умова договору страхування наземного транспорту за № 041-2, укладеного між скаржником ( позивачем) і відповідачем про відмову у здійсненні страхової виплати при знищенні , пошкодженні, втраті транспортного засобу внаслідок скоєння дій,за які передбачена кримінальна відповідальність, діючому законодавству України не суперечить.

Крім того, відповідно до підпункту 6.3.8.2 п.6.3.8 Правил, страховому відшкодуванню не підлягають збитки та витрати, що понесені страхувальником внаслідок ДТП, що викликані грубим порушенням Правил дорожнього руху водієм застрахованого транспортного засобу, а саме, виїзд на зустрічну смугу і/або перетин подвійної осьової лінії.

Як вбачається з Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 05.10.2006р., Гонтар Ю.С. порушив вимоги п.12.6 ПДР перевищив швидкість, рухаючись близько 100 км/год… виїхав на зустрічну смугу.

Отже, у відповідача  є декілька правомірних підстав для відмови скаржнику у виплаті страхового відшкодування, як за умовами договору страхування, так і за встановленими положеннями Правил.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов  правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 56 840,00 грн.

Щодо вимог в частині стягнення пені, то нарахування пені можливе лише при існуванні основного боргу.

Оскільки відсутні підстави для стягнення основного боргу, тому позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 3 751, 44 грн. також  задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене, судова колегія залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського  процесуального кодексу України, суд.-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2007р. у справі №22/351 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства „Аграрне” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 22/351 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді