ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 6/106
25.04.07

За позовом                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохаус Атлант-М»

До                              Дочірнього підприємства «Газ-Тепло»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

Про                              стягнення 1431,84 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

від позивача                    Лещенко Г.М. (за дов. б/н від 22.01.2007)

від відповідача           Цибізова О.О. (за дов. № 07/40 від 09.02.2007)

Обставини справи:

Рішення приймається 25.04.2007, оскільки у справі 29..03.2007, 18.04.2007, 23.04.2007 та  25.04.2007 оголошувались перерви на підставі ст. 77 ГПК України.

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Автохаус Атлант-М»до дочірнього підприємства «Газ-Тепло»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про стягнення 1431,84 грн. за договором № 249/2005 264/2005 від 01.06.2006 , а саме: 1274,66 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних в сумі 11,98 грн., 145,2 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за виконані позивачем роботи з технічного обслуговування автомобілів відповідача.

Ухвалою суду від 07.02.2007 було порушено провадження у справі № 6/106.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Зокрема, сторона просить стягнути з відповідача 1498,21 грн., а саме: 1278,12 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних в розмірі 19,97 грн., 200,12 грн. пені.

Крім того, на вимогу суду позивачем було надано суду документи на підтвердження факту виконання робіт, стягнення вартості яких є предметом спору.

Відповідач у наданих суду відзивах проти позовних вимог заперечив, зазначивши наступне. За твердженням відповідача, він звільнений від обов’язку по оплаті послуг та робіт, наданих позивачем, на спірну суму, оскільки, у порушення умов договору, позивачем не були надані у повному обсязі податкові накладні, наряди-замовлення та рахунки-фактури, що є перешкодою для відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку відповідача. Також не погодився відповідач з вимогою про сплату пені, інфляційних та трьох процентів річних. По-перше, на думку сторони, пеня має бути розрахована з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, як того вимагають норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», а не виходячи з розміру 0,1%, передбаченого спірним договором; по-друге, вірною величиною індексу інфляції за лютий 2007 року є 100,6 %, а не 101,8%.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.10.2005 між дочірнім «Газ-тепло»(замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Автохаус Атлант-М»(виконавцем) було укладено договір № 249/2005 264/2005 на технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та продаж запасних частин (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) виконавець бере на себе зобов’язання виконати роботи по ремонту та/або сервісному обслуговуванню автомобілів та продажу записних частин замовника згідно з переліком, а замовник приймає та оплачує їх вартість у строки та на умовах, зазначених у цьому договорі.

Перелік автомобілів сторони визначили у додатку № 1 до Договору, датованому 01.06.2006.

На виконання умов Договору позивач надав послуги та виконав роботи на загальну суму 44776,86 грн., на підтвердження чого суду надано копії нарядів-замовлень, рахунків-фактур, довіреностей, податкових накладних, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог на заперечень. Відповідач доказів на доведення факту ненадання позивачем зазначених документів суду не подав.

Нормами чинного законодавства не передбачено обов’язку документального оформлення факту передачі вказаних вище документів. Вказаний порядок також не врегульований Договором.

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що замовник зобов’язаний оплатити виконані роботи та вартість запасних частин в порядку і в терміни, визначені в Договорі.

Згідно з пунктом 4.3.1 Договору замовник сплачує виконавцю вартість визнаних робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів протягом трьох банківських днів з дати підписання наряду-замовлення, а також виписки рахунку-фактури та видаткової накладної.

У порушення зазначених умов Договору відповідач залишив за собою заборгованість в розмірі 1215,54 грн.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, вимоги про стягнення з відповідача 1215,54 грн. боргу є законними та обґрунтованими.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено у випадку прострочення грошового зобов’язання, кредитор вправі вимагати сплати боржником суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних, наданим позивачем, відповідно до якого останні складають 19,97 грн.

У той же час, вірним є наступний розрахунок основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2006 року по березень 2007 року:

1215,54 грн. х (102% + 102,6% + 101,8% + 100,9% + 100,5% + 100,6%) : 6) : 100% = 1232,56 грн.

Правові підстави для стягнення 45,56 грн. відсутні.

Підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, виходячи з наданого останнім розрахунку, який приймається судом як вірний.

Зокрема, відповідно до п. 4.3.3 при порушенні строків оплати або у разі затримки терміну виконання робіт, виконавець та замовник вправі нарахувати пеню в розмірі 0,1% від вартості за кожен за кожен день, але не більше 10% від зазначеної в наряд-замовленні суми.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання чи неналежне виконання. У випадку порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обраховується в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що у випадку, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 4.3.3 Договору сторони досягли згоди щодо розміру пені у випадку прострочення виконання зобов’язання стороною.

При цьому, відсутні правові підстави для застосування положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 і, згідно з п. 3 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на Кабінет Міністрів України було покладено обов’язок до 01.04.2003 підготувати та подати на розгляд до Верховної Ради України перелік законодавчих актів (їх окремих положень), які мають бути визнані такими, що втратили чинність, та перелік законодавчих актів, до яких слід внести зміни, у зв’язку з набранням чинності цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, оскільки Цивільний кодекс України є основним актом цивільного законодавства України, виходячи з часу його прийняття та набрання чинності більш в повній мірі врегульовує спірні відносини та зобов’язує положення інших законодавчих актів привести у відповідність до норм, встановлених зазначеним Кодексом, у разі нездійснення такого узгодження (внесення змін до законів) підлягають застосуванню норми, передбачені Цивільним кодексом України.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 1232,56 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 19,97 грн. трьох процентів річних, 200,12 грн. пені. Вимога про стягнення 45,56 грн. інфляційних є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Зокрема, з відповідача підлягає стягненню 98,9 грн. державного мита та 114,41 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства «Газ-тепло»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(м. Київ, бул. І. Лепсе, 16, рахунок 64 в ГОУ ПІБ м. Києва, МФО 300012, код 32587579) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автохаус Атлант-М»(м. Київ, вул. А. Бубнова, 18, рахунок в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, код 33226134) 1232,56 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних в розмірі 19,97 грн., 200,12 грн. пені, 98,9 грн. державного мита та 114,41 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
С.А. Ковтун