ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.05.07                                                                                           Справа  № 9/8

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

судді-доповідача                                                                                              Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання –Кирись З.Л.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ “Чернівцігаз” № 07/155 від 01.02.2007 р.

на постанову Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2007 р.

у адміністративній справі № 9/8

за позовом Міністерства палива та енергетики України, м.Київ

до відповідача-1 ВАТ “Чернівцігаз”, м.Чернівці

до відповідача-2 ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, м.Київ

за участю прокуратури Чернівецької області, м.Чернівці

про спонукання виконати вимоги наказу Міністерства палива та енергетики України № 542 від 29.12.2006 р. шляхом вилучення у ВАТ “Чернівцігаз” і передачі на баланс Чернівецької філії ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” державного майна, яке не підлягає приватизації та не увійшло до статутного фонду

За участю представників:

від позивача - Пономарьов Ю.О. (представник, довіреність № 02/17-1466 від 10.05.2007 р. в матеріалах справи);

від відповідача-1 - Войсович Ю.В. (представник, довіреність № 01/282 від 27.02.2007 р. в матеріалах справи), Прокоса Б.С. (представник, довіреність № 01/254 від 21.02.2007 р. в матеріалах справи);

від відповідача-2 - Вдовичен О.О. (начальник юридичного департаменту, довіреність № 364/10 від 29.12.2006 р. в матеріалах справи);

від прокуратури Львівської області - Мельничук Ю.І. (старший прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах, службове посвідчення № 370 від 07.02.2002 р.)

Прокурору та представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.49, 51, 60 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України). Заяв про відвід суддів і секретаря судового засідання не поступало.

Відповідно до п.21 Прикінцевих та перехідних положень КАС України під час перегляду адміністративної справи в судовому засіданні за ініціативою суду забезпечується повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За розпорядженням судді-доповідача від 28.02.2007 р. функції секретаря судового засідання виконує помічник судді.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 р., 18.04.2007 р.

Відповідно до ст.151 КАС України в судовому засіданні 11.05.2007 р. суд ухвалив про закінчення з”ясування обставин у справі та перевірки їх доказами та оголосив  перерву до 15.05.2007 р. для судових дебатів, про що прокурор і сторони були повідомлені під розписку.

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2007 р. у адміністративній справі № 9/8 (суддя Чорногуз М.Г.) позов задоволено повністю, зобов”язано в примусовому порядку виконати наказ Міністерства палива та енергетики України № 542 від 29.12.2006 р. “Про передачу державного майна, яке не підлягає приватизації і використовується для забезпечення розподілу природного газу, з балансу ВАТ “Чернівцігаз” на баланс Чернівецької філії ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” шляхом безоплатної передачі з балансу ВАТ “Чернівцігаз” на баланс Чернівецької філії ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” державного майна, яке не підлягає приватизації та не увійшло до статутного фонду, і використовується для забезпечення розподілу природного газу відповідно до переліку, складеного за результатами інвентаризації державного майна станом на 31.01.2006 р., затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 23.06.2006 р. № 215 (згідно з додатком) в кількості 2174 інвентарних об”єктів первісною вартістю 87 071 190, 32 грн. і залишковою вартістю 71 483 385, 8 грн.; постанову прийнято до негайного виконання та видано виконавчий лист.

Постанова суду мотивована тим, зокрема, що виданий Міністерством палива та енергетики України наказ № 542 від 29.12.2006 р. є обов”язковим для ВАТ “Чернівцігаз”, оскільки позивач здійснює відповідно до законодавства функції з управління об”єктами державної власності та має право визначати наступного користувача державним майном.

Відповідач-1 з даною постановою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого господарського суду скасувати та закрити провадження у справі; зупинити негайне виконання оскаржуваної постанови суду до вирішення справи апеляційною інстанцією з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що згідно з довідкою ЄДРПОУ ВАТ “Чернівцігаз” не відноситься до суб”єктів господарювання державного сектору економіки і не використовує спірне майно на праві господарського відання чи оперативного управління, а також не входить до сфери управління позивача; спірне майно, а  саме: розподільні газопроводи не знаходилися в оперативному управлінні, господарському віданні та не перебували виключно на балансі ні у ВАТ “Чернівцігаз”, ні у ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, ні у НАК “Нафтогаз України”, воно було передане уповноваженим державним органом –Фондом державного майна України у користування  НАК “Нафтогаз України” на підставі угоди про використання державного майна, яке не підлягає приватизації від 04.02.1998 р. № 76, та постанови Кабінету Міністрів України № 747 від 25.05.1998 р. “Про утворення НАК “Нафтогаз України””, яка в подальшому передала його в користування ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” згідно з угодою про користування державним майном, яке не підлягає приватизації від 28.12.2001 р. № 14/1127, а останній передав ВАТ “Чернівцігаз” згідно з договором № 04/01-871 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації від 28.12.2001 р., для забезпечення транспортування і розподілу природного газу; у зв”язку з наведеним уповноважені державні органи, реалізуючи права власника державного майна, можуть передавати його з сфери управління НАК “Нафтогаз України” до сфери управління іншої самоврядної організації у встановленому законом порядку, однак не мають права втручатися у господарські відносини суб”єктів господарювання та порушувати право користування майном, яке набуте на законних підставах, відповідно до ч.2 ст.7 Закону України “Про управління об”єктами державної власності” повноваження орендодавця державного майна здійснює Фонд державного майна України, а не позивач; даний спір не є публічно-правовим.

Правова підстава користування ВАТ “Чернівцігаз” спірним майном, якою є договір про користування державним майном, яке не підлягає приватизації № 04/01-871 від 28.12.2001 р., на сьогоднішній день не скасована. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807, яке набрало законної сили 30.12.2006 р., у договір про користування державним майном, яке не підлягає приватизації № 04/01-871 від 28.12.2001 р., внесено зміни та п.10.1 даного договору викладено в наступній редакції: “Цей договір набирає чинності з 01.01.2002 р. і діє до 23.03.2010 р. У випадку, якщо після настання даного терміну дію ліцензії Національної комісії регулювання електроенергетики на транспортування природного газу для ВАТ “Чернівцігаз” буде продовжено чи поновлено, термін дії договору збільшується відповідно до терміну дії такої ліцензії”.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте судом першої інстанції дана норма закону проігнорована.

У судових засіданнях відповідач-1 підтримує вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, а прокурор, позивач, відповідач-2 навпаки заперечує їх, просять постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у їхніх запереченнях на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 11.05.2007 р. відповідачем-2 - ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” заявлено 2 клопотання: 1) про оголошення перерви до проведення судового розгляду (згідно з ухвалою від 26.04.2007 р. розгляд касаційної скарги відкладено на 17.05.2007 р.) у Вищому господарському суді України, який зупинив виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807, оскільки апелянт у справі № 9/8 неодноразово посилався на дане судове рішення як на одну з підстав для скасування оскаржуваної постанови (вх. № 4668) і 2) про долучення нових доказів, а саме: копії ухвали Вищого господарського суду України від 26.04.2004 р. у справі № 2-7383/06, якою зупинено виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807 до закінчення його перегляду в порядку касаційного провадження Вищим господарським судом України (вх. № 4667).

Позивач підтримав дане клопотання, відповідач-2 заперечив проти заявленого клопотання, вважає, що відсутні жодні об”єктивні підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги, перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807 в касаційному порядку не впливає на розгляд даної апеляційної скарги, має місце штучне відкладення перегляду справи, прокурор –на розсуд суду.

Розглянувши заявлені клопотання, заслухавши думки інших учасників судового процесу, суд частково задоволив останні, а саме: в задоволенні першого клопотання відмовив, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови (29.01.2007 р.) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807 вступило в законну силу (ухвала апеляційного суду Волинської області від 25.01.2007 р. про повернення апеляційної скарги ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” без розгляду знаходиться в матеріалах справи, а.с.22-23, Том 3/Всього - 3); друге клопотання задоволив.

У продовженому 15.05.2007 р. судовому засіданні позивачем і відповідачем-2 заявлено клопотання (вх. № 4776 і вх. № 4777 відповідно) про зупинення провадження у справі № 9/8 на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України до вирішення справи № 2-7383/06 у Вищому господарському суді України, оскільки відповідач-1 у даній справі неодноразово як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції посилався на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807 як на одну з основних (істотних) обставин (доказів), через які потрібно відмовити в задоволенні позову Міністерства палива та енергетики України.

Розглянувши заявлене клопотання, суд відмовив у його задоволенні, оскільки рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2006 р. у справі № 2-5807, яке прийняте в порядку цивільного судочинства, вступило в законну силу, то згідно з п.3 ч.1 ст.156 КАС України зупинення виконання рішення у справі № 2-5807 до закінчення його перегляду в порядку касаційного провадження Вищим господарським судом України не є підставою для зупинення апеляційного провадження у справі № 9/8, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.12.2006 р. Міністерством палива та енергетики України видано наказ № 542 “Про передачу державного майна, яке не підлягає приватизації і використовується для забезпечення розподілу природного газу, з балансу ВАТ “Чернівцігаз” на баланс Чернівецької філії ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” (далі - наказ) шляхом безоплатної передачі з балансу ВАТ “Чернівцігаз” на баланс Чернівецької філії ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” державного майна, яке не підлягає приватизації та не ввійшло до статутного фонду і використовується для забезпечення розподілу природного газу відповідно до переліку (згідно з додатком) і зобов”язано сторони подати відповідні акти приймання-передачі цього майна в тижневий термін на затвердження Мінпаливенерго (а.с.7, Том 1/Всього - 3).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу ВАТ “Чернівцігаз” слід задоволити повністю, постанову Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2007 р. у адміністративній справі № 9/8 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

При цьому колегія виходила з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Міністерства палива та енергетики України від 12.01.2007 р. № 17/34 та преамбули наказу № 542 від 29.12.2006 р., такий наказ був прийнятий на підставі Закону України «Про управління об’єктами державної власності»для реалізації повноважень у сфері управління газорозподільними мережами.

Відповідно до преамбули та ст.1 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»від 21.09.2006 р. № 185-У (далі –Закон № 185-У) останній відповідно до Конституції України визначає правові основи управління об'єктами державної власності, а саме: здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб’єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об’єктів, пов’язаних із володінням, користуванням і розпорядженням ними.

Відповідно до ст.2 Закону № 185-У законодавство про управління об'єктами державної власності складається з цього Закону, Господарського кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об'єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об'єктами державної власності.

Згідно з ч.5 ст.22 Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.  Одночасно, частиною 2 цієї ж статті Господарського кодексу України дано визначення суб’єктам державного сектора економіки - суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Відповідно до ст.141 Господарського кодексу України держава є учасником цивільних відносин, діє у них на рівних правах із іншими учасниками цих відносин та, зокрема, реалізує права власника щодо майна, яке є у державній власності через систему організаційно-розпорядчих повноважень.

Одночасно, частинами 4, 6 ст.3 Господарського кодексу України передбачено, що сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. При цьому, під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що дії позивача у спірних правовідносинах були направлені саме на реалізацію організаційно-господарських повноважень у сфері управління газорозподільними мережами Чернівецької області, а відтак його наказ № 542 від 29.12.2006 р. є формою зовнішнього виразу таких дій.

Більше того, апелянтом долучено до матеріалів справи докази, які підтверджують, що в статутному фонді ВАТ «Чернівцігаз»відсутня державна частка у розмірі 50 % або інша частка, що б давала державі можливість здійснювати вирішальний вплив на господарську діяльність підприємства. Як вбачається з довідки ЄДРПОУ № 1518 від 05.01.2006 р., форма власності ВАТ «Чернівцігаз»є приватна (а.с.23, Том 2/Всього - 3).

Як вбачається з статуту ВАТ «Чернівцігаз» (нова редакція), затвердженого загальними зборами, протокол № 1 від 21.12.2005 р., та зареєстрованого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 29.12.2005 р. № 2001321 (а.с.111-133, Том 2/Всього - 3) і довідки ЄДРПОУ № 1518 від 05.01.2006 р. (а.с.23, Том 2/Всього - 3), ВАТ «Чернівцігаз»належить до приватнї форми власності, предметом його діяльності є, зокрема, транспортування природного та нафтового газу розподільними трубопроводами, постачання природного газу за регульованим тарифом, постачання і реалізація зрідженого газу, створення, технічне обслуговування і експлуатація об”єктів і мереж по забезпеченню споживачів природнім і розрідженим газом і ін. (п.2.2 статуту).

У зв’язку із цим апелянт не відноситься до суб’єктів господарювання державного сектору економіки і до нього не можуть застосовуватись організаційно-господарські повноваження уповноважених державних органів управління.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійснення ними владних управлінських функцій.

Стаття 17 КАС України визначає компетенцію адміністративних судів і встановлює вичерпний перелік правовідносин, які вони регулюють. Однак, спір із реалізації організаційно-господарських повноважень відповідного державного органу у сфері управління державним майном не ототожнюється із даними правовідносинами та виходить за межі компетенції адміністративних судів.

Крім того, згідно із ч.3. ст.50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб’єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено даним Кодексом. Частина 4 цієї статті КАС України аналогічно визначає вичерпне коло випадків, за якими юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративному процесі, а саме: про тимчасову заборону окремих видів або всієї діяльності об’єднань громадян, про примусовий розпуск (ліквідацію) об’єднань громадян, про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України, про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання та в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спір із приводу передачі газорозподільних мереж Чернівецької області із користування ВАТ «Чернівцігаз»на баланс Чернівецької філії ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»не відноситься до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у контексті зазначених положень ст.3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб”єктами суспільних відносин стосовно їхніх прав і обов”язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб”єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб”єктів, а ці суб”єкти відповідно зобов”язані виконувати вимоги та приписи такого суб”єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб”єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб”єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Отже, спірні правовідносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських або контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони. За своїм характером оформлення акту прийому-передачі газу –це є господарська операція.

Враховуючи викладене, за суб”єктним складом сторін і суттю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному ГПК України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що постанова Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2007 р. у адміністративній справі № 9/8 суперечить нормам процесуального права, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у даній справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки останню не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.п.6, 7 Прикінцевих та Перехідних положень, ст.94, п.1 ч.1 ст.157, ст.195, п.4 ст.198, ч.1 ст.203, ст.ст.207, 209 КАС України, Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ВАТ “Чернівцігаз” задоволити повністю.

2. Постанову Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2007 р. у адміністративній справі № 9/8 скасувати та закрити провадження у справі.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Доручити Господарському суду Чернівецької області видати відповідний виконавчий лист за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

5. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її проголошення.

6. Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Суддя-доповідач                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                      Г.Т.Кордюк