ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.07р.

Справа            № 7/3-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Солонянського відділення № 3002, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області

До  Єлізарівського сільського споживчого товариства, с. Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області

Про стягнення 4 190, 90  грн.

Суддя Коваль Л.А.

Представники:

Від позивача: провідний економіст відділу банківської безпеки Гаврик Є.І., дов. ВСТ № 775745 від 24.05.2006 р.;

Від відповідача: представник Новородовський М.П., дов. б/н від 09.01.2007 р.,                              голова правління Геймур Л.В., постанова № 7 від 24.01.2001 р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Солонянського відділення № 3002 (смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області) просить стягнути з Єлізарівського сільського споживчого товариства (с. Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області) на свою користь заборгованість за кредитним договором № 47025 від 30.12.1996р. в сумі 4 190, 90 грн., яка складається з боргу по кредиту –3000, 00 грн., пені за несвоєчасне погашення боргу –1 070, 29 грн. (непогашена частина пені, від суми пені, вказаної в виконавчому написі від 20.11.1999р.), витрат, понесених банком за вчинення виконавчого напису, - 119, 61 грн.

Позовні вимоги мотивовані неповерненням відповідачем кредитних коштів, отриманих за кредитним договором. Зобов’язання відповідача за кредитним договором були забезпечені заставою. При примусовому виконанні виконавчого напису від 20.11.1999р. про звернення стягнення на заставлене майно в зв’язку з реалізацією заставленого майна борг відповідача частково погашений. Позивач просить стягнути залишок боргу.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача.

Відповідач  позов не визнає. Відповідач посилається на продаж заставленого майна по заниженій ціні: ціна продажу –3 018, 00 грн., тоді як вартість будівлі становила 17 646, 00 грн. Відповідач заперечує позов також пропуском строку позовної давності.

Відповідач заявив клопотання залучити до участі в справі в якості третьої особи Державну виконавчу службу у Солонянському районі Дніпропетровської області, посилаючись на обставини продажу заставленого майна по заниженій ціні.

Розгляд справи відкладався з 10.01.2007р. на 22.01.2007р.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до кредитного договору  № 47025 від 30.12.1996р. (надалі –Кредитний договір) Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України в особі Солонянського відділення № 3002, правонаступником майнових прав та обов’язків якого є  Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", надав  Єлізарівському сільському споживчому товариству кредит в сумі 8 000, 00 грн.

Згідно п.1.1. Кредитного договору кредит надано на строк до 30.06.1997р.

З метою забезпечення виконання зобов’язань відповідача за Кредитним договором позивач та відповідач 17.01.1997р. уклали договір про заставу, згідно з умовами якого відповідач передав позивачу в заставу цегляний магазин загальною вартістю 17 646, 00 грн., розташований в с. Чорнопарівка по вул. Широка.

20.11.1999р. державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно –будівлю магазину, яка знаходиться в с. Чорнопарівка по вул. Широкій, на суму 5 980, 68 грн., яка складається з суми кредиту –3 000, 00 грн., процентів за користування кредитом –1 295, 80 грн., пені –1 684, 88 грн. Державне мито за вчинення виконавчого напису склало 119, 61 грн., яке, як зазначено в виконавчому написі, підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету. Всього за виконавчим написом підлягає стягненню з відповідача 6 100, 29 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 3554.

При примусовому виконанні  державною виконавчою службою у Солонянському районі Дніпропетровської області виконавчого напису заставлене майно було реалізоване за ціною 3 018, 00 грн., із яких, на підставі повідомлення виконавчої служби, позивач в погашення боргу відповідача отримав 1 909, 39 грн.

Відповідно, позивач посилається на наявність боргу відповідача за Кредитним договором в сумі 4 190, 90 грн.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов’язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України).

З огляду на умови Кредитного договору строк повернення кредиту настав.

Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі відповідач не надав. Відсутність боргу в заявленому позивачем до стягнення розмірі (3 000, 00 грн.) відповідач не спростував. Отже, відповідач має борг перед позивачем по Кредитному договору в сумі 3 000, 00 грн.

Між тим, вимоги про стягнення основного боргу в сумі 3 000, 00 грн. не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч.6 “Прикінцевих та перехідних положень” Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки (ст. 71 ЦК УРСР). Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст. 76 ЦК УРСР).

Оскільки кінцевий строк повернення кредиту –30.06.1997р., строк позовної давності сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України та, відповідно, до звернення з позовом до суду.

Закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові (ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР).

Згідно ч.2 ст. 80 ЦК УРСР якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд не вбачає поважності причин пропуску строку позовної давності, а позивач не просить його поновити.

Вчинення виконавчого напису 20.11.1999р. про звернення стягнення на заставлене майно не є перешкодою для звернення до суду за захистом порушеного права. Повернення виконавчого документа стягувачеві (постанова від 21.09.2006р.) не є новою датою для відліку строку позовної давності.

З закінченням строку позовної давності по головній вимозі вважається, що строк позовної давності минув і по додатковій вимозі (ст. 84 ЦК УРСР).

Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат, понесених банком за вчинення виконавчого напису, - 119, 61 грн., оскільки згідно змісту виконавчого напису позивач такі витрати не поніс. В виконавчому написі зазначено, що витрати підлягають стягненню з відповідача. Також, для задоволення названої вимоги відсутні правові підстави.

Суд відхиляє доводи відповідача у справі щодо ціни, за якою подане заставлене майно, оскільки дослідження обставин правомірності продажу майна за такою ціною є за межами даного спору.

Не підлягає задоволенню клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, оскільки згідно приписів ст. 67 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві. Також, відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ст. 66 ГПК України).

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача про залучення до участі в справі в якості третьої особи Державної виконавчої служби у Солонянському районі Дніпропетровської області в зв'язку з відсутністю для цього підстав, встановлених ст. 27 ГПК України.

Відповідно до  ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові –відмовити.

Витрати у справі віднести на позивача.

Суддя                                                                                             Л.А. Коваль

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, - 02.03.2007р.