ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.02.07                                                                                           Справа  № 1/185-3397

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від позивача –Ставчанська О.В.

від відповідача-1  – Свірська А.О., Шестерняк В.М.

від відповідача-2 –Сергач К.О.

від прокуратури –Ярчак Я.С.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції від 17.01.2007 року вих.№2149/7/10-015 та апеляційне подання Прокурора м.Тернополя від 24.01.2007 року вих.№532

на постанову господарського суду Тернопільської області від 21.12.2006 року, суддя Левандовський Ю.Я.

у справі №1/185-3397,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хортиця», с.Забойки

до відповідача 1  Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції

до відповідача 2 Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м.Тернопіль

Прокуратура м.Тернополя

про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 11.08.2005 року та зобов’язання відшкодування з державного бюджету ПДВ в сумі 747935 грн.

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 21.12.2006 року по справі №1/185-3397 позов задоволено повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.08.2005 року та стягнено з бюджету 747935 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість на користь ТзОВ «Хортиця».

При винесенні постанови господарський суд Тернопільської області вказує на те, що підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період та, що право позивача на кредит підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

Суд першої інстанції вважає, що твердження відповідача щодо відсутності підприємства за юридичною адресою, яке стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2005 року не заслуговує на увагу, оскільки даний факт не ставить під сумнів законність експорту та дійсність документів, що його підтверджують.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Тернопільська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Тернопільської області від 21.12.2006 року по справі №1/185-3397 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ТзОВ «Хортиця»відмовити, оскільки при розгляді справи господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки викладені у постанові не відповідають обставинам справи.

Зокрема скаржник зазначає про те, що оскільки ТзОВ „Хортиця” було подано 14.02.05р.податкову декларацію з ПДВ за грудень 2004 року з розрахунком коригування сум ПДВ, яким скориговано показники податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за травень 2004 року, то податковим органом, на виконання вимог п. 9 ч. 6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-1IX, (зі змінами та доповненнями), проведено позапланову виїзну документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум ПДВ ТзОВ „Хортиця" за період з 01.12.2004 року по 31.12.2004 рік. При прибутті за юридичною та фактичною адресами ТзОВ „Хортиця" для проведення перевірки, (с. Забойки, Тернопільського району, Тернопільської області), не встановлено місцезнаходження ТзОВ „Хортиця". Враховуючи наведене, для проведення перевірки використано дані податкової декларації по ПДВ за грудень 2004 року та дані комп’ютерної автоматизованої інформаційної системи Тернопільської ОДПІ.

Скаржник вказує на те, що при проведенні перевірки ТзОВ „Хортиця”, позивачем в  порушення пп. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону № 168, не надано жодних документів, що стосуються діяльності товариства, і які могли б підтвердити включення до податкового кредиту витрат зі сплати податку, як того вимагає закон. Включення до податкової декларації суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, без належного підтвердження, є завищенням такого відшкодування і відповідно заниженням податкового зобов'язання платника податку.

Прокуратурою м.Тернополя подано апеляційне подання, в якому остання просить скасувати постанову господарського суду Тернопільської області від 21.01.2007 року по справі №1/185-3397 та прийняти нове рішення, яким в позові ТзОВ «Хортиця»відмовити повністю з тих же підстав, що зазначає Тернопільська ОДПІ в апеляційній скарзі.

Представники відповідача 1 та прокуратури вимоги наведені у апеляційній скарзі та апеляційному поданні підтримали, просили постанову господарського суду Тернопільської області від 21.12.2006 року по справі №1/185-3397 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ТзОВ «Хортиця» відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги та апеляційного подання заперечив, просив оскаржувану постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу та апеляційне подання без задоволення, з підстав наведених у запереченні.

Представник позивача вказував на те, що оскільки відповідачем-1 не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, дії позивача не суперечать закону та є правомірними, а дії відповідача-1 є незаконними.

Представник відповідача-2 подав суду Заяву про приєднання до апеляційної скарги Тернопільської ОДПІ, яку судом прийнято.

В судовому засіданні представник відповідача-2 вказувала на те, що Порядком відшкодування податку на додану вартість затвердженого спільним наказом ДПА України та Головним управлінням Державного казначейства України від 02.03.1997 року №209/72, передбачено, що ПДВ перераховується органами державного казначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду. На момент винесення рішення, висновків про відшкодування ПДВ по спірній сумі бюджетної заборгованості від ДПІ  на адресу відповідача-2 не надходило.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

14.02.2005 року ТзОВ «Хортиця»подано до Тернопільської ОДПІ декларацію з податку на додану вартість та розрахунок коригування сум ПДВ за грудень 2004 року, в якому позивач коригує податковий кредит за травень 2004 року (без вказання по яких податкових накладних проводиться коригування сум ПДВ) та вказує суму ПДВ, яка підлягає відшкодуванню протягом трьох наступних звітних періодів шляхом перерахування на рахунок в установи банку складає 747935 грн.

На виконання вимог п.9 ч.6 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу»для підтвердження від’ємного значення податку на додану вартість за грудень 2004 року Тернопільською ОДПІ видано наказ, згідно якого виписано посвідчення на проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань правомірності декларування від’ємного значення сум ПДВ за грудень 2004 року.

При виході на юридичну адресу товариства  встановлено, що останнє там не знаходиться.

Тернопільською ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість ТОВ „Хортиця” за період з 01.12.2004р. по 31.12.2004р., за наслідками якої складено акт від 11.08.2005 року за №23-623/1420/32750453.

При перевірці декларації було встановлено, що в розрахунку коригування сум ПДВ не відмічено перелік податкових накладних за травень 2004 року, згідно яких коригується податковий кредит, чим порушено п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та п.п.4.4 п.4, п.п.5.8.1 п.5.8 Наказу ДПА України від 30.05.1997 року за №166»Порядок заповнення та подання податкової декларації по податку на додану вартість».

На підставі вищевказано акту перевірки Тернопільською ОДПІ 11.08.2005 року прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким ТзОВ «Хортиця»зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 747935 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та апеляційного подання, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга та апеляційне подання підлягають задоволенню з наступних підстав:

Місцевий господарський суд при прийнятті постанови виходив з того, що підставою для отримання відшкодування є лише дані податкової декларації. В той же час, застосовуючи відповідні норми Закону України "Про податок на додану вартість", який є спеціальним по відношенню до спірних правовідносин, господарським судом не взято до уваги те, що право у позивача на відшкодування виникло відповідно протягом 2004 року, коли єдиною підставою для проведення відшкодування були лише дані податкової декларації, однак позивач не реалізував своє право на відшкодування. Натомість, в поданій до Тернопільської ОДПІ податковій звітності, платником неодноразово проводилось виправлення показників травня 2004 року, зокрема, згідно з уточнюючим розрахунком  податкових зобов'язань  з  ПДВ  у  зв'язку  з  виправленням  самостійно виявлених помилок за  травень 2004 року, поданому в вересні 2004 року, ТзОВ „Хортиця" проведено зменшення суми, заявленої до відшкодування з бюджету в розмірі - 747935 грн. та 14.02.2005 року в декларації за грудень 2004р. відкореговано податковий кредит за травень 2004 року та вказано суму ПДВ –747935 грн. до відшкодування.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005 року № 2505-ІY, Верховна Рада України постановила внести зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/907-ВР, (зі змінами та доповненнями).

Так, відповідно до внесених змін, особливості застосування яких викладено в п. 13 "Перехідні положення" розділу 2 зазначеного Закону, пп. 7.7  п.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», який визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, викладено в новій редакції. Пункт 7.7 статті 7 набрав чинності з 1 червня 2005 року, крім підпункту 7.7.8 цього пункту, який набрав чинності з 1 січня 2006 року.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, право у ТзОВ „Хортиця" на відшкодування виникло відповідно протягом 2004 року, коли єдиною підставою для проведення відшкодування були лише дані податкової декларації, проте позивач не реалізував своє право на відшкодування. А, відповідно, новий порядок проведення відшкодування ПДВ пов'язує настання певних умов, зокрема наявність обов'язкової сплати податку на додану вартість при отриманні товарів у попередньому звітному періоді, а також при умові того, що залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки ТзОВ „Хортиця” 14.02.2005р. подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2004 року з розрахунком коригування сум ПДВ, яким платником скориговано показники податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за травень 2004 року, податковим органом, на виконання вимог п. 9 ч. 6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ІIX, (зі змінами та доповненнями), проведено позапланову виїзну документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум ПДВ ТзОВ „Хортиця” за період з 01.12.2004 року по 31.12.2004 рік. При прибутті за юридичною та фактичною адресами ТзОВ „Хортиця" для проведення перевірки, (с. Забойки, Тернопільської області), не встановлено місцезнаходження ТзОВ „Хортиця”, відсутні будь-які вивіски та рекламні щити. Таким чином, для проведення перевірки використано дані податкової декларації по ПДВ за грудень 2004 року та дані комп’ютерної автоматизованої інформаційної системи Тернопільської ОДПІ.

При задоволенні позову ТзОВ „Хортиця", суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті  оскаржуваного податкового повідомлення - рішення про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 747935,00 грн., прийнятого на підставі акту перевірки від 11.08.2005 року № 23-623/1420/32750453, Тернопільською ОДПІ враховано лише факт відсутності позивача за юридичною адресою, а щодо відсутності документального підтвердження скорегованого податкового кредиту до уваги не взяв.

Проте, слід зазначити, що перевіркою правильності визначення податку на додану вартість було встановлено, що ТзОВ „Хортиця” 14.02.2005 року подано до Тернопільської ОДПІ податкову декларацію з ПДВ та розрахунок коригування сум ПДВ, до даної податкової декларації за грудень 2004 року, згідно якого проведено виправлення помилки за травень 2004 року, та вказана сума ПДВ, яка підлягає відшкодуванню після погашення податкових зобов'язань платника протягом трьох наступних звітних періодів шляхом перерахування на рахунок в установі банку, тобто вже після внесення змін до ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Однак, в порушення п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп.4.4. п. 4. пп. 5.8 наказу ДПА України “Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання” від 30.05.1997 року № 166, (зі змінами і доповненнями), в розрахунку коригування сум ПДВ не відмічено перелік податкових накладних за травень 2004 року, згідно яких коригується податковий кредит.

В той же час, враховуючи положення наказу № 166, коригування сум ПДВ може бути відображено у складі декларації за будь-який наступний звітний податковий період, що позивачем дотримано не було, оскільки наступним звітним періодом після грудня 2004 року є січень 2005 року, тобто декларація подана 14.02.2005 року мала бути не за грудень а за січень 2005 року.

Слід також зазначити про те, що виявивши помилку у лютому 2005 року, позивач зобов'язаний був скоригувати такі показники попереднього періоду у складі податкової декларації саме за лютий 2005 року, не подаючи при цьому 14.02.2005 року окремої декларації за грудень 2004 року.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»  - не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Проте, на момент проведення перевірки ТОВ „Хортиця”, в порушення пп. 7.4.5  7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не надано жодних документів, що стосуються діяльності товариства, і які могли б підтверджувати правомірність включення до податкового кредиту витрат зі сплати податку, як того вимагає закон.

Включення до податкової декларації суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, без належного підтвердження, є завищенням такого відшкодування і відповідно заниженням податкового зобов'язання платника податку.

Апеляційним судом також відзначено, що судом першої інстанції безпідставно вказано у постанові, що позивач змінив лише місцезнаходження про що повідомив ДПІ, оскільки зміни до ЄДРПОУ щодо місцезнаходження не вносились, що підтверджено представником позивача у судовому засіданні. ТзОВ «Хортиця» за адресою вказаною в листі адресованому ДПІ в м.Тернополі, а саме м.Київ, вул.Харківське шосе,62 к.4 також не знаходиться, так як вся кореспонденція адресована відповідачем та апеляційним судом з даної адреси повернулась через відсутність такого підприємства за вказаною адресою. Проживання одного із засновників підприємства за вказаною адресою також не підтвердилось документально.

Крім того, слід зазначити, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Хортиця»анульовано 03.04.06р.

Судом апеляційної інстанції також взято до уваги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем заява про уточнення позовних вимог не подавалась, у постанові суду про таку заяву також не згадується. Так, в позовній заяві останній просить зобов’язати Тернопільську ОДПІ відшкодувати з бюджету ПДВ в сумі 747935,00 грн., а суд своєю постановою скасовує податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.08.2005 року та стягує з бюджету бюджетну заборгованість на користь ТОВ «Хортиця»747935,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова  суду першої інстанції підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,209 п.6,7 розділу VІІ КАС України, суд,

постановив:

Апеляційне подання Прокурора м.Тернополя та апеляційну скаргу Тернопільської ОДПІ задоволити.

Постанову господарського суду Тернопільської області від 21.12.2006 року по справі №1/185-3397- скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              Якімець Г.Г.

Судді:                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.