СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

04.04.2007

Справа №2-22/3900-2007

За позовом - Акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку
(закритого акціонерного товариства) в особі  філії «Кримське центральне відділення
Промінвестбанку», м. Сімферополь

До
відповідача  Державного
підприємства «Державне Сільськогосподарське підприємство «Сонячне», с.Скворцово

Про звернення стягнення на майно у
сумі 567752,80 грн.

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від позивача  - Чернова В.П.  - нач-к юри.від-лу, дов. від 18.05.2006 р.

Від відповідача - не з'явився

Сутність спору:  Позивач - Акціонерний комерційний промислово
- інвестиційний банк  (закрите акціонерне
товариство) в особі  філії «Кримське
центральне відділення Промінвестбанку»  -
звернувся до суду з позовною заявою до
Державного підприємства «Державне Сільськогосподарське підприємство
«Сонячне» (далі відповідач), в якому просить звернути  стягнення
на предмет застави  на суму
567752,80 грн. Вимоги мотивовані тим, що
між позивачем та відповідачем 13.10.2005р.  був укладений кредитний договір  № 135, відповідно до якого  останньому був виданий кредит у сумі 450тис.
грн. на термін до 13.10.2006 р. зі сплатою 19 % річних за користування
кредитом.

Відповідач прийняті на
себе зобов'язання з повернення кредиту та
сплаті відсотків не виконав , на момент розгляду спору  його заборгованість по кредиту з урахуванням
індексу інфляції складає 476549,86 грн. ,
по відсотках за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції -
59258,82  грн. Згідно з умовами  кредитного договору за невиконання боржником
прийнятих на себе зобов'язань нарахована пеня в сумі 29148,29 грн.  за прострочення повернення кредиту та 2796,43
грн.- за несплату відсотків.

Для забезпечення повернення
коштів, виданих по зазначеному кредитному договору, між позивачем та
відповідачем були  укладені  договори застави  № 135-з/1 від 13.10.2005 р. та договір
застави № 135-3 від 13.10.2005 р.

У зв'язку з невиконанням
відповідачем прийнятих на себе за вказаним кредитним договором зобов'язань,
позивач, керуючись ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.  525, 526 ЦК України, просить звернути
стягнення  на предмет застави згідно з
вказаними вище договорами застави на суму 567752,80  грн.

Відповідач письмовий
відзив  на позов до суду не направив,
явку  представника в судові засідання
двічі не забезпечив, про дні і час їх проведення був сповіщений належним чином.

Суд, зважаючи на
ненадання  відповідачем доказів того, що
він не зміг забезпечити участь свого
представника в судових засіданнях з поважних причин, вважає  можливим продовжити  розгляд справи  за наявними в ній матеріалами згідно зі ст.
75 ГПК  України.

Розглянувши матеріали
справи, дослідивши представлені докази, вислухавши представника позивача,  суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем і
відповідачем 13.10.2005 р.  був укладений
кредитний договір № 135 , відповідно до якого перший прийняв на себе
зобов'язання за наявності вільних
кредитних ресурсів надати відповідачу
кредит  у сумі 450 тис.
грн.(п.2.1).  Термін повернення отриманих
боржником коштів  був визначений
сторонами 13.10.2006 р.  Повернення  кредиту
відповідач мав здійснювати
відповідно до наступного графіку : 150 тис. грн. - не пізніше 31.07.2006
р., 150 тис. грн. - не пізніше 30.08.2006 р., 150 тис. грн. - не пізніше
30.09.2006 р. ( п.2.2) та сплачувати позивачу плату за користування кредитом у
розмірі 19 % річних (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3.
договору нарахування відсотків починалось з дня першої оплати розрахункових
документів боржника   з позичкового
рахунку по дату  повного погашення
кредиту на суму щоденного залишку заборгованості по кредиту з методу  факт/факт. Відсотки за користування
кредитом  нараховувалися щомісячно за
період з дня  першої видачі кредиту по 20
число  поточного місяця і з 21 числа  по передостанній робочий день поточного  місяця і сплачувались позичальником в дні
нарахування відсотків, але не пізніше  за
останній робочий день місяця ( п. 3.4).

Згідно з п. 5.3  вказаного кредитного договору за порушення
термінів  повернення кредиту за графіком  і/або сплати
відсотків боржник   зобов'язаний
був сплачувати  позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ.

Для забезпечення
зобов'язань з повернення кредиту позивач та відповідач  уклали 13.10.2005 р.  договір застави № 135-з . Згідно з п. 1.1.,
1.2. вказаного договору застави для забезпечення виконання  зобов'язань за кредитним договором № 135 від
13.10.2005 р.  відповідач передав
позивачу в заставу майбутній врожай 2006 р.
на загальну суму 645760 грн. При цьому вони визначили, що вказана у
п.1.2. договору заставна вартість була первинною ціною предмету застави для
його подальшої реалізації (п. 1.4).

Відповідно до  п. 2.1.7
договору застави   у разі
невиконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором  позивач мав право  звернути стягнення на предмет застави.

Предметом  застави за вказаним договором застави
був  внесений до державного реєстру
застав рухомого майна.

Крім того, для
забезпечення виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту сторони
13.10.2005 р. уклали   договір застави №
135-з/1 .

Згідно з п. 1.1., 1.2.
вказаного договору застави для забезпечення виконання  зобов'язань за кредитним договором № 135 від
13.10.2005 р.  відповідач передав
позивачу в заставу тварин на вирощуванні і відгодівлі основне стадо з
урахуванням їх зростання  та  збільшення ваги тварин на момент настання
строку виконання  зобов'язань за
кредитним договором № 135. Сторони оцінили
предмет застави в  254240
грн.(п.1.2) . При цьому вони визначили, що вказана у п.1.2. договору заставна
вартість була первинною ціною предмету застави для його подальшої реалізації.
(п. 1.4).

Відповідно до  п. 2.1.7
договори застави   у разі
невиконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором  позивач мав право  звернути стягнення на предмет застави.

Предметом  застави за вказаним договором застави
був  внесений до Державного реєстру
застав рухомого майна.

Згідно зі ст. 173
Господарського  кодексу України (далі ГК
України)  господарським визнається
зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити
певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від
виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тім числі і
кредитор) має право  вимагати від
зобов'язаної сторони  виконання її
обов'язку.

Ст. 193 ГК України
визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські
зобов'язання  належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від
виконання  зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 339 ГК
України  до основних банківських операцій
відносяться також кредитні операції, які полягають в розміщенні банками від
свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних
осіб і громадян. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі (ст.
345  ГК України).

Учасники господарських відносин згідно
зі ст. 216 ГК України, несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні
правопорушників господарських санкцій. При цьому, згідно зі ст. 218 ГК України
учасники господарських відносин відповідають і за невиконання або неналежне
виконання  господарських зобов'язань. До
штрафних санкцій, передбачених ст. 230 ГК України, відносяться господарські санкції
у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник  господарських відносин зобов'язаний сплатити
при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності.

Нарахування
штрафних  санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано
(ст.232 ГК України).

Ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі  ЦК України)
встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана зробити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись
від виконання певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Зобов'язання  повинне виконуватись належним чином
відповідно до умов договору і вимогам ЦК України (ст. 526 ЦК України).  Ст. 546 ЦК України визначає, що  виконання зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою. Неустойкою є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен
передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК
України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного законодавства
(ст. 551 ГК України).

Згідно зі ст. 1054
ЦК України  за кредитним договором  банк або
інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику
в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується
повернути кредит і сплатити відсотки.

Ст. 572 ЦК  України
встановлює, що в силу  застави  кредитор (заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не
встановлено законом ( право застави). У разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на
предмет застави. За рахунок предмету застави
заставодержатель має право задовольнити
в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент  фактичного задоволення, включаючи сплату
відсотків, неустойки, відшкодування збитків (ст. 589 ЦК України).  Відповідно до ст.ст.  590,
591 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення  на предмет застави  у випадку, якщо зобов'язання не буде  виконано у встановлений термін, а реалізація
предмету застави, на який зверне  стягнення,
проводиться шляхом його продажу з публічних торгів.

Боржник, який
прострочив виконання  грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу  з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час  прострочення (ст.625 ЦК України).

Відповідно до  ст. 20 Закону України «Про заставу»
заставодержатель набуває права звернути стягнення на предмет застави у разі
невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. За рахунок предмету
застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному об'ємі,
включаючи відсотки і неустойку у випадках, передбачених договором (ст.19
Закону).

Матеріали справи
підтверджують те , що відповідач згідно з
умовами кредитного договору № 135
від 13.10.2005 р. видав боржнику кредит у сумі 449999,87 грн.

Відповідач
допустив однобічну відмову від виконання прийнятих на себе по зазначеному
кредитному договору зобов'язань, що виразилось в неповерненні позивачу
13.10.2006 р. отриманих коштів у розмірі 449999,87 грн.,  несплаті відсотків за період з 01.07.2006 р.
по 27.02.2007 р. у сумі 56687,67 грн.

З урахуванням
індексу інфляції на час звернення до суду його заборгованість про кредиту
складає 476549,86 грн., по відсотках - 59258,82 грн.

Відповідач  згідно зі
ст. 33 ГПК  України не надав
доказів повернення кредиту у строки, передбачені у кредитному договорі, сплати
у повному обсязі нарахованих позивачем відсотків,  невірного нарахування останнім суми
заборгованості.  За таких обставин суд
вважає, що позивач правомірно, керуючись
п.5.3. кредитного договору, зробив розрахунок пені за неповернення
боржником кредиту у сумі 291148,29  грн.
та 2796,43 грн. - за несплату процентів за вказаний період часу. Наданий
позивачем розрахунок пені  за невиконання
відповідачем  зобов'язань по поверненню
кредиту та сплаті відсотків  складений
відповідно до вимог чинного законодавства на підставі кредитного договору, та
є, на думку суду, обгрунтованим.

В силу  викладеного, суд, керуючись ст.  572,580 ЦК України, Законом України “Про
заставу”, приймаючи до уваги ненадання відповідачами доказів виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором,
приходить до висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача по
зверненню стягнення на предмет застави за договорами  застави № 135-з та №  135-з/1 від 13.10.2005 р. на суму
567752,80  грн.

Оскільки матеріали справи
підтверджують, що сторонами узгоджений в договорі застави  розмір початкової вартості реалізації
предмету застави, суд вважає, що початкова вартість реалізації заставного майна
має дорівнювати сумі,  вказаній в договорі
застави.

За згодою
представника позивача в ході судового засідання, яке відбулось 04.04.2007 р. ,
оголошені вступна і резолютивна частини рішення. Відповідно до ст. 84 ГПК  України, рішення оформлене і підписане
10.04.2007 р.

Керуючись ст. ст.
49,  82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш ИВ:

1.            Позов задовольнити .

2.            Звернути стягнення в сумі  567752,80
грн., на заставлене згідно з договорами
застави №135-з/1 та № 135-з   від
13.10.2005 р. майно Державного підприємства «Державне Сільськогосподарське
підприємство «Сонячне» (Сімферопольський
р-н, с. Скворцово, вул.Калініна, 74,ЗКПО 33655492),  здійснивши реалізацію з публічних торгів за
початковою ціною   254240 грн.  наступного майна : основного стада
хряків-виробників  (2 гол.) і  свиней основних  (20 гол),
основного стада фуражних корів (17 гол), основне стадо овець (620 гол.),
баранів-виробників  (20 гол), вівцематок
( 600 гол), що знаходяться за адресою Сімферопольський район, с.Скворцово,
Ферма СТФ , ОТФ,  та здійснивши
реалізацію з публічних торгів за початковою ціною 645760 грн.  врожаю
сільгосппродукції 2006 р., у тому числі
майбутнього врожаю озимою  пшениці
2006 р. у кількості 1008 т, врожаю озимого ячменя у кількості 556 т. ,   на користь Акціонерного  комерційного промислово-інвестиційного банку
(закритого акціонерного суспільств) в особі
філії «Кримське центральне
відділення Промінвестбанку» (м. Сімферополь, вул. Севастопольська
10,ЗКПО  09324431).

3.          Стягнути з Державного підприємства «Державне
Сільськогосподарське підприємство «Сонячне» ( Сімферопольський  р-н, с. Скворцово, вул.Калініна , 74, ЗКПО  33655492, п/р
5293  у філії «Кримське
Центральне відділення Промінвестбанку
МФО 324430 та  інших рахунків) на
користь Акціонерного  комерційного
промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства ) в
особі  філії «Кримське центральне
відділення Промінвестбанку»( м.Сімферополь, вул. Севастопольська, 10  п/р 290939021 МФО 324430 ЗКПО  09324431) 5677,52 грн.  - держмита, 118 грн.  - витрат на ведення процесу.

Накази
видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв
С.В.