ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.04.07                                                                                           Справа  № 1/843-12/318

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ “Львівавтотранс”, м.Львів № б/н та дати

на рішення господарського суду Львівської області від 05.12.06

у справі № 1/843-12/318

за позовом: ЗАТ “СІД”, м.Львів

до відповідача: ВАТ “Львівавтотранс”, м.Львів

про          стягнення  1 303 017,00 грн.

та

за зустрічним позовом: ВАТ “Львівавтотранс”, м.Львів

до відповідача –1: ЗАТ “СІД”, м.Львів

до відповідача –2: ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі Львівського обласного управління, м.Львів

за участю третьої особи: ТзОВ „Транс-Лізинг”, м.Львів

про визнання недійсним договору уступки вимогу

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Романушко П.П. –представник (дов. № б/н від 25.09.06);

від відповідача за первісним позовом: Лісний В.Д.- представник (довіреність № 01-675 від 03.10.06);

від відповідача-2 за зустрічним позовом: Романова Н.В.- представник (довіреність № 82 від 05.01.07);

від третьої особи: не з’явився.

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.12.06 у справі № 1/843-12/318 (суддя О.Запотічняк)  задоволено позовні вимоги ЗАТ “СІД”: стягнено з  ВАТ „Львівавторанс” на користь позивача 1 313 167, 00 грн., з яких 10 032, 00 грн. державного мита, 118, 00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні зустрічного позову ВАТ „Львівавтотранс” до ЗАТ „СІД” та ВАТ „Державний ощадний банк України” в особі Львівського обласного управління про визнання недійсним договору уступки вимоги від 31.07.06 відмовлено.

З даним рішенням частково не погоджується відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ВАТ “Львівавторанс”, подав апеляційну скаргу з підстав неправильного застосування норм матеріального права, зокрема ст.ст. 203, 215, 512, 515 ЦК України, ст.ст. 1, 11 Закону України „Про виконавче провадження”, норм процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України,  невідповідності висновків обставинам справи на підставі чого просить рішення господарського суду Львівської області від 05.12.06 у справі № 1/843-12/318 скасувати та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги ВАТ “Львівавтотранс” по зустрічному позову повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.01.07 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справ призначено на 20.03.07.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.07 задоволено клопотання ЗАТ „СІД”, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог ТзОВ ”Транс-Лізинг”, м.Львів, розгляд справи відкладено на 18.04.07.

Позивач за первісним позовом, відповідач-1 по зустрічному позову –ЗАТ „СІД” з доводами скаржника не погодився з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити повністю.

Відповідач–2 по зустрічному позову - ВАТ „Державний ощадний банк України” в особі Львівського обласного управління з доводами скаржника також не погодився з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити повністю.

Третя особа - ТзОВ „Транс-Лізинг” - явки повноважного представника не забезпечила, хоча про час та місце судового засідання належним чином була повідомлена (повідомлення про вручення поштового відправлення № 2276650), причин неявки  до відома суду не довела, а відтак, беручи до уваги п.п. 2, 3 ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.07, апеляційна скарга розглядається за його відсутності.

В судових засіданнях представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзиви  на неї позивача за первісним позовом, відповідача-1 по зустрічному позову, відзив відповідача-2 по зустрічному позову, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 05.12.06 у справі № 1/843-12/318  слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом, ЗАТ „СІД” та філія - Львівське обласне управління ВАТ „Державний ощадний банк України” уклали між собою на підставі ст.ст. 512-519 ЦК України договір уступки вимоги від 31.07.06.

Відповідно до п.1.1 договору філія - Львівське обласне управління ВАТ „Державний ощадний банк України” передало, а ЗАТ „СІД” набуло право вимоги солідарного боргу в розмірі  1 303 017, 00 (один мільйон триста три тисячі сімнадцять) гривень  з  позичальника –ТзОВ „Транс –Лізинг” по кредитних договорах № 16-90 від 28.11.97, № 16-92 від 03.12.97, № 375-105 від 30.12.97, № 375-108 від 09.01.98 та з гаранта - ВАТ „Львівавтотранс” по договорах гарантії № 16-90-108 від 19.01.98 та від 14.12.98.

ЗАТ ”СІД” листом від 05.09.06 повідомило під розписку ВАТ „Львівавтотранс” цього ж числа (відмітка вхідного штемпеля), про заміну сторони у зобов’язанні, надало докази такого переходу, а саме, договір уступки вимоги від 31.07.06, копії платіжних доручень № 1146 від 01.08.06, № 1148 від 02.08.06, та відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України пред’явило вимогу виконати обов’язок по сплаті боргу в розмірі 1 303 017, 00 (один мільйон триста три тисячі сімнадцять) гривень в строк до 12.08.06.

У вказаний строк  ВАТ „Львівавтотранс” не виконало обов’язку перед  ЗАТ „СІД”  по сплаті боргу, що стало підставою для звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення боргу.

ВАТ „Львіавтотранс”, в свою чергу, звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою до ЗАТ ”СІД” та  ВАТ „Державний ощадний банк України” в особі Львівського обласного управління про визнання недійсним договору уступки вимоги від 31.07.06 вже з підстав здійснення банком права вимоги до ВАТ „Львівавтотранс” щодо здійснення розрахунків за договорами гарантії від 19.01.98 та від 14.12.98 шляхом звернення за вчиненням виконавчого напису.

Суд першої інстанції підставно не взяв до уваги посилання позивача по зустрічному позову на те, що чинне законодавство не дає права стягувачу уступити виконання судового рішення іншій особі та твердження про те, що договір уступки вимоги від 31.07.06 слід визнати недійсним, так як уступка боргу відбулася на стадії виконання рішення, оскільки суду не було надано жодного рішення суду про стягнення з ВАТ „Львівавтотранс” заборгованості в розмірі 1 303 017, 00 грн.

Безпідставним є посилання скаржника на рішення господарського суду Львівської області від 10.08.01 по справі № 1/331-11/97 , яким стягнено з ВАТ „Львівавтотранс” на користь ЛОУ ВАТ „Державний ощадний банк України” 133 322, 52 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.08.01 становило 713 742, 14 грн., оскільки предметом спірного договору  уступки вимоги була заборгованість в розмірі 1 303 017, 00 грн.,  яка в свою чергу відповідно до акту звірки між ТзОВ ”Транс-Лізинг” та банком від 01.08.01 є різницею від загальної суми заборгованості позичальника в розмірі 2 016 759, 14 грн. та стягненою вищенаведеним рішення господарського суду заборгованістю в розмірі 713 742, 14 грн.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду вважає, що не заслуговують на увагу посилання скаржника на ч. 3 ст. 512, яка встановлює заборону щодо заміни кредитора у зобов’язанні у випадках встановлених договором чи законом, оскільки договорів, які б забороняли ЛОУ ВАТ „Державний ощадний банк України”  та  ЗАТ „СІД” укласти договір уступки вимоги, суду представлено не було та на ст. 515 ЦК України, оскільки дана норма встановлює заборону щодо заміни кредитора у зобов’язанні у випадках коли таке зобов’язання нерозривно пов’язане з особою кредитора, зокрема у зобов’язанні про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’ю або смертю. Тобто, коли законодавством встановлено, що саме заподіювач шкоди зобов’язаний її відшкодувати.

Помилковим є посилання скаржника на ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження”, оскільки дана норма регулює правовідносини, що виникають між сторонами виконавчого провадження лише при виконанні рішення суду.

В даному випадку на виконанні в органах державної виконавчої служби знаходився виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. за № 450 від 25.02.00 по договору застави від 02.04.98.

Доводи скаржника, що ЛОУ ВАТ „Державний ощадний банк України” здійснив право вимоги до ВАТ „Львівавтотранс”, шляхом пред’явлення вищезгаданого виконавчого напису до виконання не відповідає обставинам справи. Скаржником не представлено суду доказів стягнення заборгованості з ВАТ „Львівавтотранс” по виконавчому напису.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності пропуску строку позовної давності, оскільки ще 12.04.00 за заявою ЛОУ ВАТ „Державний ощадний банк України” державною виконавчою службою Франківського управління юстиції винесено постанову по примусовому виконанню виконавчого напису, який перебував на виконанні до моменту, коли банк, на виконання п. 2.5 договору уступки вимоги від 31.07.06, подав до ДВС у Франківському районі м. Львова вимогу від 02.08.06 про повернення виконавчого напису в силу погашення заборгованості перед банком.

Крім цього скаржником не виконано вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України та не подано заяви про застосування судом позовної давності.

А відтак суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що  укладений договір уступки вимоги від 31.07.06 відповідає вимогам чинного законодавства, підстави недійсності правочину, передбачені ст. 215 ЦК України, відсутні.

Посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі,  є безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а відтак скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 05.12.06 у справі № 1/843-12/318  прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, належним чином досліджені судом першої інстанції, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 05.12.06 у справі № 1/843-12/318 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя                                         О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник