ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" червня 2007 р.
Справа № 05/113/27-92А.

за позовом Державної податкової адміністрації у Волинській області, м.Луцьк

до відповідачів Приватного підприємства "Європацукор", смт.Іваничі

- Приватного підприємства "Фінсервіс-ОВ". м.Київ

про визнання угоди недійсною

Головуючий суддя      Бондарєв С. В.

при секретарі                      Кулай А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від  позивача :Грицишина І.О. - дов. №4945/10-207 від 04.04.2007р., Михальчук Ю.В. - дов. №2042/10-207 від 13.02.2007р., Сабіна І.В. - дов. №6486/10-207 від 28.04.2007р.

від відповідачів:ПП "Європацукор" - Мандзик П.І. - дов. №82а від 20.01.2007р., Колєсов М.А. - дов. №2а від 02.01.2007р., Кауза Я.А. - директор

- ПП"Фінсервіс" - н/з

Сторонам в судовому засіданні були  роз’яснені права і обов’язки передбачені ст.ст.49,51 КАСУ.

Заяв про відвід складу суду не поступило.

Здійснюється повна фіксація судового процесу технічними засобами , а саме програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Суть спору: Позивач - ДПА у Волинській області звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнення позовних вимог від 05.06.2007р. №8334/10-27), в якому просить визнати нечинним договір №209 від 03.10.2005р. укладений між Приватним підприємством "Європацукор" та Приватним підприємством "Фінсервіс-ОВ" на загальну суму 1299891,60грн.,як такий, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства , порушує основні принципи суспільного ладу, зокрема, спрямований на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів та просить застосувати наслідки передбачені ст.208 Господарського кодексу України та стягнути в дохід держави з ПП "Європацукор" 1299891,60грн. вартості отриманих послуг, стягнути з ПП "Фінсервіс-ОВ" в дохід держави 1299891,60грн.

Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДПА у Волинській області проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПП "Європацукор" за період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. (складено акт перевірки №299/23-31979894) та встановлено, що ПП "Європацукор" заключено договір з ПП "Фінсервіс-ОВ" №209 від 03.10.2005р. на транспортні перевезення на загальну суму 1299891,60грн.; ПП "Фінсервіс-ОВ" передало надані послуги згідно акту виконаних робіт №б/н від 31.10.2005р. та виписало податкову накладну №2.3110 від 31.10.2005р. на загальну суму 1299891,60грн., в т.ч. ПДВ 216048,60грн.; ПП "Європацукор" відносить витрати по придбанню послуг на витрати в рядок 04.1 "витрати на придбання товарів, робіт, послуг" декларації про прибуток підприємств за IV квартал 2005 року та ПДВ до податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2005р; розрахунок за надані послуги проводиться простим векселем №511 від 31.10.2005р. на суму 1299891,60грн., переданим згідно акту прийому-передачі векселя від 31.10.2005р. (термін погашення векселя - 30.11.2009р.); операція проведена з порушенням вимог чинного законодавства, як така, що не відповідає вимогам закону, переслідувала собою мету завідомо, суперечну інтересам держави і суспільства та повинна бути визнана недійсною; згідно рішення Солом’янського районного суду м.Києва від 08.12.2006р. визнано недійсним Статут ПП "Фінсервіс-ОВ" від дати державної реєстрації, тобто з 09.07.2003р. та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість видане 28.07.2003р. від дати внесення до Реєстру платників ПДВ; суд встановив, що фактично підприємницька діяльність ПП "Фінсервіс-ОВ" проводилась, невідомими особами, Статут містить недостовірні відомості щодо засновника та місцезнаходження підприємства, засновник і власник підприємства є Осипов О.В., який за винагороду підписав документи про реєстрацію підприємства, жодного договору, накладної, податкової накладної, декларацій, не підписував; Іванов В.А., який згідно довідки ЄДРПОУ, спірного договору являється директором ПП "Фінсервіс-ОВ", в поясненні даному працівникові податкової міліції пояснив, що ніякого відношення до ПП "Фінсервіс-ОВ" не мав, ніяких підприємств не реєстрував, нікому не доручав цього робити, ніяких документів фінансово-господарської діяльності чи податкової звітності не підписував; актом №113/1513 від 23.10.2006р. ДПІ у Шевченківському районі, м.Києва анульовано реєстрацію платника ПДВ ПП "Фінсервіс-ОВ" у зв’язку з тим, що платник подав податкові декларації з ПДВ з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних операцій; заснування вказаного підприємства та створення відповідних умов, які довали неможливість уникати відповідальності ПП "Фінсервіс-ОВ", проведення спірної операції і несплата податків з неї, визнання недійсним статуту, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, дають підстави вважати, що тим самим ПП "Фінсервіс-ОВ" діяло з конкретною метою, яка спрямована на приховування отриманих грошових коштів від оподаткування ; ПП "Європацукор", також, переслідувало мету суперечну інтересам держави та суспільства, що проявилась у включенні до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість в сумі 216648,60грн., подальшому декларуванні у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2005р., що дозволило занизити оподатковуваний прибуток та ухилитись від сплати податку на прибуток в особливо великих розмірах; ПП "Європацукор" при перевірці не надало жодного підтвердження виконаних робіт з боку "Фінсервіс-ОВ", а саме які та коли надавались послуги, якими автомобілями, який вантаж перевозився і куди; відсутній реєстр наданих послуг, який є невід’ємною частиною договору.

Відповідач - Приватне підприємство "Європацукор" в запереченнях на позовну заяву від 16.01.2007р., в клопотанні  від 16.04.2007р., додаткових запереченнях від 06.06.2007р. №680, запереченнях на уточнену позовну заяву від 06.06.2007р., в судовому засіданні позов заперечив, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним; 03.10.2005р. між ПП "Європацукор" та ПП "Фінсервіс-ОВ" був укладений договір №209, відповідно до якого ПП "Фінсервіс-ОВ" (перевізник) зобов’язався надати ПП "Європацукор" (замовник) послуги по перевезенню вантажів. На виконання умов договору протягом жовтня 2005р. було виконано робіт на суму 1299891,60грн., в т.ч. по перевезенню вантажів із металу в кількості 411 тон на суму 835254,00грн. та перевезенню цукрових буряків в кількості 15777,68 тон на суму 464637,60грн.; перевезення здійснювалось під час виробничого сезону ПП "Європацукор" (цукровий завод, основним видом діяльності якого є заготівля та переробка цукрових буряків, виробництво та торгівля цукром); вантажі були перевезні відповідно до умов договору №209 від 03.10.2005р., використані у виробництві, відображені у податковому та бухгалтерському обліку та звітності, сплачено всі належні податки та збори; перед укладенням спірного договору ПП "Фінсервіс-ОВ" надало необхідні реквізити і документи, підтверджуючі державну реєстрацію підприємства та перебування на податковому обліку: копію свідоцтва про реєстрацію СПД - юридичної особи ПП "Фінсервіс-ОВ"; копію довідки з ЄДРПОУ, свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ; договір та довідки до нього були підписані представниками ПП "Фінсервіс-ОВ", підписи були завірені печаткою підприємства, позивачем не доведено фактів будь-якої незаконної діяльності підприємства ПП "Європацукор", а про факти порушень з боку ПП "Фінсервіс-ОВ" підприємству нічого не було відомо; на час дії договору №209 від 03.10.2005р., як і на даний час, підприємство ПП "Фінсервіс-ОВ", зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, перебуває в ЄДРПОУ; видавши суб’єкту підприємницької діяльності свідоцтво про державну реєстрацію, довідку про внесення до ЄДРПОУ, довідку про взяття на податковий облік і свідоцтво платника на додану вартість, держава через свої органи (зокрема ДПА) легалізувала діяльність підприємства; пояснення ІвановаВ.А. відібране оперативним працівником податкової міліції, акт обстеження не є належним доказом у справі і не може довести факт фіктивності підприємства та мети укладення договору, яка суперечить інтересам суспільства та держави; акт обстеження приміщення ПП "Фінсервіс-ОВ", крім того суперечить встановленому порядку реєстрації факту відсутності підприємства за місцем реєстрації; не внесені зміни в Єдиний державний реєстр про відсутність юридичної особи за її  місцезнаходженням; факт наявності незаконного умислу під час укладання угоди може мати місце не з боку юридичної особи, а лише з боку посадової особи або представника підприємства і суб’єктивний склад правопорушення (якщо воно мало місце) допущеного при укладанні спірного договору, повинен бути встановлений  компетентним органом і підтверджений  законодавством визначеним засобами доказування; сама по собі спірна угода про перевезення вантажів, не є такою, що суперечить інтересам держави і суспільства; сторони договору мали цивільну правоздатність, зареєстровані платниками ПДВ та не були позбавлені права укладати будь-які угоди відповідно до чинного законодавства; безпідставним є посилання позивача на ту обставину, що ПП "Європацукор" не надало при перевірці жодного підтвердження виконання договору; період дії договору №209 перевірявся ДПА у Волинській області під час перевірки і у акті немає підтверджених фактів, що відповідач не надало документів підтверджуючих виконання спірного договору, навпаки  зазначено, що на вимогу перевіряючих посадові особи ПП "Європацукор" надали всі необхідні документи для перевірки; факт виконання договору №209 підтверджується передбаченими законодавчими документами, актом виконаних робіт, реєстрами №1/1, 1/2 до договору, товарно-транспортними накладними, податковою накладною, відображенням операцій в бухгалтерському та податковому обліку і зазначені документи були предметом перевірки ДПА у Волинській області; зауваження щодо цього відсутні в акті перевірки; однією із підстав визнання угоди недійсною на думку позивача, є факт несплати податків не повному обсязі з боку ПП "Фінсервіс-ОВ" і з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить застосувати санкції у вигляді стягнення в дохід держави коштів, отриманих внаслідок виконання оспорюваної угоди; однак несплати стороною угоди податків тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи і не є підставою для визнання недійсними угод, укладених з такою особою під час своєї підприємницької діяльності; санкції встановлені ч.1 ст.208 ГПК, не можуть застосовуватись за факт несплати податків, однією із сторін договору; для застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 208 ГК, необхідним та обов’язковим є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; оскільки санкції , передбачені цією статтею, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК України; такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст. 250 ГК України, а саме, не пізніше як через рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності; позивач вважає, що оспорюваний договір укладено 03.10.2005р. з порушенням встановлених вимог, та санкцій у вигляді стягнення в доход держави не можуть бути застосовані до відповідачів після 03.10.2006р., тобто після одного року після укладення оспорюваного договору; судова практика Верховного суду України, Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України підтверджує позицію ПП „Європацукор” з даних питань.

На свому клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду у зв’язку з тим, що ДПА у Волинській області не надано право звертатись до суду з позовом  про визнання угод недійсними, ПП „Європацукор” не наполягає. Позивач проти клопотання заперечив, оскільки ДПА у Волинській області проводила перевірку і є належним позивачем.

На думку суду дане клопотання є безпідставним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

встановив :

Як вбачається із матеріалів справи 03.10.2005р. між ПП „Європацукор”, смт.Іваничі та ПП „Фінсервіс - ОВ”, м.Київ укладено договір №209, відповідно до якого ПП „Фінсервіс-ОВ” (Перевізник) зобов’язався надати ПП „Європацукор” (Замовнику) послуги по перевезенню вантажів. Крім того, 24.10.2005р. був підписаний додаток до договору №209 від 03.10.2005р.

На виконання умов договору перевезення (ПП „Фінсервіс-ОВ”) протягом             2006р. було виконано роботи по перевезенню виробів з металу та цукрових буряків на загальну суму 1299891,60грн.

Надані послуги підтверджуються актом виконаних робіт від 31.10.2005р., розрахунком транспортних перевезень, супроводжуючими реєстрами до Договору №209, товарно-транспортними накладними, податковою накладною №2.310 від 31.10.2005р. на загальну суму 1299891,60грн. (в т.ч. ПДВ в сумі 216648,60грн.).

Приватним підприємством „Європацукор” віднесено витрати по придбанню послуг на витрати в рядок 04.1 „ витрати на придбання товарів, робіт, послуг” декларації про прибуток за ІVкв. 2005р. та віднесено ПДВ до податкового кредиту декларації з ПДВ за жовтень 2005р. Розрахунок за надані послуги проведено простим векселем №511 від 31.10.2005р. на суму 1299891,60грн. переданим згідно акту прийому-передачі векселя від 31.10.2005р. термін погашення простого векселя – 30.11.2009р.

Згідно частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідального органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін – у разі виконання зобов’язання обома сторонами – в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язаннями, а у разі виконання зобов’язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї  із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду  в доход держави.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зроблено посилання на те, що ПП „Фінсервіс-ОВ” ухилявся від сплати податків та інших обов’язкових платежів. Згідно рішення Солом’янського районного суду м.Києва від 08.12.2006р. визнано недійсним статут ПП „Фінсервіс-ОВ” від дати державної реєстрації, тобто з 09.07.2003р. та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість видане 28.07.2003р. від дати внесення до Реєстру платників податку на додану вартість. Із пояснень Іванова В.А., наданих старшому оперуповноваженому УПМ ДПА у Волинській області Яренюку М.М., він ніякого відношення до підприємства ПП "Фінсервіс-ОВ" не має. Ніяких підприємств не реєстрував, згоди на призначення директором ПП "Фінсервіс-ОВ" не давав., ніяких документів фінансово-господарської діяльності не підписував.

Як вбачається із матеріалів справи Приватне підприємство "Фінсервіс-ОВ" зареєстроване 09.07.2003р. Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією , директором підприємства є Іванов Василь Анатолійович, засновником Осипов Олег Валерійович, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, статут ПП "Фінсервіс-ОВ", довідка №10116 ЄДРПОУ . Підприємство взяте на податковий облік з 17.03.2003р. та зареєстроване платником ПДВ з 28.07.2003р., свідоцтво ПДВ №39041373. Згідно інформаційної довідки від 22.09.2006р. ДПІ у Шевченківському районі м.Києва, долученої до позову, на підприємстві "Фінсервіс-ОВ"  15.05.2006р. проводилась перевірка і підприємству донараховувались штрафні санкції.

Тому ПП "Європацукор" неможе нести відповідальності як за несплату податків ПП "Фінсервіс-ОВ", так і за можливу недостовірність відомостей про нього, включених до Єдиного державного реєстру за умови необізнаності ПП "Європацукор" щодо такої.

Відповідно до частини 1.2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осію - підприємців" від 15.05.2003р. з подальшими змінами та доповненнями якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін ; якщо відомості. які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і  були внесені до нього , третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві від 14.05.2007р. №12/1-17/856 осіб та фізичних осіб - підприємців, поданої позивачем та інформації з інтернет-сайту ДПА України станом на 17.05.2007р. ПП "Фінсервіс-ОВ" перебуває в ЄДРПОУ, дата анулювання свідоцтва платника ПДВ 23.10.2006р. і причина анулювання ненадання декларацій.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р., з подальшими змінами та доповненнями, роз’яснення Вищого Арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.1999р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з визнанням угод недійсними" з послідуючими змінами та доповненнями, "необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства (порушення основних принципів існуючого суспільного ладу) та наявність умислу хоча б у однієї у сторін щодо настання відповідних наслідків; до таких угод належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, на незаконне відчуження або незаконне користування, розпорядження об’єктами права власності українського народу, - землею, як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами, на придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обіг яких обмежено, на приховування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності, - шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян; наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона) виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків; умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження; за відсутності  таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Умисел фізичної особи може бути доведений під час здійснення кримінального судочинства у вироках судів загальної юрисдикції, яке встановлює причинно-наслідковий зв’язок між укладеними угодами та несплатою податків, вину посадових осіб підприємства в ухиленні від сплати податків.

Позивачем не подано доказів притягнення посадових осіб сторін відповідачів до кримінальної відповідальності.

Таким чином доводи позивача про наявність у посадових осіб ПП "Фінсервіс-ОВ" та ПП "Європацукор" при укладенні спірного договору мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства - безпідставні.

Сам спірний договір укладений між сторонами не є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства.

Сторони на час укладення спірного договору були належним чином зареєстровані, були платниками податку на додану вартість і ПП "Фінсервіс-ОВ" мав право виписувати податкові накладні, а ПП "Європацукор" на підставі п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. ( з наступними змінами та доповненнями ), мало право віднесення до податкового кредиту суми ПДВ по проведеній з ПП "Фінсервіс-ОВ" господарській операції.

Якщо контрагент за договором не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету чи подачі звітності до податкових органів, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, але не є підставою для визнання недійсними угод, які він укладав під час своєї підприємницької діяльності і не звітувався перед податковим органом.

До  такого ж висновку дійшла колегія судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України  у постановах від 14.02.2006р. та 11.10.2006р.

Позивачем не доведено, що відповідачі, укладаючи спірний договір №209 від 03.10.2005р. про надання послуг перевезення діяли з метою, яка завідомо суперечила інтересам держави і суспільства та мали умисел щодо настання відповідних наслідків.

Відсутність Іванова В.А. на день і час обстеження приміщення в м.Києві по вул. Білоруська,8 про що складений акт (а.с.57) не може бути доказом відсутності ПП "Фінсервіс-ОВ" за юридичною адресою. Про те, що ПП "Фінсевіс-ОВ" дійсно знаходиться за вказаною адресою свідчить пояснення Іванова В.А. по справі конверт про направлення повідомлення.

Пояснення Іванова В.А. долучене позивачем також не може бути підставою для визнання недійсними усіх угод, укладених з моменту державної реєстрації ПП "Фінсервіс-ОВ" і до моменту виключення його з реєстру та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Крім того, воно спростовується нотаріально завіреним поясненням по справі, яке надійшло 19.03.2007 року на адресу суду. В даному поясненні Іванов Василь Анатолійович, директор ПП "Фінсервіс-ОВ", повідомив, що ПП "Фінсервіс-ОВ" дійсно мало договірні відносини з ПП "Європацукор", було укладено і підписано договір №209 від 03.10.2005р. на перевезення вантажів.

ПП "Фінсервіс-ОВ" свої зобов’язання згідно договору виконало повністю, про що свідчить акт виконаних робіт від 31.10.2005р. і супроводжуючі реєстри.

В свою чергу ПП "Європацукор" також виконало свої зобов’язання по даному договору, про що засвідчує підписана додаткова угода від 24.11.2005р. до договору, акт приймання-передачі векселя від 30.11.2005р. Згідно вимог законодавства ПП "Фінсервіс-ОВ" виписало податкову накладну №2. 3110 від 31.10.2005р. на загальну суму 1299891,60грн.

Пояснення працівникам податкової міліції з Волинської області дав під тиском , підписав наперед складене ними пояснення , не читаючи.

Пояснення Осипова О.В. спростовуються, наданими суду ДПІ у Шевченківському районі м.Києва документами : статутом ПП "Фінсервіс-ОВ", на останній сторінці якого вказано, що приватний  нотаріус Шрестха Д.П. засвідчив справжність підпису Осипова О.В., зроблений на статуті у його присутності; реєстраційною карткою суб’єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, наданої для реєстрації ПП "Фінсервіс-ОВ"; повідомленням про відкриття рахунку в установі банку; зареєстрованою ДПІ у Шевченківському районі м.Києва інформації про засновників заявою ф№1-ОПП, деклараціями з ПДВ, прибуток в т.ч. за 2005р., лютий 2006р., що свідчать про реєстрацію, перебування ПП „Фінсервіс-ОВ” на податковому обліку в ДПІ в т.ч. як платника ПДВ, поданням податкової звітності, в т.ч. за спірний період.

Посилання позивача на рішення Солом’янського районного суду  м.Києва від 08.12.2006р., яким визнано недійсним статут ПП "Фінсервіс-ОВ" не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки статут визнано недійсним після укладення договору, виконання його сторонами і позивачем не доведено наявність умислу у сторін при укладенні та виконанні спірної угоди. Сам факт визнання недійсним статуту підприємства не тягне за собою недійсність всіх угод з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Необґрунтованими та недоведеними є пояснення позивача про відсутність по обліку автомобілів, що здійснювали перевезення, оскільки сам позивач просить застосувати згідно ч.1 ст. 208 ГК наслідки визнання господарського зобов’язання недійсним - у разі виконання зобов’язання обома сторонами - а саме : стягнути в дохід держави з ПП "Європацукор" 1299891,60грн. вартості отриманих послуг та стягнути з ПП "Фінсервіс-ОВ" в дохід держави 1299891,60грн. Сама інформація довідок носить суперечливий характер. Згідно акту перевірки, перевірка проводилась суцільним методом і посадовими особами ПП „Європацукор” подано для перевірки всі необхідні матеріали. Зазначених порушень не виявлено.

Оскільки санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України є конфіксаційними, стягуються за рішенням суду в дохід держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є  цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч.1 ст.238 ГК України.

Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України, а саме, не пізніше як через один рік з дня  порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (такого висновку дійшла колегія суддів судової палати в адміністративних правах Верховного Суду України у постанові від 26.09.2006р.).

Тому дані санкції не можуть бути застосовані до відповідачів по справі, оскільки  спірний договір укладено 03.10.2005р. , а позов подано 08.12.2006р.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги позивачем не доведені і до задоволення не підлягають. В позові ДПА у Волинській області до ПП „Європацукор”, ПП „Фінсервіс - ОВ” про визнання договору №209 від 03.10.2005р. недійсним та застосування наслідків визнання господарського зобов’язання недійсним, передбаченого ст. 208 ГК України,  - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Господарським кодексом України, ст.ст. 70, 71, 86, 94, 159-163, 186 КАСУ, господарський суд,

встановив :

В позові відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного адміністративного суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Дата виготовлення

повного тексту постанови

15.06.2007р.

Суддя