ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

18.01.2007                                                           Справа № 13/442-АП-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Херсонське автотранспортне підприємство 16563"

до Державної  податкової  інспекції у м. Херсоні

за участю представників:

позивача –Ващук Я.В. (адвокат),

відповідача –Бондар А.Ф. (головний державний податковий інспектор),

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень: № /0 від 26 червня 2006 року про нарахування штрафу в розмірі 3258,90 грн, № /0 від 26 червня 2006 року про нарахування штрафу в розмірі 226,06 грн та № /0 від 26 червня 2006 року про нарахування штрафу в розмірі 51250,66 грн,

в с т а н о в и в:

Згідно до положень статті 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У зв’язку з тим, що за пунктом 1 вказаних Прикінцевих положень КАС України набрав чинності з 1 вересня 2005 року, судове рішення за даною справою винесено з дотриманням вимог КАС України.

Позовні вимоги ґрунтуються на невідповідності спірних рішень положенням статті 250 Господарського кодексу України щодо можливого нарахування штрафних санкцій лише протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на їх обґрунтованість відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а також підпункту 15.1.1. пункту 15.1. статті 15 цього ж Закону в частині визначення строку визначення податкового зобов’язання податковим органом, що узгоджується з положеннями статті 250 ГК України.

Поряд з викладеним з матеріалів справи вбачається, що в період з 23 по 26 червня 2006 року Державною податковою інспекцією у м. Херсоні проведена перевірка Відкритого акціонерного товариства „Херсонське автотранспортне підприємство 16563” на предмет повноти та своєчасності внесення до бюджету податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, за результатами якої складено відповідний акт № 108/17-325/03119026 від 26 червня 2006 р (а.с. 7-8).

Згідно до акту податковою інспекцією встановлені допущені позивачем порушення положень статті 5  Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, які полягають у несвоєчасній сплаті податку в сумі 136220,54 грн в тому числі за періодами: за 2004 рік –в сумі 28469,47 грн; за 2005 рік –в сумі 87817,04 грн; за 2006 рік –в сумі 19934,03 грн.

На підставі названого акту відповідачем 26 червня 2006 р. прийняті податкові повідомлення-рішення:

1) № /0 про нарахування та стягнення з позивача штрафу в розмірі 3258,90 грн, у зв’язку із затримкою на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 32588,92 грн (а.с. 4);

2) № /0 про нарахування та стягнення з позивача штрафу в розмірі 226,06 грн, у зв’язку із затримкою на 56 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 1130,30 грн (а.с. 5);

3) № /0 про нарахування та стягнення з позивача штрафу в розмірі 51250,66 грн, у зв’язку із затримкою на 293 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 102501,32 грн (а.с. 6).

Статтею 5 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом. Частиною 1 статті 6 цього ж Закону передбачено, що такий податок обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року. За частиною 3 статті 6 юридичні особи зобов’язані в порядку, визначеному податковими органами, за місцем свого знаходження та за місцем постійного перебування транспортних засобів, подавати до податкових органів у строки, визначені законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за відповідною формою.

За змістом пункту 5.1. статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня такої податкової декларації.

В свою чергу з Розрахунку суми податку за 2004 рік, поданого до податкової інспекції безпосередньо позивачем 25 лютого 2004 р., слідує, що загальна сума податку, яка підлягає сплаті складає 60815 грн, а за строками сплати податку за кожним кварталом по 15203,75 грн, а саме за 1-й квартал сума податку повинна бути сплачена до 15 квітня 2004 р., за 2-й –до 15 липня 2004 р., за 3-й –до 15 жовтня 2004 р., за 4-й –до 15 січня 2005 р. З Розрахунку  суми податку за 2005 рік, поданого до податкової інспекції безпосередньо позивачем 1 березня 2005 р., вбачається, що загальна сума податку, яка підлягає сплаті складає 58968 грн, а за строками сплати податку за кожним кварталом по 14742 грн, а саме за 1-й квартал сума податку повинна бути сплачена до 15 квітня 2005 р., за 2-й –до 15 липня 2005 р., за 3-й –до 15 жовтня 2005 р., за 4-й –до 15 січня 2006 р. Крім того, з Розрахунку суми податку за 2006 рік, поданого до податкової інспекції безпосередньо позивачем 27 лютого 2006 р., слідує, що загальна сума податку, яка підлягає сплаті складає 79736 грн, а за строками сплати податку за кожним кварталом по 19934 грн, а саме за 1-й квартал сума податку повинна бути сплачена до 15 квітня 2006 р., за 2-й –до 15 липня 2006 р., за 3-й –до 15 жовтня 2006 р., за 4-й –до 15 січня 2007 р.

Не дивлячись на положення статті 5 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” позивачем узгоджені податкові зобов’язання своєчасно не сплачені, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій у вказаному вище розмірі, виходячи з того, що відповідно до пункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Статтею 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Так, підпунктом 15.1.1. пункту 15.1. статті 15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, строк притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства повинен обраховуватись виходячи з положень саме статті 15 названого Закону.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин спірні рішення відповідають діючому законодавству, оскільки прийнято без порушенням вказаних вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Приймаючи до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 10,20 грн. державного мита підлягає  віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм керуючись статтями 58-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –22 січня 2007 року

Суддя                                                                  М.К. Закурін