ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"27" лютого 2007 р.
Справа №  17/30

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Таран С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи № 17/30

за позовом: відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

до відповідача: відкритого акціонерного товариства „Долинський птахокомбінат”, м. Долинська Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державної виконавчої служби в м. Павлограді та Павлоградському районі, м. Павлоград Дніпропетровської області

про припинення правовідносин зі стягнення грошових коштів за рішенням суду

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Лебедєва О.М., довіреність б/н від 28.12.2006 р., юрисконсульт;

від відповідача – участі не брали;

від третьої особи -  участі не брали.

Відкритим акціонерним товариством „Павлоградвугілля” подано позов до відкритого акціонерного товариства „Долинський птахокомбінат” про припинення правовідносин зі стягнення з відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля”  грошових коштів за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2002 року по справі №14/100 на підставі наказів господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2002 року та 23.02.2002 року по справі №14/100.

Позовні вимоги ґрунтуються на наступному.

11.01.2005 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля”. У встановлений законом строк відкрите акціонерне товариство „Долинський птахокомбінат” не звернулось до суду із заявою про визнання його грошових вимог, а тому заборгованість позивача перед відкритим акціонерним товариством „Долинський птахокомбінат” вважається погашеною згідно частини 2 статті 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідач позов заперечив, посилаючись на те, що позовні вимоги ВАТ „Павлоградвугілля” суперечать практиці Судової палати у господарських справах Верховного Суду України; спосіб захисту своїх прав, обраний позивачем, не передбачений чинним законодавством; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не може бути предметом позовних вимог; незаявлення про свої вимоги у справі про банкрутство не означає автоматичного погашення таких вимог у випадку, якщо зазначені вимоги підтверджені рішенням суду (а.с. 49-50).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (державна виконавча служба в м. Павлограді та Павлоградському районі)  в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була сповіщена про час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №8573 від 01.02.2007р. (а.с.46), витребувані господарським судом матеріали не подала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2002 року, що набрало законної сили, у справі №14/100 (а.с.12) зобов'язано ДВАТ „Шахта”Самарська” виробничого об'єднання „Павлоградвугілля” передати на користь ВАТ „Долинський птахокомбінат” вугілля марки ДГО 25-50 на суму 6251 грн. 32 коп., а також стягнуто з  ДВАТ „Шахта”Самарська” виробничого об'єднання „Павлоградвугілля” на користь позивача 62,52 грн. витрат по сплаті держмита та 26,96 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідні накази від 25.02.2002 року та  від 23.07.2002 року (а.с.13,14).

Постановами відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції  від 29.06.2004 року  (а.с.15,16) відкрито виконавче провадження з виконання зазначених наказів господарського суду Дніпропетровської області по справі №14/100.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2004 року здійснено заміну первісного відповідача його правонаступником- відкритим акціонерним товариством „Павлоградвугілля” (а.с.18).

11.01.2005 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області  порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ „Павлоградвугілля” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.19).

Згідно статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження”.

На підставі пункту 8 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов'язковому зупиненню, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до пункту 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Статтями 34, 37, 40, 40-1 Закону України „Про виконавче провадження” не передбачено повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у статті 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Помилковим є посилання позивача на статтю 598 Цивільного кодексу України, яка передбачає підстави припинення виконання зобов'язань, а не підстави припинення чи закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 8 статті 37 Закону України „Про виконавче провадження” виконавче провадження закінчується передачею Державною виконавчою службою виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника –юридичної особи, або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

З огляду на викладене, позовні вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 31.10.2006 р. по справі №10/569пн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на державне мито та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються позивача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського  суду  набирає  законної  сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише   вступну та резолютивну частини  рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя

С.В. Таран