ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.07
Справа № 3/159-07.

5 квітня 2007 року                                                            № 3/159-07

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І., розглянувши матеріали справи

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю ” Сандра ЛТД „

м. Шостка Сумської області

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю “ Шостка-Тепло  „

м. Шостка Сумської області

про  стягнення  заборгованості в розмірі 23 303  грн. 60 коп.

За участю представників сторін:

від позивача:  Мілюткін О.В. ( директор)

від відповідача: Небилиця І.І., довіреність від 02.01.2007 року

Суть спору :   позивач просить стягнути з відповідача  заборгованість по оплаті послуг по утриманню залізничної колії в розмірі 17 880 грн. 00 коп. , пеню в розмірі 5 423 грн. 60 коп. , а також судові витрати пов’язані з розглядом даної справи .

Відповідач в відзиві на позовну заяву зазначив , що в зв’язку тим з потреба в користуванні під’їзної колії у відповідача відпала , то листом  № 618  віл 02.06.06 року ТОВ „ Шостка-Тепло” запропонувало  ТОВ „Сандра” припинити дію договору №4. Але позивач не відреагував на цю пропозицію відповідача . Крім того, 01.07.2006 року новим орендарем ТЕЦ, ТОВ „Харківенергоремонт” та позивачем був укладений  договір № 60701 про порядок експлуатації залізничної під’їзної колії того ж самого предмету і на тих же умовах, що і попередній з ТОВ „Шостка-Тепло” . Вказаний договір діє з 07.07.2006 року , отже оплату за оренду колії до 31.12.2006 року здійснив новий орендар. Тому , відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає , що вимоги позивача не підлягають  задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно умов договору №4 на експлуатацію під’їзної колії від 01.01.2005 року , укладеного між сторонами по даній справі, позивачем було надано відповідачу у строкове платне користування під’їзну колію довжиною в 4.5 км., строком на один рік .

Відповідно до п. 2.2.3. договору №4 відповідач зобов’язувався проводити оплату  за використання під’їзної колії на протязі 5 банківських днів після виставлення рахунку .

Пунктом 3.2 вищезазначеного договору передбачено, що оплата за використання під’їзної колії проводиться помісячно як передплата, на підставі виставлених рахунків до 20 числа місяця наступного за звітним  .

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов Договору.

Оскільки розрахунки за використання під’їзної колії мають здійснюватися на протязі 5 днів  лише після виставлення рахунків позивачем  ( п. 2.2.3 та 3.2 договору ) , то за відсутності доказів виставлення позивачем   відповідачеві рахунків , відсутні підстави вважати , що у відповідача  виникло зобов'язання щодо оплати цих рахунків .

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України ,  кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази надаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Позивач не надав суду доказів виставлення  відповідачеві рахунків у відповідності з умовами пунктів 2.2.3 та 3.2  договору № 4 , а тому термін виконання  відповідачем обов’язку щодо оплати 17 880 грн. 00 коп. плати за експлуатацію під’їзних путів не настав і права позивача відповідачем не порушені.

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

В даному випадку права позивача не порушено , оскільки у відповідача не настав обов’язок щодо сплати 17 880 грн. 00 коп.  плати за експлуатацію під’їзних колій та відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування позивачеві грошових коштів, оскільки з вини самого позивача, який не виставляв рахунку , у відповідача не виникло зобов'язання щодо перерахування плати позивачеві .

На підставі викладеного , позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача    17 880 грн. 00 коп.  заборгованості і відповідно 5 423 грн. 60 коп. штрафних санкцій є необґрунтованими та неправомірними , оскільки відсутні підстави у позивача для звернення  до суду з позовом про захист своїх не порушених прав та стягнення з відповідача суми плати за експлуатацію під’їзних колій  та штрафних санкцій за відсутності рахунків позивача , на підставі яких мала сплачуватися плата за експлуатацію під’їзних колій .

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України , витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу покладаються на позивача .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 526 ЦК України ,  ст. ст. 1, 33 , 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.          В позові   відмовити повністю .

2.          Копії рішення надіслати сторонам по справі.

Повний текст підписано суддею 6 квітня 2007  року.