ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.07р.

Справа № 16/66-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства  "Дніпропетровський трубний завод",  м. Дніпропетровськ

до  відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" АМ ГРУП",                            м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Магдалинівської районної ради  Дніпропетровської області,                                 смт. Магдалинівка Дніпропетровської області

третя особа: Комунальне підприємство "Магдалинівське бюро технічної інвентаризації",  смт. Магдалинівка Дніпропетровської області

про визнання права власності

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Сорокін В.В.-  представник, дов. від 29.12.06 р.;

від відповідача-1 : Крят В.М.-  представник, дов. від 06.03.07р.;

від відповідача-2: Мороз О.А.- голов.спеціаліст - юрисконсульт, дов. від 05.03.07р.

№ 02/07- 93;

від третьої особи: Восьмерик А.М.- представник, дов. від 04.04.07р.№114.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно  із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України  у судовому засіданні було  оголошено  перерву  до 11.04.2007р.

Позивач просить визнати за ним право власності  на майно, яке розташоване в                   с.м.т. Магдалинівка, а саме на майно: - будівлю    прохідної  цегельного заводу, вартістю 13 641 грн. 00коп.; будівлю  виробничого корпусу цегельного заводу, вартістю  136 945 грн. 00 коп.;   - будівлю гаражу  цегельного заводу, вартістю  21 988 грн. 00 коп.; - будівлю  септик-туалету цегельного заводу, вартістю  2 299 грн. 00коп.; - будівлю  складу  паливно-мастильних  матеріалів цегельного заводу, вартістю 992 грн. 00 коп.; - будівлю  паливно-мастильних  матеріалів цегельного заводу, вартістю  992 грн. 00 коп.;  - будівлю  складу паливно-мастильних  матеріалів  цегельного заводу, вартістю 994 грн. 00коп.;

Відповідач-1  у відзиві  на позовну заяву (вх.№4021 від06.03.07р.) позовні вимоги не визнає  та зазначає, що з моменту створення і по цей час  відповідач-1 не володів  і не володіє спірними об’єктами   нерухомості, а також  що основна поточна господарська діяльність відповідача-1   ніяким чином не пов’язана   з володінням нерухомим майном, в тому числі майном цегельного заводу.

Відповідач-2 у відзиві на позовну  заяву (вх.№3898 від 06.03.07р.) повністю відхиляє  позовні вимоги  посилаючись на те, що: -13.07.2001р. відповідач-2 було прийнято рішення про прийняття у комунальну власність територіальних громад району   цегельного заводу  в смт. Магдалинівка; -22.03.2002р. відповідачем-2 рішенням №163-19/ХХІІІ надано попередню згоду на продаж майна, що  забезпечує  спільні потреби територіальних громад  району (цегельний завод, смт. Магдалинівка) шляхом викупу  орендарем; -16.12.2002р. відповідачем -2 було прийнято  рішення про продаж цілісного майнового комплексу (цегельного заводу), який знаходиться за адресою: смт. Магдалинівка Дніпропетровської області,  приватному підприємству „Керамік”, особі, як такій, що  є його лізингоодержувачем; - на сьогодні жодне із прийнятих рішень районної ради   стосовно цегельного заводу оскаржено не було; - проведена прокурорська перевірка на початку 2003р. ніяких порушень чинного  законодавства  або зловживань з боку районної  ради та її посадових осіб не  зафіксувала; - позивач зізнався про порушення свого права власності на спірне майно 28.11.2001р.  і протягом трьох років мав  право на реальну  можливість звернутися    до суду  за захистом порушеного права, тому відповідач2 просить  застосувати загальну позовну давність у три роки.

Третя особа у відзиві на позов (вх.№5797 від 04.04.07р.)  повідомляє, що згідно архівних даних  Магдалинівський  цегельний завод, що знаходиться  в                        смт. Магдалинівка  вул. Фрунзе-1,  згідно рішення Магдалинівської районної ради   був прийнятий у комунальну власність територіальних громад,  та згідно рішення про продаж цілісного майнового комплексу, а саме Магдалинівський цегельний завод був проданий  приватному підприємству „Керамік”; при створенні на базі Приватного підприємства „Керамік”  Товариства з обмеженою  відповідальністю „Керамік” провелась  перереєстрація цілісного майнового комплексу Магдалинівський цегельний завод.

Позивач звернувся до суду з клопотанням  (вх.№5803 від 04.04.2007р.), в якому просить  залучити до участі у справі  у якості  третьої особи, яка  не заявляє самостійних вимог на предмет спору, –Фонд Державного майна України, та  витребувати у його представників письмові пояснення про обставини передачі  Магдалинівського цегельного заводу у статутний фонд позивача.

Суд не вбачає підстав для задоволення  зазначеного клопотання, оскільки  згідно із статтею 27 Господарського процесуального кодексу треті особи, які не заявляють самостійних  вимог  на  предмет спору,  можуть  вступити  у  справу  на   стороні   позивача   або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на  їх  права  або  обов'язки щодо однієї з сторін; позивачем  не вказано та не зазначено яким чином рішення господарського суду  може вплинути  на права та обов’язки  Фонду Державного майна України.

До того ж письмові пояснення щодо обставин передачі спірного об’єкту у статутний фонд позивача не можуть вплинути на суть спору.

За згодою представників сторін у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши  матеріали справи,  вислухавши пояснення   представників сторін та третьої особи, оцінивши  докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому  числі  іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули   статусу   суб'єкта  підприємницької  діяльності  (далі  - підприємства  та   організації),   мають   право   звертатися   до господарського    суду   згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за захистом своїх  порушених  або  оспорюваних прав   і  охоронюваних  законом  інтересів,  а  також  для  вжиття передбачених  цим  Кодексом  заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням;

- з наданих матеріалів не вбачається, що відповідач1- Товариство з обмеженою відповідальністю “ІПК” АМ ГРУП” та відповідач2 - Магдалинівська районна рада є власниками майна цегельного заводу, на яке позивач –Відкрите акціонерне товариство “Дніпропетровський трубний завод” просить визнати право власності;

- відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності;

- на момент розгляду справи відповідачами право власності позивача не оспорюється, доказів знаходження у власності відповідачів майна цегельного заводу позивачем не надано;

- крім того, згідно із статтею 71 Цивільного кодексу УРСР (у ред. 1963р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якого порушено (позовна давність встановлюється у три роки); стаття 257 Цивільного кодексу України (у ред. 2003р.) передбачає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки, а відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу;

- як вбачається із матеріалів справи про порушення права власності щодо майна Магдалинівського цегельного заводу позивачу стало відомо 30.11.2001р. у зв’язку з отриманням від третьої особи листа від 28.11.2001р. №95;

- відповідно до частини 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р., правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом;

- отже, оскільки на момент набрання чинності Цивільним кодексом України строк позовної давності щодо захисту зазначеного права власності не сплив, до цього позову необхідно застосовувати правила про позовну давність, встановлені Цивільним кодексом України (у ред. 2003р.), що набрав чинності з 01.01.2004р.;

- відповідно до частини 4 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові;

- враховуючи, що відповідачем-2 було заявлено про сплив позовної давності, то зазначене є додатковою підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Згідно  із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ          Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

«20»квітня  2007р.