ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.07 р.                                                                               Справа № 35/501

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі:

Донець О.Є. – головуючий,  судді Богатир К.В., Склярук О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом: Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м.Донецьк, в особі виробничої одиниці „Сніжне тепломережа”, м.Сніжне

до відповідача: Сніжнянського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області, м.Сніжне

про стягнення 8220,32 грн.

За участю представників:

від позивача: Анохіна Т.І. – дов.

від відповідача: Кучеренко С.В., Клочков А.В.  – дов.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2005 р. до господарського суду Донецької області звернулося Обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго”, м.Донецьк, в особі виробничої одиниці „Сніжне тепломережа”, м.Сніжне, із позовом до Сніжнянського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області, м.Сніжне, про стягнення 8220,32 грн., з яких 7140,79 грн. – сума основного боргу, 843,41 грн. – сума інфляційних збитків, 236,12 грн. – сума 3% річних за договром № 25 від 01.10.03 р. про постачання теплової енергії і гарячої води.

Ухвалою господарського суду від 12.01.06 р. відповідача – Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в особі Сніжнянського міського відділу УМВС в Донецькій області, було замінено на Сніжнянський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Рішенням суду від 13.02.06 р. у задоволенні позову відмовлено з мотиву неукладеності вищезазначеного договору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.06 р. рішення суду від 13.02.06 р. залишено без змін.

Постановю Вищого господарського суду України від 05.10.06 р. касаційну скаргу Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” задоволено частково, вищезазначені рішення та постанова скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.06 р. справу прийнято до провадження.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області призначено розгляд справи колегіальним складом суду.

Під час нового розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача вищезазначені суми у зв”язку із фактичним наданням послуг з теплопостачання у період з 01.01.04 р. по 15.04.05 р., не посилаючись на договір № 25 від 01.10.03 р. як на підставу позовних вимог (уточнення від 21.12.06 р. № юр/5878).

В обгрунтування позову позивачем надані суду копії актів на включення (відключення) опалення, рахунків, рішень про затвердження тарифів, довідки БТІ, розрахунки фактичного нарахування плати за теплову енергію, сум 3% річних та інфляційної складової.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на недоведеність позовних вимог, заборгованість позивача на користь відповідача в сумі 1616,97 грн. станоим на 01.11.06 р.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.01.07 р. до 01.03.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Позивач стверджує, що у період з 01.01.04 р. по 15.04.05 р. надав позивачеві послуги з теплопостачання, що підтверджує наданими суду актами на включення (відключення) опалення, у зв”язку з чим, на думку позивача, відповідач має сплатити за надані послуги 7140,79 грн., а також 3% річних в сумі 236,12 грн. та суму інфляційних збитків в розмірі 843,41 грн. згідно із розрахунком.

Суму боргу за послуги з теплопостачання позивачем визначено виходячи з площі опалюваних приміщень відповідача та тарифів на послуги з опалення та гарячого водопостачання, погоджених виконавчим комітетом Сніжнянської міської ради, що позивач обгрунтовує довідкою Бюро технічної інвернтаризації м.Сніжне, рішеннями виконкому, розрахунком позовних вимог.

Згідно із уточненнями позовних вимог від 21.12.06 р. № юр/5878, підставою позову є дії сторін, тобто постачання позивачем  теплоенергії відповідачеві, невиконання останнім свого обов”язку з її сплати (ст.11 Цивільного кодексу України).

При цьому, позивач не посилається як на підставу позовних вимог на договір № 25 від 01.10.03 р. про постачання теплової енергії і гарячої води, що раніше мало місце у його позовній заяві.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач до прийняття рішення з господарського спору має право, зокрема, змінити підставу або предмет позову.

Отже, під час вирішення спору суд розглядає позовні вимоги з урахуванням змін їх підстав викладених в уточненні до позовних вимог від 21.12.06 р. № юр/5878.

Відповідач проти задоволення позовних вимог, в тому числі уточнених, заперечив, посилаючись на їх недоведеність, наявність заборгованості позивача на користь відповідача.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Питання постачання теплової енергії як одного з видів енергії регулюються, зокрема, параграфом 3 Господарського кодексу України.

За змістом ст.ст.275, 276 зазначеного кодексу, при енергопостачанні мають бути визначені види енергії, її кількість, строки постачання, а також показники якості енергії.

Наданими позивачем документами не підтверджується розмір площі фактично опалюваних приміщень відповідача.

Акти на включення (відключення) опалення таких даних не містять.

Позивачем не доведено конкретного обсягу наданих послуг з теплопостачання, докази про їх якість в матеріалах справи відсутні.

Вищезазначені акти не свідчать про те, що послуги з теплопостачання надавалися позивачем відповідачеві у будь-якому певному обсязі та відповідної якості.

Крім того, зазначені акти від 30.10.04 р., від 31.01.04 р., від 31.12.04 р., від 29.02.04 р., від 31.03.04 р., від 31.10.04 р., від 30.11.04 р., від 31.12.04 р. з боку відповідача в розділі „Абонент” підписані особою, посадове становище та повноваження якої в акті не визначені.

Решта актів не містить підпису в розділі „Абонент”.

Відповідач у запереченнях від 05.10.07 р. № 14/390 проти факту надання позивачем послуг з теплопостачання заперечив.

Застосування позивачем при визначенні ціни позову тарифів, погоджених виконкомом Сніжнянської міської ради, не можна визнати обгрунтованими, оскільки доказів того, що відповідач надав згоду на сплату послуг позивача саме за цими тарифами, суду не надано.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позивач не посилається на правову підставу позовних вимог на будь-який договір, укладений з відповідачем, або інший документ (документи), яким було б визначено строк сплати відповідачем послуг з теплопостачання.

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів направлення позивачем відповідачеві грошової вимоги щодо сплати наданих у період з 01.01.04 р. по 15.04.05 р. послуг з теплопостачання в сумі 7140,79 грн. суду не надано.

Отже, строк виконання зазначеного обов”язку не настав.

За даних обставин, у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати – покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4.2), 4-3), 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.193, 275, 276 Господарського кодексу України, ст.530 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 21.03.07 р.

Повний текст рішення підписано 26.03.2007р.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Суддя         Богатир К.В.

Суддя                                                                          Склярук О.І.

Надруковано 3 примірників:

1 – позивачеві;

1 – відповідачу;

1 – у справу.