ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

25.01.07                                                                                           Справа№ 5/3614-13/451А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДПІ у Франківському районі м.Львова, м.Львів

до відповідача-1: ТзОВ „Передзвін”, м.Львів

до відповідача-2: ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”, м.Київ

про визнання недійсним господарського зобов”язання в порядку ст..ст.207,208 ГК України та застосування наслідків

За участю представників сторін:

Від позивача: Курило С.В. –гол.держ.податк.інсп. відділу правового забезпеч. догов. та претенз. роботи юр.управл. ДПА у Львівськ.обл., Кармелюк Т.Б. –гол.держ. под.інсп. юр.від. ДПІ у Франківському р-ні м.Львова

Від відповідача-1: Матвіїв Р.І. –представник

Від відповідача-2: не з”явився

Відкрито провадження у справі за позовом ДПІ у Франківському районі м.Львова, м.Львів до відповідача-1: ТзОВ „Передзвін”, м.Львів до відповідача-2: ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера”, м.Київ про визнання недійсним господарського зобов”язання в порядку ст..ст.207,208 ГК України та застосування наслідків.

Відповідачем-1 в судовому засіданні позов усно заперечено через відсутність умислу на вчинення неправомірних дій .

З”ясовано:

як викладено в позовній заяві, що: в процесі проведення перевірки ТзОВ "Передзвін" (акт перевірки від 08.11.06 №1592/23-0/25231752), Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова встановлено, що між ТзОВ "Передзвін" та ТОВ „ТФ "Сфера" укладено усну угоду про купівлю-продаж товарів, виконання якої підтверджується податковою накладною №30/01-2 від 30.01.06р на загальну суму 95 040,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 21.04.2006 року по справі №2-1702 визнано недійсними та скасовано установчі документи ТОВ „ТФ "Сфера" з моменту їх реєстрації. Підставою такого рішення є те, що судом було встановлено, що статут ТОВ „ТФ "Сфера" містить недостовірні відомості, а саме: юридична адреса ТОВ вул..Солом'янська, 5, м.Київ не відповідає дійсності, так як за вказаною адресою ТОВ не знаходиться.

Позивач (Колесник П.М.), як засновник, не має відношення до його створення, статутний фонд ТОВ не формував, внесків в статутний фонд не вносив ні в якому вигляді, участі в роботі ТОВ не приймав, ніякої господарської діяльності не проводив.

Відповідно до листа ДПІ у Солом'янському районі м.Києва від 19.10.2006р. №11304/7/16-201 податкова звітність з ПДВ до ДПІ не подавалась.

Таким чином, податкові накладні, що видані ТОВ „ТФ "Сфера" та включені ТОВ „Передзвін" до податкового кредиту по ПДВ в січні 2006 року в сумі 15 840,00 грн. є недійсними і відповідно не дають права ТОВ „Передзвін" відносити зазначену суму ПДВ до податкового кредиту, оскільки згідно п. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, тобто сума податкового кредиту зменшує розмір сплаченого платником податку до бюджету. В даному випадку завищення податкового кредиту призвело до ненадходження податку до бюджету.

Враховуючи викладене, позивачем вважається, що господарське зобов'язання між відповідачами, виникнення та існування якого підтверджується податковою накладною №30/01-2 від 30.01.06, є таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та підлягає визнанню недійсним із підстав визначених статтею 207 Господарського кодексу України, оскільки на відповідачів покладено обов'язок згідно законодавства нараховувати та сплачувати податки, подавати обов'язкову звітність, то при не вчиненні таких дій посадові особи відповідачів усвідомлюють протиправну поведінку, а отже діють умисно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд відзначає наступне:

як поінформовано п.11 роз”яснення президії ВАС України від 12.03.99р. №02-5/111 (із змінами) “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з визнанням угод недійсними” до угод, що підпадають під ознаки ст.49 ЦК України, що рівнозначна ст.ст.207,208 ГК України, належать, зокрема, угоди, спрямовані на приховування підприємствами, установа ми, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності (користуванні), —шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян.

Ст.173 ГК України визначає поняття "господарського зобов'язння": господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, передбачених ст.174 ГК України є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Враховуючи викладене, господарське зобов'язання між відповідачами є таким, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, та підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених ст.207 Господарського кодексу України. Оскільки, на відповідачів покладено обов'язок згідно законодавства нараховувати та сплачувати податки, то при не вчиненні таких дій, у зв'язку із фіктивністю одного з контрагентів, посадові особи відповідачів усвідомлюють протиправну поведінку, а отже діють умисно.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, передбачено право та підстави визнання господарського зобов'язання недійсним, а саме - якщо господарське зобов'язання вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то таке зобов'язання на вимогу відповідного органу державної влади може бути визнано судом недійсним повністю або в частині. В даному випадку, завідомо суперечна інтересам держави та суспільства мета полягає в укладенні господарських зобов'язань не підкріплених реальними фінансово-господарськими взаємовідносинами та в ухиленні від оподаткування у встановленому законом порядку .

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби уповноважені подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними. Підставою виникнення господарського зобов'язання, у відповідності до ст. 174 ГК України, є господарський договір та інша угода.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки" від 25.07.2002 року № 1056 до угод, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів.

Умисел як форма вини є в тому випадку, якщо особа усвідомлювала неправомірність своєї поведінки, передбачала її наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання. Відповідачі свідомо оформляли дані операції і подавали відповідну податкову звітність з метою заявлення до відшкодування сум податкового кредиту, тобто мали беззаперечний умисел на вчинення неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Позов задоволити повністю.

2.Визнати недійсним господарське зобов”язання на суму 95040,00грн., яке виникло на підставі усної угоди між ТзОВ „Передзвін” та ТОВ „ТФ „Сфера” та застосувати наслідки, передбачені ст..208 ГК України.

3.Стятнути з ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” (м.Київ, вул..Солом”янська,5, ) на користь ТзОВ „Передзвін” (м.Львів, вул..Лазаренка,1, ) 95040,00грн.

4.Стягнути з ТзОВ „Передзвін” (м.Львів, вул..Лазаренка,1, ) в доход державного бюджету 95040,00грн.

5.Стятнута з ТзОВ „Торгівельна фірма „Сфера” (м.Київ, вул..Солом”янська,5, ) в доход державного бюджету  475,20грн. судового збору.

6.Стягнути з ТзОВ „Передзвін” (м.Львів, вул..Лазаренка,1, ) в доход державного бюджету  475,20грн. судового збору.

7.Виконавчі листи видати після вступу постанови в законну силу.

8.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.