ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20 березня 2007 р.                                                             Справа  № 7/51-2007

за позовом  Закритого акціонерного товариства „Мукачівський лісокомбінат”, смт. Чинадієво Мукачівського району

до Мукачівської об’єднаної державної податкової інспекції у Закарпатській області, м. Мукачево

про скасування податкового повідомлення –рішення Мукачівської ОДПІ від 13.02.2007р. №/0/361/23-01/00274157/2843 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 118736,51 грн.,

Суддя  С. Швед

від позивача  –  Аги В.В., представник по довіреності від 09.03.2007р.

від відповідача – Скальський Є.В., нач. юр відділу(дов. від 19.03.2007р. № 10-011); Кучінка Т.І., нач. відділу перевірок відшкодування ПДВ.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Мукачівський лісокомбінат” (далі - Товариство) просить скасувати податкове повідомлення –рішення Мукачівської ОДПІ від 13.02.2007р. №/0/361/23-01/00274157/2843 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі  118736,51 грн., прийняте органом державної податкової служби за результатами акту перевірки від 13.02.2007р. №133/23-01/00274157, яким встановлено порушення суб’єктом господарювання вимог п.п. 7.4.1. п. 7.4., п.п. 7.7.10. п. 7.7. ст. 7  Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР з відповідними змінами та доповненнями (далі –Закон №168/97-ВР).

Висновок податкового органу обґрунтовується встановленими в ході проведення зустрічних перевірок обставинами щодо несплати до бюджету ПДВ контрагентами позивача по господарських операціях з придбання лісопродукції, у вартості якої була сплачена сума ПДВ у розмірі 118736,51 грн.

Не погоджуючись із висновком податкового органу про зменшення Товариству бюджетного відшкодування з ПДВ, представник позивача вказує на його помилковість, невідповідність фактичним обставинам справи та наявним у суб’єкта господарювання документальним доказам, які підтверджують правомірність формування податкового кредиту по спірних операцій, за наслідками яких у Товариства виникло право на відшкодування з бюджету ПДВ з урахуванням виключеної податковим органом суми 118736,51 грн. Щодо несплати постачальниками Товариства ПДВ до бюджету представник позивача зазначив, що такі обставини відношення до порядку відшкодування ПДВ з бюджету не мають, оскільки Товариство не може нести відповідальності за стан розрахунків інших платників з бюджетом. Крім того, позивач зазначив, що свій податковий кредит з ПДВ формував на підставі належним чином виписаних податкових накладних постачальниками лісопродукції, тому заявлені ним до відшкодування суми ПДВ є обґрунтованими.

Відповідач позов не визнав, оскільки проведеною перевіркою підтверджені факти порушень позивачем вимог Закону №168/97-ВР  щодо порядку визначення розрахунків Товариства з бюджетом по ПДВ, тому позивачу і зменшене бюджетне відшкодування на суму 118736,51 грн., оскільки реально сума спірного податкового платежу до держбюджету не надійшла.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд констатує наступне:

Платником податку на додану вартість згідно з п. 1.3. ст. 1 Закону  №168/97-ВР є особа,  яка  зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що  сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до пункту 1.8. ст. 1 Закону  №168/97-ВР бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону  №168/97-ВР сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (п.п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону  №168/97-ВР).

Джерелом  сплати  бюджетного  відшкодування  (у  тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України (п.п. 7.7.10. п. 7.7. ст. 7 Закону  №168/97-ВР).

З наведених вище норм Закону  №168/97-ВР випливає те, що основною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ є його надмірна сплата до бюджету, оскільки специфіка нарахування та сплати ПДВ полягає в тому, що дана форма універсального акцизу (непрямого податку) нараховуються та сплачується на кожному етапі руху товару від виробника до споживача.

По відношенню до спірної по справі ситуації суд виходить з того, що надмірної сплати ПДВ до бюджету не було.

За даними зустрічних перевірок постачальників позивача встановлено, що останні за результатами своєї господарської діяльності подавали до податкових органів за їх місцезнаходженням податкову звітність з ПДВ з нульовими показниками сум, які підлягали сплаті до бюджету. Крім того, діяльність контрагентів позивача з питань ведення ними своєї господарської діяльності та сплати в зв’язку з цим податків, зборів та інших обов’язкових платежів стала предметом слідчих дій, які проводяться працівниками податкової міліції.

Зазначені обставини свідчать про те, що у спірній по справі ситуації відсутня основна, законодавчо регламентована умова для відшкодування ПДВ, а саме надмірна сплата даного виду податкового платежу до бюджету.

За такого підходу порушується прямий взаємозв'язок між сплатою (надходженням) до бюджету ПДВ та його відшкодуванням з бюджету, а також сам принцип побудови доходів та видатків бюджету по даному податковому платежу з виникненням дисбалансу між його складовими частинами, оскільки суб’єкт господарювання отримує бюджетне відшкодування з ПДВ без його фактичного надходження до державного бюджету.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми , які фактично надійшли до держбюджету, випливає із самої суті поняття податку та його основної функції – формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст..9 Бюджетного кодексу України).

З урахуванням вищенаведеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову та скасування оспорюваного Товариством податкового повідомлення –рішення Мукачівської ОДПІ.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7-8, 69 86, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до сплину зазначеного строку до Львівського апеляційного господарського суду через Господарський суд Закарпатської області.

Суддя                            С. Швед