КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2007                                                                                           № 17/325

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Каргаєв Д.М.,

від відповідача - Дворник Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамікальянс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.10.2007

у справі № 17/325

за позовом                               Приватного підприємства "Виробничо-транспортна фірма "Добробуд"

до                                                   Товариства з обмеженою віжповідальністю "Керамікальянс"

про                                                  розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2007 позов задоволено повністю. Розірвано договір купівлі продажу № 169/КП від 01.08.2006, укладений між Приватним підприємством “Виробничо-транспортна фірма “Добробут” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Керамікальянс”. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікальянс” на користь Приватного підприємства “Виробничо-транспортна фірма “Добробут” 478093,80 грн. боргу, витрати по сплаті державного мита в сумі 4865,94 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну кількість суттєвих порушень норм матеріального та процесуального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, але представник в судовому засіданні просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

01.08.2006 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 169/КП, за умовами якого позивач зобов’язався постачати, а відповідач зобов’язався купувати та приймати глину вогнетривку на умовах FCA -франко-перевізник станція Попасна-2.

Обсяг вищезазначеної продукції, яка постачається, визначена специфікацією за договором і становить 40000 тон на рік.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що відвантаження продукції відбувається після попередньої сплати покупцем залізничного тарифу та 35% вартості кожної заявленої партії. Постачання здійснюється протягом строку дії вказаного договору згідно з графіком постачання, який є невід’ємною частиною договору. Чисельність кожної партії становить 10000 тон (147 залізничних напіввагонів). Постачання здійснюється на підставі наданих за факсимільним зв’язком додаткових замовлень, які є невід’ємною частиною даного договору. Вартість зазначеної продукції становить 55,56 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.5.1 договору розрахунки за поставлену продукцію відбуваються шляхом попередньої сплати на розрахунковий рахунок постачальника: 100% залізничного тарифу та 35% вартості місячної партії продукції за 5 діб до початку відвантаження; повний розрахунок здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту закінчення відвантаження місячної партії.

Згідно акту прийому-передачі № 10/1 від 30.10.2006, накладної № 314 від 30.10.2006 на загальну суму 478093,80 грн. та податкової накладної № 119/1 від 30.10.2006 позивачем у жовтні 2006 року було поставлено, а відповідачем отримано глину в кількості 8605 тон.

Оскільки, як стверджує відповідач, позивач за отриманий товар не розрахувався, у зв’язку з чим 19.02.2007 на його адресу було направлено претензію № 19, в якій позивач просив сплатити вартість отриманого товару у розмірі 478093,80 грн. в семиденний термін з дня отримання вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відповідь на вказану претензію повідомив, що визнає суму боргу за договором купівлі-продажу № 169/КП в розмірі 478093,80 грн., однак у зв’язку з відсутністю грошових коштів зобов’язався розрахуватися у найближчий час.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.691, ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що на вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст.188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

01.06.2007 позивачем було надіслано відповідачу вимогу № 22/1 про розірвання договору купівлі-продажу № 169/КП в частині розрахунків, шляхом повернення глини за якісними показниками у кількості 8605 тон.

Проте, відповідачем відповіді на зазначену вимогу надіслано не було, а також не сплачено вказаний товар.

Відповідно до ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв’язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що твердження відповідача щодо його повного виконання умов договору є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази оплати ним товару на загальну суму 478093,80 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікальянс”, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2007 у справі № 17/325 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікальянс” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2007 у справі № 17/325 - без змін.

Матеріали справи № 17/325 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді