ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.02.07                                                                                           Справа№ 4/2742-30/202

За  позовом   ТзОВ „Регіональна  аптечна база „Данфарм”, м.Львів

до відповідача  ДКП „Аптека №150”, м.Ходорів

про   стягнення    3238,29 грн.

Суддя    Н. Мороз

Представники:

від позивача:       Радковський Т.Р.

від відповідача:   н/з

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.03.2007р.

Суть спору:

Позов заявлено  ТзОВ „Регіональна  аптечна база „Данфарм”, м. Львів   до ДКП „Аптека №150”, м. Ходорів  про стягнення   3238,29 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 02.01.2007р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.01.2007р.

30.01.2007р.  розгляд справи відкладався з причин, наведених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача  в судове засідання  з’явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у  позовні й заяві та пояснив, що  заборгованість яка виникла за неналежне виконання  відповідачем господарського зобов”язання становить  3238,29грн.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час слухання справи,  відзив на позовну заяву не подав.

Справа розглядається за наявними матеріалами, згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов”язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Однією з підстав виникнення зобов”язань,  згідно ст.11 ЦК України, зокрема  є договори та  інші правочини.

07.11.2005р.  між позивачем та відповідачем  було укладено договір купівлі-продажу №2621.

Відповідно до договору, замовлень та накладної №274437 від 12.05.2006р. (в матеріалах справи)  позивач поставив відповідачу товар на загальну суму  2445,72 грн.

Згідно умов, викладених у п. 4.1 договору, покупець зобов”язується сплатити  повну  вартість  за партію товару у встановлений в накладній строк, тобто до 19.06.2006р.

Проте, відповідач вартість  поставленого товару  не оплатив,  заборгованість становить 2445,72 грн., що підтверджена актом звірки розрахунків станом на  01.10.2006р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, в контексті з вимогами ст.193 ГК України, зобов”язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

В силу ст. 692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно  до п. 6.1 договору,  у випадку затримки  оплати за товар покупець сплачує  продавцю штраф в  розмірі 10% від суми боргу станом на 10 день протермінування, що становить 244,58 грн. та  пеню в розмірі 0,3 % від вартості  неоплаченого товару за кожень день прострочення  в сумі  198,21  грн. (розрахунок в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак,  пунктом 6.1 Договору  встановлено, що  у випадку  затримки  оплати за товар покупець сплачує  продавцю  10% річних  від простроченої  суми, яка становить 116,59 грн., а не 30% річних від простроченої  суми в розмірі 349,78 грн., як  вказано в поданому позивачем  розрахунку.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідач своїм правом на захист не скористався, підставність позовних вимог не  спростував.

Враховуючи вищенаведене,  суд дійшов висновку позов задоволити частково.

Судові витрати покладаються на відповідача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.11, 526, 530, 625, 692 ЦК України, ст.ст.193, 216 ГК України,   ст.ст.32,33,43,49,75,82-85, 116, 117  ГПК України, господарський  суд,-

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ДКП „Аптека №150 (м. Ходорів, вул. Грушевського,1 код ЄДРПОУ-

22352952, р/р 551 в УСБ м. Ходорів, МФО 325019) на користь ТзОВ „Регіональна база „Данфарм” (м. Львів, вул. Рудненська,12 код ЄДРПОУ –32053158, р/р 6200  в АКБ УкрСиббанк м. Харків, МФО 351005)- 2445,72 грн. заборгованості,  244,58 грн. штрафу, 198,21 грн. пені,  116,59 грн. річних,  94,55 грн. державного мита та  109 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  В решті позовних вимог- відмовити

4.  Наказ видати згідно  ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                                       Мороз Н.В.