ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" січня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/343

За позовом:           Державна податкова інспекція у м.Рівне

До відповідача1:     Приватне підприємство «Сух і К»

До відповідача2:  Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Енергоінвест»

про  визнання  недійсним договору

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання   Михалевська Л.В.

Представники:

від позивача  –   Прищепа О.С. (дов. № 17642/10-32 від 05.09.06 р.)

від відповідача  –не з’явився

Стаття  20 ГПК України роз’яснена.

СУТЬ СПОРУ: Позивач –ДПІ у м.Рівне  звернувся до господарського суду з позовом, відповідно з яким, з врахуванням здійснених в порядку ст.22 ГПК України уточнень (а.с.35), просить визнати недійсним господарське зобов’язання між ПП “Сух і К” та ТОВ “Енергоінвест” на загальну суму 588591,90 грн.

При цьому, просить застосувати наслідки визнання господарського зобов’язання недійсними, передбачені ст. 208 ГПК України, а саме стягнути в доход держави з ТОВ “Енергоінвест”  підсилювачі М-40126 в кількості 409 шт. на загальну суму 588591,90 грн. отримані від ПП “Сух і К”, присудивши повернути кошти, отримані ПП “Сух і К” ТОВ “Енергоінвест” в сумі 588591,90 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог посилається, зокрема, на відсутність ПП “Сух і К” за юридичною адресою, відтак неможливістю встановити фактичне місцезнаходження останнього, що в свою чергу не дає об’єктивної можливості щодо проведення перевірки підприємства з питань дотримання законодавства та порушує один з основних принципів господарської діяльності –законність.

А так, вважає, що господарське зобов’язання, за яким ПП “Сух і К” передало ТОВ фірмі “Енергоінвест” 409 шт. підсилювачів М-40126 по видатковій накладній № 29/12/1 від 29.12.05 р., та виписало податкову накладну № 29/12/1 від 29.12.05 р., на підставі якої ТОВ фірмою “Енергоінвест” сформовано податковий кредит на суму 98098,65 грн., в той час коли  ПП “Сух і К” зобов’язання по сплаті податку на додану вартість не виконало, має бути визнано недійсним. На думку позивача, посадові особи ПП “Сух і К” свідомо прагнули, щоб фактичне місцезнаходження юридичної особи встановлено не було.  А так вважає, що є всі підстави для визнання господарського зобов’язання недійсним, оскільки те вчинене сторонами з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідач 1 –приватне підприємство “Сух і К” в судове засідання не з’явився, витребуваних доказів суду не надав. При цьому, як з’ясовано судом, ухвалою від 01 червня 2006 року у справі № 8/20 було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП “Сух і К”, а юридичну особу ПП “Сух і К” ліквідовано.

Відповідач 2 - ТОВ фірма "Енергоінвест"  позовні вимоги ДПІ у м.Рівне не визнає в зв’язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. При цьому, посилається на те, що господарське зобов’язання між сторонами, щодо купівлі-продажу підсилювачів вчинене сторонами в установленому законом порядку. Так, ТОВ фірма “Енергоінвест” всі свої зобов’язання по сплаті податку на додану вартість виконало, оскільки сплатило ПДВ продавцю в ціні товару. При цьому, зазначає, що правильність включення сум  ПДВ до податкових накладних, так само, як і відсутність порушень щодо обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету ПДВ не встановлено, підтверджується самим же позивачем. Щодо відсутності мети, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з боку ПП “Сух і К” при здійсненні даної господарської операції на думку відповідача 2 свідчить той факт, що дане підприємство за грудень 2005 року подало податкову декларацію по податку на додану вартість до податкового органу та сплатило суму чистих податкових зобов’язань. Відтак вважає, що обидві сторони виконали свої зобов’язання перед бюджетом належним чином і в установленому законом порядку.

Враховуючи це, та зважаючи, що відповідач 1 –ПП “Сух і К” ліквідовано, просить припинити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

На підставі накладної № 29/12/1 від 29 грудня 2005 року відповідачем- 2 було отримано від відповідача- 1 підсилювачі М-40126 в кількості 409 шт. на загальну суму 588591,90 грн. При цьому, відповідачем -1 було виписано податкову накладну № 29/12/1 від 29.12.05 р.

Зазначене відповідає вимогам п.п. 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

В свою чергу, відповідач- 2 на підставі даної податкової накладної, згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” включив до складу податкового кредиту суму ПДВ. При цьому, згаданий товар був реалізований по видатковій накладній № РН-0000144 від 29.12.05 р. товариством ВАТ “Рівненський радіотехнічний завод”, та, відповідно до п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” з вартості реалізованих товарів відповідачем- 2 було включено до складу податкових зобов’язань суму податку на додану вартість.

Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ОДПІ від 10.04.06 р. за № 542/316/23-300/30560010, складеної за результатами позапланової документальної перевірки з питань підтвердження заявленої суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ фірми “Енергоінвест” (а.с.4-8).

При цьому, факт виконання ТОВ фірмою “Енергоінвест” своїх зобов’язань по сплаті ПДВ, правильність включення сум ПДВ по податкових накладних, так само, як і відсутність з боку останнього порушень щодо обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету ПДВ позивачем не оспорюється.

Відсутні докази і в спростування викладеного і в матеріалах справи.

В свою чергу, відсутність мети, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з боку ПП “Сух і К” при здійсненні господарської операції свідчить той факт, що відповідачем- 1 за грудень місяць 2005 року було подано податкову декларацію по податку на додану вартість до податкового органу та було сплачено суму чистих податкових зобов’язань, а саме:, різницю між задекларованою сумою податкових зобов’язань та податкового кредиту в сумі 280,00 грн. Зазначене підтверджується і листом ДПІ у м.Рівне від 30.10.06 р. за № 25050/23-329.

Зазначене спростовує твердження позивача.

Крім того, як вбачається з ухвали про визнання ПП “Сух і К” банкрутом від 01 червня 2006 року у справі № 8/20, інформація про наявність податкового боргу не надходила, а факт  відсутності податкового боргу у ПП “Сух і К” з боку ДПІ підтверджено. При цьому, всі інші факти, щодо наявності фіктивного банкрутства, ухилення від сплати податків, тощо, визнані судом необгрунтованими та недоведеними.

В розумінні ст.35 ГПК України зазначені обставини звільнені від повторного доказування.

Викладене свідчить про те, що обидві сторони виконали свої зобов’язання перед бюджетом належним чином, а саме, господарське зобов’язання було вчинене сторонами відповідно до вимог діючого законодавства.

Таким чином, відсутність відповідача- 1 за юридичною адресою та неможливістю встановити його точне місцезнаходження, з огляду на викладене, не є безспірним доказом наявності у нього мети на момент вчинення господарського зобов’язання, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Такий висновок податкового органу, як з’ясовано судом є безпідставним та надуманим.

Відповідно до стст.33 34 ГПК України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість доводи, на які посилався позивач, як на підставу своїх позовних вимог є безпідставними та необгрунтованими, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до п.6 ст. 80 ГПК України,  в разі ліквідації підприємства, яке є  стороною у справі, провадження у справі підлягає припиненню.

Враховуючи це,  позов в частині пред’явлених до відповідача- 1 вимог підлягає припиненню, в решті, на думку суду, в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 49, 80 п.6, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги  Державної податкової інспекції у м.Рівне, пред'явлені  до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Енергоінвест”  залишити без задоволення.

2. Провадження  у справі в частині вимог, пред’явлених до приватного підприємства “Сух і К” припинити.

Суддя

Рішення   підписано "08" лютого 2007 р.