ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.04.07                                                                                           Справа  № 4/2359-6/375

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Державного житлово-комунального підприємства «Державний концерн «ЛОРТА», м. Львів, без номера від 19.01.2007 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2006 року

у справі № 4/2359-6/375, суддя Гоменюк З.П.,

за позовною заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м. Львів

до Відповідача -  Державного житлово-комунального підприємства «Державний концерн «ЛОРТА», м. Львів

про стягнення 45 677 грн. 83 коп.,

за участю представників

від Позивача: Охріменко В.В. –нач. юридичного відділу;

від Відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.12.2006 року позов Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м. Львів про стягнення з рахунку Державного житлово-комунального підприємства «Державний концерн «ЛОРТА», м. Львів 45 677 грн. 83 коп. боргу з врахуванням пені, 3% річних та інфляційних –задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог Позивача, їх відповідністю вимогам законодавства. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт невиконання Відповідачем своїх зобов’язань по оплаті за поставлену Позивачем теплову енергію згідно укладеного Договору № 2444 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2002 року, а тому дійшов висновку про те, що на підставі ст. 526 Цивільного кодексу України сума боргу підлягає стягненню з Відповідача в примусовому порядку з врахуванням нарахованої пені згідно п. 7.2.3 Договору, інфляційних та 3% річних.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2006 року у даній справі з підстав невідповідності такого нормам матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Скаржник участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2007 року сторони були повідомлені про наслідки неявки в судове засідання, а також те, що від Скаржника клопотань до початку розгляду апеляційної скарги –не надходило, і відповідно, сторони не були позбавлені можливості здійснити своє конституційне право на захист охоронюваних законом інтересів, то судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника Скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду –залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 4-7 ГПК України, судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об’єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст. 43 ГПК України,  згідно якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

У відповідності до вимог ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші  ресурси,  передбачені договором,  а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як встановлено місцевим господарським судом, 01.10.2002  року між Державним житлово-комунальним підприємством «Державний концерн «ЛОРТА»(Покупець) та Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго»(Енергопостачальна організація) укладено Договір № 2444 на постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно п. 1 якого Енергопостачальна організація зобов’язується постачати Покупцеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Покупець зобов’язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені чим договором.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Згідно з п.п. 6.3. п. 6 Договору Покупець до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує Енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, яка в силу п. 4 Перехідних положень ЦК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

З розрахунку Позивача вбачається, що за січень-травень та вересень 2006 року ДЖКП «ЛОРТА» за відпущену теплову енергію заборгувало Енергопостачальній організації 41 570 грн. 21 коп.

Згідно з п.п. 7.2.3. п. 7 укладеного Договору Покупець несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію у вигляді нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України та ст.202 Господарського кодексу України, зобов’язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У  відповідності  до вимог пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,   на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України, обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, згідно з ч.2 статті 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Матеріали справи свідчать про те, що вимоги Позивача є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розрахунку заявленої до стягнення суми, то судова колегія, перевіривши його, погоджується з висновком Господарського суду Львівської області про те, що стягненню підлягає 45 677 грн. 83 коп., що становить 41 570 грн. 21 коп. –основного боргу, 1 604 грн. 25 коп. –пені, 557 грн. 57 коп. –3% річних та 1 945 грн. 80 коп. –інфляційних.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи ту обставину, що ДЖКП «ЛОРТА» ні місцевому господарському суду, ні суду апеляційної інстанції доказів, які б спростовували доводи Позивача - не подано, то посилання Скаржника на те, що Позивачем неправомірно заявлено позов про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних витрат –є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки, Відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України належного виконання ним умов укладеного Договору, а тому судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оцінивши докази в їх сукупності, дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст.  99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 19.12.2006 року у справі №  4/2359-6/375 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                           Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.