ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.07 р.                                                                               Справа № 44/79пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2” (представник Рабєєв Ю.Л., довіреність від 05.02.07 року) до державної виконавчої служби в місті Димитров (головний державний виконавець Балаценко С.Ю., довіреність 1873 від 14.03.07 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” (представник Боболь І.В., довіреність 15/03-014 від 15.03.07 року) та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” (представник Федорова Г.В., довіреність 06/05-07 від 23.01.07 року) про:

ь          визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 06.11.06 року з реалізації арештованого майна – дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12;

ь          визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів від 06.11.06 року № 6050203-1 з продажу дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12;

ь          визнання недійсним акту проведення прилюдних торгів від 20.11.06 року з реалізації арештованої дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12,

а також за зустрічною позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” до державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, до державної виконавчої служби в місті Димитров та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” про:

ь          визнання права приватної власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” на дев’ятиповерхову будівлю гуртожитку з підвалом загальною внутрішньою площею 4’828,6 м2, розташовану в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12, –

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Шахтобудівельне управління № 2” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до державної виконавчої служби у місті Димитров (далі – Служба), товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” (далі – Компанія) та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” (далі – Підприємство) про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 06.11.06 року (далі – Торги) з реалізації арештованого майна – дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом Товариства, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12 (далі – Будівля), про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів від 06.11.06 року № 6050203-1 (далі – Протокол) з продажу Будівлі, а також про визнання недійсним акту проведення прилюдних торгів від 20.11.06 року (далі – Акт) з реалізації арештованої Будівлі.

Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на порушенні Службою норм статей 56 та 61 Закону України „Про виконавче провадження” в частині неприйняття пропозицій боржника щодо черговості реалізації майна Товариства, крім того, Товариство вважає, що відповідач неналежним чином оприлюднив оголошення про проведення Торгів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та заперечив проти зустрічного позову Компанії на підставах, аналогічних наведеним у позовній заяві.

Відповідач Служба заперечив проти позову, зазначивши, що описане державним виконавцем майно реалізовувалося без жодних порушень Закону України „Про виконавче провадження”, зокрема в процедурі реалізації майна Товариства на Торгах жодних порушень допущено не було, виконавчі дії в процесі реалізації Будівлі сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась, а самі Торги проведені належним посередником – Підприємством. Служба та Компанія надали низку процесуальних документів зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з Товариства.

Підприємство в судовому засіданні усно заперечило проти позову, зазначивши, що процедура виконавчого провадження є виключною компетенцією органів державної виконавчої служби, а Підприємство в особі обласних філій лише організовує Торги. Підприємство підтримало позицію Служби стосовно відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідач Компанія, яка придбала Будівлю на Торгах, в порядку статті 60 ГПК України звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права власності Компанії на Будівлю. Компанія вважає підстави для набуття права власності – законними, а процедуру виконавчого провадження – правомірною.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства не підлягає задоволенню в частині визнання недійсним Торгів, провадження у справі про визнання недійсними Протоколу та Акту підлягає припиненню, натомість зустрічний позов до Товариства підлягає задоволенню, а в зустрічному позові до Служби та Підприємства слід відмовити виходячи з наступного.

За змістом позовної заяви та доданих до неї документів, на виконанні Служби перебувало зведене виконавче провадження про стягнення боргів з Товариства (боржника) на користь сімох фізичних осіб про стягнення заробітної плати у розмірі 69’742,38 грн. та двадцяти одного виконавчого документу про стягнення санкцій на користь Пенсійного фонду України в сумі 150’450,98 грн.

Згідно статті 55 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець Служби актом опису та арешту АА № 069695 від 24.07.06 року описав та арештував належне Товариству майно – Будівлю площею 4’828,6 м2. Право повного господарського відання Товариства на Будівлю підтверджене рішенням господарського суду Донецької області від 05.09.02 року у справі № 12/72в.

Твердження позивача щодо незаконності окремих процесуальних дій державного виконавця Служби стосовно порядку звернення стягнення на майно боржника – судом до уваги не беруться, оскільки позивач не надав суду доказів визнання зазначених процесуальних дій неправомірними в порядку статей 85 Закону України „Про виконавче провадження” та статті 1212 ГПК України (через оскарження дій або бездіяльності до суду або органів юстиції).

Висновком експерта Котікова Ю.І. від 20.08.06 року визначено початкову вартість Будівлі – 145’952,40 грн. з ПДВ.

12.09.06 року в порядку статті 61 Закону України „Про виконавче провадження” Служба та Підприємство уклали договір № 6050203 про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за розділом 1 якого предметом договору є реалізація арештованої Службою Будівлі вартістю 121’627 грн. без ПДВ, що належить боржникові Товариству, з метою погашення боргів на загальну суму 220’193,36 грн. перед фізичними особами та ПФУ.

Реалізація зазначеної нерухомості через Підприємство була узгоджена з державною виконавчою службою Донецької області, про що свідчить погодження від 11.09.06 року № 1326-1328/02-19.

Передача на реалізацію державним виконавцем та продаж Підприємством Будівлі без врахування пропозицій Товариства з цього приводу – за висновком суду не є порушенням норм Закону України „Про виконавче провадження” та Інструкції про проведення виконавчих дій, навпаки, подібний спосіб реалізації є невід’ємним правом державного виконавця, оскільки приписи частини 5 статті 50 Закону України „Про виконавче провадження” передбачають, що у будь-якому разі остаточна черговість стягнення на майно боржника визначається державним виконавцем. Окрім того, позивач жодним чином не довів суду того, що Товариство зверталося до державного виконавця з будь-якими пропозиціями щодо черговості реалізації майна боржника.

З огляду на наведене, твердження позивача про порушення порядку звернення стягнення на майно Товариства – є необґрунтованими з правової та доказової точки зору.

Оголошення про проведення прилюдних торгів друкувалося Підприємством в засобі масової інформації газеті „Партнер-інформ” від 21.10.06 року № 59 (454). У відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серії ДЦ № 1554, виданого Державним комітетом інформаційної політики України 05.04.00 року, газета „Партнер-інформ” видається в місцевій сфері розповсюдження, та розрахована на категорію читачів-мешканців Донецької області, тому суд вважає, що газета „Партнер-інформ” належним чином довела до сторін виконавчого провадження та широких кіл населення відомості про час та місце Торгів.

Оскільки прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Товариства (Будівлі) відбулись 06.11.06 року, що підтверджується Протоколом, суд вважає, що Підприємством дотримано вимоги законодавства щодо публікації оголошення про прилюдні торги не пізніше як за 15 днів до дня проведення цих Торгів. Окремим листом № 1594 від 31.10.06 року Підприємство повідомило сторони виконавчого провадження та державного виконавця про час та місце проведення Торгів.

06.11.06 року Підприємство на Торгах здійснило реалізацію Будівлі, переможцем Торгів та набувачем стала Компанія. Факт проведення Торгів зафіксований документами, передбаченими пунктом 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 року № 68/5, а саме – Протоколом.

Згідно вимог частини 3 статті 66 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець 20 листопада 2006 року на підставі зазначеного Протоколу видав Акт, який в силу зазначеної норми права є підставою для видачі свідоцтва, що засвідчує право власності Компанії на Будівлю.

За загальними правилами господарського процесу (стаття 33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Це в першу чергу стосується позивача, який має доказати факти, на підставі яких він будує позовні вимоги. Втім всупереч зазначеній нормі, Товариство жодним чином доказово не довело незаконності дій державного виконавця та Підприємства, через що у позовних вимогах Товариства про визнання недійсними Торгів слід відмовити через доказову необґрунтованість та правову безпідставність.

Провадження за позовом Товариства про визнання недійсними Протоколу підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України (спір не підлягає розгляду в господарських судах), тому що Протокол не є актом в розумінні статті 12 ГПК України, бо не викликає жодних юридичних наслідків, а лише підтверджує юридичний факт проведення Торгів.

Провадження за позовом Товариства про визнання недійсними Акту державного виконавця також підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки зазначений документ також не є актом в розумінні статті 12 ГПК України, бо приймається не від імені юридичної особи – Служби, а від імені посадової особи (державного виконавця), який у виконавчому провадженні виступає як самостійна процесуальна особа, до того ж, для оскарження дій державного виконавця передбачено окремий судовий (непозовний) порядок, який визначено статтями 85 Закону України „Про виконавче провадження” та 1212 ГПК України.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, статті 12 Закону України „Про господарські товариства”, а також статей 66 ГК України та 115 ЦК України – Компанія є добросовісним набувачем та власником Будівлі, отриманої на підставах, що передбачені Законом України „Про виконавче провадження” та не заборонені законом. У відповідності до приписів статті 388 ЦК України Будівля у будь-якому разі не може бути витребувана у Компанії, тому що означене майно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

З огляду на наведене, означене право власності Компанії на Будівлю виникло на законних підставах, тому суд вважає безсумнівною наявність у вказаного суб’єкта господарювання права власності на продане державним виконавцем майно.

У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Компанія може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Оскільки за змістом позову у справі № 44/79пн Товариство не визнає право власності Компанії на Будівлю та наполягає на визнанні недійсними Торгів, які стали підставою для набуття права власності Компанії, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду із зустрічним позовом до Товариства за захистом свого права власності.

Натомість, ані Служба, ані Підприємство жодним чином не оспорюють право власності Компанії на Будівлю, через що зустрічні позовні вимоги Компанії до Служби та Підприємства задоволенню не підлягають через те, що всупереч статей 1 та 2 ГПК України, на час подання позову, право власності Компанії на Будівлю цими відповідачами не було порушене, а також не піддавалося оспорюванню або невизнанню, тому Компанія не мала права звертатися до суду із позовом до Служби та Підприємства про визнання права власності.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне невизнання та оспорювання Товариством права власності Компанії на Будівлю, а також порушення та неправильне розуміння Товариством норм Конституції України, ЦК України та інших норм, які регулюють режим права власності та правила здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на Товариство, як на особу, з вини якої виник спір.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.50, 55, 56, 61, 66, 85 Закону України „Про виконавче провадження”, ст.ст.115, 328, 388, 392 ЦК України, ст.66 ГК України, ст.ст.26, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.12 Закону України „Про господарські товариства”, керуючись ст.ст.1, 4-47, 12, 22, 33, 36, 43, 49, 60, п.1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2” до державної виконавчої служби в місті Димитров,  до товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” про:

ь          визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів від 06.11.06 року № 6050203-1 з продажу дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12;

ь          визнання недійсним акту проведення прилюдних торгів від 20.11.06 року з реалізації арештованої дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12.

Відмовити у задоволенні позову державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2” до державної виконавчої служби в місті Димитров, до товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 06.11.06 року з реалізації арештованого майна – дев’ятиповерхової будівлі гуртожитку з підвалом державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2”, розташованої в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12.

Задовольнити зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” до державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2” про визнання права приватної власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” на дев’ятиповерхову будівлю гуртожитку з підвалом загальною внутрішньою площею 4’828,6 м2, розташовану в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” до державної виконавчої служби в місті Димитров та до спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” про визнання права приватної власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” на дев’ятиповерхову будівлю гуртожитку з підвалом загальною внутрішньою площею 4’828,6 м2, розташовану в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12.

Визнати право приватної власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” на дев’ятиповерхову будівлю гуртожитку з підвалом загальною внутрішньою площею 4’828,6 м2, розташовану в місті Красноармійську мікрорайон „Шахтарський” будинок 12.

Стягнути з державного підприємства „Шахтобудівельне управління № 2” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Донтехком” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2-4 –відповідачам

5–господарському суду Донецької області