ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 січня 2007 р.                                                                              Справа № 15/1-07(02-2а)

Суддя господарського суду Курко О.П.  , розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт", с. Плебанівка, Шаргородського району

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат", м. Бар

про стягнення 44 866,01 грн.

ВСТАНОВИВ :

ТОВ "Агросвіт" с. Плебанівка, Шаргородського району звернулось до суду з позовом до ТОВ "Цукровий комбінат" м. Бар про стягнення 44866,01 грн. заборгованості.

Розглянувши матеріали позовної заяви судом встановлено наступне:

Право на звернення до господарського суду реалізовується шляхом подачі позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам ст. 54 ГПК  України по формі та змісту.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України  позовна заява повинна містити найменування сторін, їх місцезнаходження, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності. Дані відомості вказуються з метою індивідуалізації учасників спору, а також для відправлення їм судових документів і подальшого виконання рішення. Для цього ж треба вказувати номери рахунків сторін у банківських установах.

В порушення викладеного позивач не вказав повної поштової адреси сторін а лише назву населеного пункту де вони знаходяться, інших даних щодо їх ідентифікації. Оскільки Закон  передбачає обов’язкову вимогу щодо даних відомостей (п. 2 ст. 63 ГПК України), тому можливість їх скорочення  виключається, що в свою чергу тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Крім цього суд звертає увагу позивача на те,  що згідно ст. 32 ГПК України  доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Стаття 36 даного Кодексу передбачає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

В даному випадку до матеріалів позову додані  жодним чином не завірені фотокопії документів, крім того деякі з них взагалі не читаємі, що позбавляє суд можливості здійснити їх попереднє вивчення на стадії  прийняття позовної заяви.  Враховуючи вищевикладене  копія поштової квитанції як доказ направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів не є належним доказом виконання вимог п. 2 ст. 57 ГПК України.

Оскільки недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України, таким чином позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. 2 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву №1  від 15.01.07  1-му аркуші разом з доданими матеріалами  повернути позивачу.

У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі 448,66 грн., перераховане за квитанцією № 157 від 15.01.2007р.  підлягає поверненню.

Суддя                                                Курко О.П.