ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.

№ 3/4333

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого  судді

Кравчука Г.А.

суддів :

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з'явився

відповідача

СПД ОСОБА_1 ОСОБА_2. дов НОМЕР_1
від 29.012007 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Державного підприємства
"Залозецький спиртовий завод"

на постанову

Житомирського апеляційного
господарського суду від 30.01.2007р.

у справі

№3/4333 господарського
суду Хмельницької області

за позовом

Державного підприємства
"Залозецький спиртовий завод"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльностіОСОБА_1

про

стягнення 16 643 грн.

В С Т А Н О В
И В:

Державне підприємство (надалі ДП)
"Залозецький спиртовий завод" у липні 2006 року звернулося до
господарського суду Хмельницької області з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності (надалі СПД) ОСОБА_1 про стягнення 16 643 грн. боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач на підставі усної домовленості та
відповідно до  видаткової
накладної НОМЕР_2 від 30.05.2003 року відпустив відповідачеві товар -солод
пивоварний, за який останній не розрахувався, в результаті чого утворилася
заборгованість у вказаному розмірі. Вимогу позивача про оплату за відпущений
товар СПД ОСОБА_1 залишив без відповіді.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 22.08.2006 року (суддя Видобовський О.Д.), залишеним
без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від
30.01.2007 року ( судді: Шкляр Л.Т., Гулова А.Г., Пасічник С.С.), в позові
відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Доповідач: Шаргало В.І.

Не погоджуючись з прийнятими у
справі рішенням та постановою, ДП "Залозецький спиртовий завод"
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій ст.ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України та приписів законодавства про застосування строку позовної
давності, просить їх скасувати. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на
те, що перебіг строку позовної давності в даному випадку почався з восьмого дня
після дати пред'явлення вимоги про оплату (ст. 530 ЦК України).

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників відповідача, розглянувши  матеріали справи та доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого
господарського суду вважає, що касаційна скарга не  підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що за усною домовленістю
відповідно до  видаткової
накладної НОМЕР_2 від 30.05.2003 року та довіреності НОМЕР_3 від 29.05.2003
року ДП "Залозецький спиртовий завод" відпустив СПД ОСОБА_1 9,780 тон
пивоварного солоду на загальну суму 16 643 грн., за який останній не
розрахувався. Позивачем 17.05.2004 року направлено вимогуНОМЕР_4 про оплату
отриманого товару, яку відповідач залишив без відповіді. На момент звернення до
суду вказана заборгованість не погашена.

Оскільки спірні правовідносини
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України (01.01.2004р.) та
продовжують існувати після набрання ним чинності господарські суди попередніх
інстанцій правомірно застосували положення цього Кодексу до спірних
правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову з
підстав  пропуску строку  позовної давності господарський суд
відзначив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі -продажу, тому
враховуючи положення пункту 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до
яких покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття товарознавчих документів, суд дійшов
висновку, що перебіг строку позовної давності щодо оплати відповідачем
отриманого товару розпочався з 30.05.2003 року, тобто з моменту відпуску товару
відповідно з видатковою накладною.

Статтею 256  Цивільного кодексу України встановлено, що
позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому перебіг
строку позовної давності починається з дня коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого права (ст.261 Кодексу).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України, ст. 71 ЦК
Української РСР).

Господарськими судами встановлено,
що договір купівлі - продажу був укладений між сторонами в усній формі, що в
даному випадку не суперечить положенням цивільного законодавства. Строк
виконання зобов'язання по оплаті отриманого відповідачем товару не був
встановлений.

Оскільки позивачем на момент
звернення до суду був пропущений трирічний строк позовної давності з дня,
наступного після отримання  відповідачем
товару, ніяких поважних причин пропуску цього строку  позивач не приводив і не просив відновити цей
строк колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову
у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Згідно зі статтею 261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг
позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити
вимогу  про виконання зобов'язання. Тобто
законодавець пов'язує початок перебігу строку з днем виникнення права на
пред'явлення такої вимоги, а не з днем фактичного її пред'явлення, у зв'язку з
чим доводи касаційної скарги про те, що строк позовної давності необхідно було
обчислювати від дня звернення з вимогою про оплату отриманого відповідачем
товару не ґрунтуються на чинному законодавстві.

З
огляду на викладене  колегія   суддів
вважає, що під   час розгляду
справи  господарськими судами попередніх
інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і
об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим
обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції
відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Разом з тим судова колегія
касаційної інстанції вважає за можливе відповідно до вимог статті 53
Господарського процесуального кодексу України відновити ДП "Залозецький
спиртовий завод" строк для подання касаційної скарги, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова надіслана на його адресу
09.02.2007 року, а касаційна скарга згідно з поштовим штемпелем на конверті,  в якому скарга надійшла до суду, подана
09.03.2007 року.

Керуючись ст. ст. 53, 1115,
1117, 1119,  11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити Державному підприємству
"Залозецький спиртовий завод" строк для подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Залозецький спиртовий завод" залишити без задоволення.

Постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. у справі №3/4333 залишити
без зміни.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.