ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

29.01.07                                                                                           Справа  № 5/2467-13/243А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру №1205 від 04.12.06р.

на постанову   господарського суду Львівської області від 10.11.2006р.

у справі         №5/2467-13/243А

за позовом:           Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру, м.Львів

до відповідача   Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Галицькому районі м.Львова, м.Львів

про          визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення №/3 від 12.05.06р.

за участю представників

від  позивача – Дуда І.П. –представник (дов. у справі);

від  відповідача – не з’явився.

Права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази цього містяться в матеріалах справи.

Технічна  фіксація  судового  процесу  здійснювалась з  допомогою  програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Постановою господарського суду Львівської області від 10.11.2006р. у цій справі (суддя Станько Л.Л.) в задоволені позову Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру до ДПІ у Галицькому районі м.Львова про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення №/3 від 12.05.06р. відмовлено.

Постанова суду мотивована ст.250 Господарського кодексу України, п.5.1, п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5, п.6.5 ст.6, п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15, п.п.17.1.7 п.17.1, п.17.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), п.5.4 Інструкції "Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів", затвердженої наказом ДПА України у редакції від 03.09.01р. №342 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.01року за №887/6078 (далі Інструкція №342), п.п."а" абз.2 п.5.3 ст.5 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.01р. №253 (зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.07.01р. за №567/5758) у редакції наказу ДПА України від 27.05.03р. №247, із змінами та доповненнями (далі Порядок №253), на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про безпідставність вимог позивача, оскільки останній своєчасно не сплатив узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість (в сумі 69927,25 грн.) протягом визначених законодавством граничних строків сплати такого, а тому податковим органом в межах визначеного Законом №2181-Ш строку давності (три роки) правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення та застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 13985,45 грн.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, Львівський обласний радіотелевізійний передавальний центр оскаржує судове рішення, наполягаючи на тому, що згідно звірки взаєморозрахунків податкового органу та позивача у останнього станом на 23.05.05р. та 08.11.06р. числяться переплати по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) відповідно в розмірі 13851,45 грн. та 2276,91 грн., а не недоїмка, як стверджує відповідач.

Крім того, на думку апелянта, спірне податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем з порушення порядку та процедури його прийняття, зокрема, з порушенням вимог Порядку №253 та п.2.5 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.01р. №110 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.03.01р. за №268/5459), зокрема, таке прийняте не на підставі норми закону, якою визначено граничний термін сплати зобов’язання, та акту перевірки, який взагалі не складався.

Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду, задоволивши позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

ДПІ у Галицькому районі 16.09.05р. прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш за затримку на 59 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в розмірі 195312,30 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 відсотків в сумі 39062,46 грн.

В результаті адміністративного оскарження позивачем вищевказаного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі 12.05.06р. прийняла податкове повідомлення-рішення №/3, яким згідно з п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш за затримку на 59 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в розмірі 69927,25 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 відсотків в сумі 13985,45 грн., яке є предметом даного спору.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок адміністративного оскарження позивачем також і податкового повідомлення-рішення від 12.05.06р. №/3  ДПА України своїм рішенням від 18.07.06р. №7822/6/25-0215 залишила таке без змін, а скаргу Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно даних облікової картки Львівського обласного радіотелевізійного передавального центру за 2004 рік (наявна в матеріалах справи) ним несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов’язання, а саме: по декларації №1807011, згідно якої сума зобов'язання становить 105452 грн., з терміном

сплати до 01.03.04р., проте, така сума погашена лише 07.04.04р. за що нараховано штрафну санкцію на суму 5052,45грн. (в обліковій картці відображено 07.04.04р.); по декларації №1830108 сума зобов'язання складала 104955грн., з терміном сплати до

30.03.04р., проте, погашена 20.05.04р., за що нараховано штрафну санкцію в сумі

3234,15грн. (в обліковій картці відображено 20.05.04р.); по декларації №1862695 сума зобов'язання складала 1117231 грн., з терміном сплати до 30.04.04р., проте, погашена    16.06.04р., за що нараховано штрафну санкцію в сумі 4973,65 грн. (в обліковій картці відображено 16.06.04р.); донарахованих по акту податкового органу –3726 грн., з терміном сплати до 14.04.04р. (донарахування погашено 20.05.04р.), за що застосовано штрафну санкцію в сумі 745,20 грн. (в облікові картці відображено 20.05.04р.).

Підпунктом 4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону №2181-Ш передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених п.п."г" п.п.4.2.2 п.4.2, а також п. 4.3 цієї статті.

Згідно п.5.1 ст.5 цього ж Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону №2181-Ш для подання податкової декларації (п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 вказаного Закону).

Враховуючи наведені вище норми законодавства, позивач зобов'язаний був самостійно сплатити суми податкових зобов’язань, визначених в поданих ним податкових деклараціях, відповідно до 01.03.04р., до 30.03.04р., до 30.04.04р., до 14.04.04р., чого ним зроблено не було.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці на 59 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 17.3 ст.17 Закону №2181-Ш передбачено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум. Таким чином кошти, що надійшли на сплату зобов'язань з податку, збору (обов'язкового платежу), спрямовуються на погашення податкових зобов'язань того самого платежу у порядку календарної черговості надання граничних термінів їх сплати. Така черговість погашення діє незалежно від волі платника податків та стосується як самостійно  розрахованих платником  податків  податкових зобов'язань, так і розрахованих контролюючим органом. В даному випадку, місцевим господарським судом підставно не застосовано до спірних правовідносин вимоги ст.250 ГК України.

Крім того, облік надходження платежів в картках рахунків здійснюється в порядку календарної черговості настання граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань (п.5.4 Інструкції №342).

Отже, враховуючи п.6.5 ст.6 Закону №2181-Ш, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення від 16.09.05р. №/0 вважається відкликаним, а надіслане позивачу згідно п.п. "а" абз.2 п.5.3 ст.5 Порядку №253 податкове повідомлення-рішення від 12.05.06р. №/3 - законним.

Також, з огляду на зазначені норми права, судова колегія вважає, що складання акту перевірки для застосування штрафу за описані вище порушення податкового законодавства закон не вимагає.

Таким чином, судова колегія оскаржувану постанову місцевого господарського суду, якою підставно відмовлено в задоволенні позовних вимог, залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, ч.5 ст.254 КАС  України –

Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду Львівської області від 10.11.06р. у цій справі  - без змін.

2.          Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець