КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2007                                                                                           № 17/20

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: Овчаренко Г.О. – представник за довіреністю,

відвідповідача:  Багуй Д.В. – представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український правничий центр"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.02.2007

у справі № 17/20

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Український правничий центр"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія"

про                                                  зобов"язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про зобов'язання відповідача виконати умови договору доручення №1/27-02/06 від 27.02.2006, а саме: надати відомості розрахунків з боржниками за розрахунковий період з травня по листопад 2006 р. включно.

Позовні вимоги ТОВ "Український правничий центр" мотивовані наступним. Позивач за винагороду виконує для відповідача комплекс юридичних та фактичних дій, що передбачено умовами договору доручення від 27.02.2006. За твердженням позивача, починаючи з червня 2006 року відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за договором, а саме не надає відомості розрахунків з боржниками, які необхідні позивачу для складання Актів виконаних робіт та отримання належної позивачу винагороди за договором.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 12.02.2007 р. у справі № 17/20 у   позові  було  відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати та задовольнити його позовні вимоги , оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального  права.

Зокрема скаржник зазначає про те, що він належним чином виконував умови договору, а відповідач, в свою чергу, не в повному обсязі та несвоєчасно здійснював оплату за надані позивачем послуги.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,  відповідно до умов договору доручення №1/27-02/06 від 27.02.2006, який був укладений між ТОВ "Експлуатаційна компанія" (відповідач по справі) та ТОВ "Український правничий центр" (позивач по справі), відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов'язання в межах цього Договору здійснювати комплекс юридичних та фактичних дій від імені відповідача за його рахунок, в тому числі у відповідності до його вказівок та письмових заявок (додаток №1) з метою представництва та захисту законних інтересів відповідача в судових або інших державних органах та організаціях, при реалізації відповідачем своїх основних статутних завдань (п.1.1 Договору).

Зокрема, відповідно до п.1.2 Договору позивач зобов'язався надавати відповідачеві послуги у вигляді організації та контролю надходження коштів від квартирної плати, плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, плати за надання комунальних та інших послуг.

Права та обов'язки сторін за Договором визначені у розділі 2 Договору.

Так, відповідно до п. 2.2.1 Договору позивач має право отримувати від працівників ТОВ "Експлуатаційна компанія" документи, довідки, розрахунки та інші матеріали, необхідні для виконання цього Договору. Відповідний обов'язок покладений на відповідача пунктами 2.3.2, 2.3.3 Договору, а саме своєчасно за вказівкою позивача відповідач зобов'язаний надавати всі необхідні документи, їх копії, що потрібні для виконання даних позивачу доручень. Крім того, згідно з п.2.3.6, 2.3.7 Договору відповідач був зобов'язаний щомісяця не пізніше 10 числа надавати уточнені суми заборгованості відносно кожної заявки станом на перше число поточного місяця, а також надавати на вимогу позивача всю інформацію, яка необхідна останньому для якісного та своєчасного надання юридичних послуг. А відповідно до п.2.3.1 Договору відповідач в п'ятиденний термін з дня пред'явлення зобов'язаний прийняти все виконане позивачем, підписати відповідний Акт виконаних робіт та виплатити позивачу винагороду на умовах Договору.

Винагорода (гонорар) позивача згідно з п.3.1 Договору складає 10 % від суми задоволених вимог відповідача і виплачується у разі, якщо після підписання цього Договору та подання відповідачем заявки, після проведеної позивачем роботи по досудовому або судовому врегулюванню справи, третя особа самостійно виконає вимоги відповідача без урахування винагороди позивача.

За твердженням позивача, починаючи з червня 2006 року відповідачем не виконуються зобов'язання за договором, які передбачені п. 2.3.6 Договору доручення, через що позивач звертався до ТОВ "Експлуатаційна компанія" з претензією №45/11 від 16.11.2006 про надання повної інформації про нарахування, оплату та заборгованість споживачів житлово-комунальних послуг відповідача за розрахункові періоди: травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2006 року.

Дослідивши матеріали справи, суд не знайшов підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ст.1004ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачу були передані заявки ТОВ "Експлуатаційна компанія" на здійснення комплексу юридичних та фактичний дій, направлених на стягнення з наймачів (власників) квартир заборгованості за квартирну плату та спожиті комунальні послуги, а також заявка №2 з переліком отриманої станом на 01 травня 2006р. з наймачів (власників) квартир заборгованості (копії заявок знаходяться в матеріалах справи).

Також між сторонами за Договором були складені Акти приймання виконаних робіт №1 від 04.04.2006, №2 від 07.04.2006, №3 від 12.05.2006.

Як стверджує відповідач, для виконання покладеного на нього пунктом 2.3.6 Договору обов'язку подавати уточнені суми заборгованості відносно кожної заявки, відповідачу необхідні результати виконання кожної окремої заявки. Саме такий обов'язок покладений на позивача пунктом 2.1.6 Договору і його, за твердженням відповідача, не було виконано.

Аналізуючи зміст договору доручення, укладеного між сторонами, суд дійшов висновку, що спочатку позивач повинен надати відповідачу результати виконання кожної окремої заявки, а вже після цього відповідач на виконання п. 2.3.6 Договору передає позивачу уточнені суми заборгованості відносно кожної заявки.

Позивачем не доведено, що він на виконання п.2.1.6 Договору передав відповідачу результати виконання кожної окремої заявки.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що вимога позивача про зобов'язання ТОВ "Експлуатаційна компанія" надати відомості розрахунків з боржниками за розрахунковий період з травня по листопад 2006 р. включно є безпідставною, оскільки саме з вини самого позивача відповідач був позбавлений такої можливості. Крім того, судом приймається до уваги та обставина, що сторонами не було визначено, яким чином відповідач зобов'язаний надавати позивачеві уточнені суми заборгованості відносно кожної заявки - письмово чи усно.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у позові повністю.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству, фактичним  обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ТОВ „Український правничий центр” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду  м. Києва  від 12.02.2007 р. по справі № 17/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 17/20 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

06.06.07 (відправлено)