ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

№

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М.
і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги ОСОБА_1,
м. Запоріжжя (далі -  ОСОБА_1)

на постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 17.04.2007

зі справи  № 2-848/06

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,
м. Свалява Закарпатської області та

закритого акціонерного товариства
“Ресма”, м. Запоріжжя, в особі ліквідатора ОСОБА_31, м. Запоріжжя (далі -  ЗАТ “Ресма”)

про припинення
дій, що порушують права акціонера, відновлення становища, що існувало до цього
порушення, та відшкодування моральної шкоди,

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
-Запорізьке регіональне управління закритого акціонерного товариства
комерційного банку “Приватбанк”, м. Запоріжжя, (далі -  ЗАТ “Приватбанк”)

заінтересовані особи:
ОСОБА_3, м. Запоріжжя;

ОСОБА_4, м. Запоріжжя;

ОСОБА_5, м. Запоріжжя;

ОСОБА_6, м. Запоріжжя;

ОСОБА_7, м. Запоріжжя;

ОСОБА_8, смт Гуляйполе Запорізької
області;

ОСОБА_9, м. Запоріжжя;

ОСОБА_10, АДРЕСА_1;

ОСОБА_11, м. Запоріжжя;

ОСОБА_12, м. Запоріжжя;

ОСОБА_13, м. Запоріжжя;

ОСОБА_14, м. Запоріжжя;

ОСОБА_15, м. Запоріжжя;

ОСОБА_16, м. Запоріжжя;

ОСОБА_17, м. Запоріжжя;

ОСОБА_18, м. Запоріжжя;

ОСОБА_19, м. Запоріжжя;

ОСОБА_20, м. Запоріжжя;

ОСОБА_21, м. Запоріжжя;

ОСОБА_22, м. Запоріжжя;

ОСОБА_23, м. Запоріжжя;

ОСОБА_24, м. Запоріжжя;

ОСОБА_25, м. Запоріжжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Свалявського районного
суду від 20.11.2006 позов задоволено частково:

- припинено незаконні дії емітента
акцій ЗАТ “Ресма”, направлені на порушення закріплених акціями прав акціонерів;

- зобов'язано реєстроутримувача ЗАТ
“Приватбанк” перерахувати всі акції ОСОБА_26, ОСОБА_25, ОСОБА_27,
ОСОБА_22,ОСОБА_23, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_24,                  ОСОБА_5,  ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, що знаходяться на рахунках закритого акціонерного
товариства “Томіріс” в системі реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ
“Ресма” на рахунок емітента (ЗАТ “Ресма”);

- переведено право на купівлю акцій
ЗАТ “Ресма” за договором купівлі-продажу, укладеним ОСОБА_28 на ОСОБА_1;

-
ЗАТ “Ресма” зобов'язано вирішити питання щодо реалізації зазначених
акцій або їх анулювання у відповідності до чинного законодавства та його
статуту;

- в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 17.04.2007 зазначене рішення скасовано, в
позові відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувану
постанову апеляційної інстанції скасувати, а рішення Свалявського районного
суду від 20.11.2006 залишити без змін.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ
“Прикінцеві положення” Закону України від 15.12.2006 № 483-V “Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів” після набрання чинності цим Законом
касаційні скарги (подання) на судові рішення у справах, передбачених пунктом 2
Прикінцевих положень цього Закону, підлягають розгляду за правилами
Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Отже, розгляд матеріалів даної
касаційної скарги здійснюється за правилами ГПК України.

За результатами такого розгляду
Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення
касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини п'ятої статті
28 ГПК України громадяни можуть вести свої справи в господарському суді
особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально
посвідченою довіреністю.

Дана касаційна скарга підписана
представником скаржника ОСОБА_29на підставі довіреності, копія якої додана до
скарги. Довіреність, в свою чергу, підписана безпосередньо ОСОБА_1 (фізичною
особою) та посвідчена підписом директора ПП “Промресурс-інструмент” ОСОБА_30
Підпис останнього скріплений печаткою названого підприємства. Проте посвідчення
довіреності директором ПП “Промресурс-інструмент” не може бути розцінено як
нотаріальне, оскільки відповідно до приписів частини другої та шостої статті 1
Закону України “Про нотаріат” вчинення нотаріальних дій в Україні покладається
на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних
нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною
діяльністю (приватні нотаріуси). Посвідчення, зокрема, доручень, прирівняних до
нотаріальних, може провадитись особами, вказаними у статті 40 цього
Закону.

Директор ПП “Промресурс-інструмент”
до числа таких осіб не належить. Отже, він не мав права посвідчувати
довіреність фізичної особи, в даному разі ОСОБА_1, на представництво її
інтересів у господарському суді ОСОБА_29, яким підписано касаційну скаргу.
Тобто скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Крім того, відповідно до частини
четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати
державного мита.

Згідно зі статтею 45  і частиною першою статті 46 ГПК України заяви
про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються
державним митом (крім випадків, встановлених законодавством) у порядку  і розмірі, встановлених законодавством
України. Порядок і розмір сплати державного мита встановлено Декретом Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито” (далі -Декрет).

Відповідно до підпункту “б” пункту
2 статті 3 Декрету ставку державного мита із позовних заяв немайнового
характеру встановлено в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За приписами підпункту “г” пункту 2
статті 3 Декрету розмір ставки державного
мита, зокрема, із касаційних скарг на рішення і постанови становить 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для  розгляду спору в першій інстанції.

З урахуванням розміру
неоподатковуваного мінімуму, встановленого пунктом 22.5 статті 22 Закону
України “Про податок з доходів фізичних осіб”, та характеру даного спору при
поданні касаційної скарги відповідачем у справі мало бути сплачено державне
мито в сумі 42, 50 грн., фактично ж згідно з квитанцією від 19.04.2007 № 4/5
перераховано лише  8, 50 грн.

Таким чином, до касаційної скарги
не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому
розмірі.

Відповідно до пунктів 1 і 4 частини
першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо:

- касаційна скарга підписана
особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не
зазначено;

- до скарги не додано документів,
що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Водночас згідно з частиною третьою
згаданої статті ГПК України після усунення обставин, зазначених, зокрема, в
пунктах 1 і 4 частини першої цієї статті сторона у справі має право повторно
подати касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 2 частини
першої статті 8 Декрету сплачене ОСОБА_1 мито в сумі 8, 50 грн. підлягає
поверненню з державного бюджету.

Керуючись пунктами 1 і 4 частини
першої та частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И
В:

1. Повернути касаційну скаргу
ОСОБА_1

2. Повернути ОСОБА_1державне мито в
сумі 8, 50 грн. Видачу довідки на повернення державного мита здійснити
Свалявському районному суду.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І.
Бенедисюк

Суддя
Б. Львов