ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

29.05.2007                                                                                         Справа  № 2/79

За позовом відкритого акціонерного товариства „Племінний завод „Закарпатський”, с. Гать Берегівського району

До відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Ростекс”, с. Вари Берегівського району

Про зобов’язання ТОВ „Ростекс” передати позивачу спірну будівлю санпропускника, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Гать, вул.. Кошута, буд..34-а у стані, в якому вона існувала на момент вибуття її з володіння позивача, а саме станом на 11.05.2004р.,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Маркусь М.І. –представник за дорученням від 23.10.2006р.

від відповідачів – не з’явився

СУТЬ СПОРУ: зобов’язання ТОВ „Ростекс” передати позивачу спірну будівлю санпропускника, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Гать, вул.. Кошута, буд..34-а у стані, в якому вона існувала на момент вибуття її з володіння позивача, а саме станом на 11.05.2004р.

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача, поданої в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України щодо їх уточнення).

Представник позивача просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що договір купівлі-продажу спірного майна, яке було відчужено не позивачем за даним позовом, за відповідним судовим рішенням було визнано недійсним, відповідно у відповідача виник обов’язок по поверненню отриманого за таким правочином. Натомість, відповідач ухиляється від повернення позивачу отриманого за такою угодою майна –будівлі санпропускника,  відповідно є особою, яка використовує його за відсутності відповідних правових підстав. Крім того, з огляду на те, що спірне майно існує на сьогоднішній день, наполягає на поверненні такого позивачу в натурі в спосіб та порядку, визначеному статтею 1213 Цивільного кодексу України у стані, в якому вона існувала на момент вибуття її з володіння позивача, а саме станом на 11.05.2004р.

Заперечує доводи відповідача стосовно неналежності права позивачу витребовувати дане майно, оскільки у нього відсутнє відповідним чином зареєстроване право власності на нього, оскільки вважає, що внаслідок визнання недійсною угоди купівлі-продажу будівлі санпропускника у відповідача також не виникли підстави для реєстрації права власності на це майно, а відповідно такий зобов’язаний повернути його тій особі, з власності якої воно вибуло. Враховуючи те,

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/79

що відчуження майно відбулось саме від позивача, вважає, що наявні всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує доводи позивача по мотивах, викладених ним у поданому суду письмовому поясненні на позов та в обґрунтування  своїх доводів вказує на те, що позивач не є тією особою, якій може бути повернене отримане відповідачем за недійсною угодою майно, оскільки не являється власником останнього.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Брокерською контрою ТОВ „Бізнес-Консалтинг”, що діяла від імені та в інтересах Берегівської об’єднаної Державної податкової інспекції та товариством з обмеженою відповідальністю „Ростекс” 11.05.2004 року було укладено договір за №49 купівлі-продажу майна ВАТ „Племінний завод „Закарпатський” –одноповерхову будівлю санпропускника загальною площею 273,5кв.м., що знаходиться в с. Гать Берегівського району, вул. Кошута, 34-а. Дане майно було реалізоване відповідачу з метою погашення податкової заборгованості позивача перед бюджетом та іншими цільовими фондами.

Не погоджуючись з такими обставинами позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, з огляду на що господарським судом області 19.08.2005 року у справі №2/70 визнано недійсним договір купівлі-продажу майна ВАТ „Племінний завод „Закарпатський” –одноповерхову будівлю санпропускника загальною площею 273,5кв.м., що знаходиться в с. Гать Берегівського району, вул. Кошута, 34-а, укладений між Брокерською контрою ТОВ „Бізнес-Консалтинг”, що діяла від імені та в інтересах Берегівської об’єднаної Державної податкової інспекції та товариством з обмеженою відповідальністю „Ростекс”, а також визнано недійсним протокол аукціону Прикарпатської універсальної товарної біржі №1 від 11.05.2004р. з продажу вказаного нерухомого майна. Дане судове рішення було залишено без змін як за наслідками апеляційного так і касаційного перегляду. Разом з тим, зважаючи на те, що в межах розгляду даного позову судом не було вирішено питання щодо застосування наслідків визнання вказаного правочину недійсним, які визначені чинним законодавством, позивач звернувся з вимогою до відповідача повернути безпідставно отримане за нікчемною угодою майно в натурі в спосіб та порядку, визначеному статтею 1213 Цивільного кодексу України у стані, в якому вона існувала на момент вибуття її з володіння позивача, а саме станом на 11.05.2004р.

Правові наслідки недійсності правочину регламентовано нормами статті 216 Цивільного кодексу України (в редакції 01.01.2004р.), частиною 1 якої визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю. Разом з тим, даною нормою зазначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не був стороною правочину №49, який був визнаний судом недійсним, нічого за такою угодою від жодної із сторін не отримував, а відтак і повертати відповідачу в контексті вказаної норми у нього обов’язку не має. На даний час будівля знаходиться в користуванні відповідача та позивачу навіть після визнання договору купівлі-продажу недійсним не поверталась.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/79

В силу частини 1 статті 1212 ЦК України особа,  яка набула майно  або  зберегла  його  у  себе  за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),  зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне   набуття   або  збереження  майна  було  результатом поведінки набувача майна,  потерпілого,  інших осіб  чи  наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним право чином, а також у випадках витребування   майна   власником   із  чужого  незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні або відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В свою чергу згідно вимог статті 1213 ЦК України набувач  зобов'язаний  повернути  потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 400 ЦК України та ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України регламентовано наслідки недійсності право чинів та визначено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно  повернути майно  особі,  яка  має  на  нього  право власності або інше право відповідно  до  договору  або  закону,  або  яка  є  добросовісним володільцем   цього  майна.  У  разі  невиконання  недобросовісним володільцем  цього  обов'язку  заінтересована  особа   має   право пред'явити позов про витребування цього майна. Недобросовісність відповідача при купівлі спірного об’єкту встановлено рішенням суду від 19.08.2005р. у справі №2/70, а відтак він зобов’язаний повернути позивачу отримане за нікчемною угодою нерухоме майно - одноповерхову будівлю санпропускника загальною площею 273,5кв.м., що знаходиться в с. Гать Берегівського району, вул. Кошута, 34-а..

На даний час спірне майно існує в натурі, є нерухомим та індивідуально визначеним майном, а тому відсутні будь-які перешкоди, які б унеможливлювали повернення спірної будівлі санпропускника позивачу в натурі в спосіб та порядку, визначеному ст.1213 ЦК України.

Заперечення відповідача наведені ним у поданому суду поясненні не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що внаслідок визнання недійсною угоди купівлі-продажу будівлі санпропускника у відповідача також не виникли підстави для реєстрації права власності на це майно, а відповідно такий зобов’язаний повернути його тій особі, з власності якої воно вибуло.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський   суд   оцінює   докази   за  своїм  внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі  докази  не  мають  для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Водночас, відповідно до статей 32, 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/79

Натомість, відповідачем не доведено існування обставини, які б спростовували доводи позивача, а відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-35, 43, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю „Ростекс” () передати відкритому акціонерному товариству „Племінний завод „Закарпатський”, с. Гать Берегівського району () спірну будівлю санпропускника, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Гать, вул.. Кошута, буд..34-а у стані, в якому вона існувала на момент вибуття її з володіння позивача, а саме станом на 11.05.2004р.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Ростекс” () на користь відкритого акціонерного товариства „Племінний завод „Закарпатський”, с. Гать Берегівського району () суму 85грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.  Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                                О.Ф. Ремецькі