ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 9/353/05-нр

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого          Ліпчапської Н.В.

Суддів:          Андрсєвої К.І.

Мацюри П.Ф.

При секретарі          Федорові В.А.

за участю представників від:

позивача - Ляшенко М.М.  за довіреністю №б/н  від 19.02.07р.

від відповідача -  Котова Ю.Ю.  за довіреністю №18 від 23.02.07р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Незалежної церкви християн віри євангельської "Віфанія"

на рішення господарського суду Миколаївської області від "10" січня 2007 р.

зі справи 9/353/05-нр

за позовом  Незалежної церкви християн віри євангельської "Віфанія"

до 1) ТОВ Фірма "Вантажкомерц"   Миколаївська митниця

2) Державної митної служби України в Миколаївській області

про визнання недійсними правочинів

встановив:

В жовтні 2005р. Незалежна церква віри євангельської „Віфанія” (далі –Церква „Віфанія”) звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання недійсними правочинів № 6 та № 7 від 03.02.2005р. до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вантажкомерц” (далі –ТОВ „Вантажкомерц”) та Державної митної служби України Миколаївської області (далі - Митниця).

Справа розглядалась господарськими судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Миколаївської області від 10 січня 2007р. прийнятого суддею Фроловим В.Д. в позові Церкви „Віфанія” відмовлено повністю.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про схвалення оспорюваних правочинів позивачем, шляхом вчинення вказаних дій по прийняттю до виконання договорів.

Факт прийняття до виконання договорів підтверджується судовими рішеннями. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 29.06.2005р. по справі №15/244 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2005р. відповідно до яких стягнено з позивача вартість отриманих послуг за зберігання вантажу відповідно до договорів № 6 та № 7 від 03.02.2005р. у розмірі 9600,00 грн.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Церква „Віфанія” звернулась із апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом норм процесуального та матеріального права, які виразились в тому, що судом не залучена до справи третя особа –Державна митна служба України в Миколаївській області і справа розглянута за її відсутністю.Рішення суду виносилось без представника позивача Церкви „Віфанія”.

Судом не виконані приписи Вищого господарського суду України від 24.10.2006р. та не враховані питання, поставлені в уточнених позивних вимогах.

На думку позивача, рішення суду підлягає скасуванню, а справу слід направити до господарського суду Миколаївської області на новий розгляд в іншому складі суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ „Вантажкомерц” вказує на відсутність підстав для скасування рішення суду, оскільки мотивація апеляційної скарги щодо порушень норм матеріального та процесуального права не містить належних доказів на підтвердження наведеного.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 03 лютого 2005р. між сторонами укладені договори зберігання № 6 та № 7. Згідно умов договорів, Поклажодавець –Церква „Віфанія” передала Зберігачу –ТОВ „Вантажкомерц”, гуманітарну допомогу (одяг, який був у користуванні) кількістю 54 та 48 місць на склад тимчасового зберігання до 03 травня 2005р. (а.с. 9-10)

22-23 березня 2005р. по видатковим накладним №№24;25; за довіреностями серії ЯИК № 570518 та № 570517 від 22.03.2005р. виданих на ім’я Орлова Сергія В’ячеславовича був отриманий вантаж, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних послуг, робіт від 22.03.2005р. (а.с. 23-29)

Таким чином, зазначені дії сторін свідчать про факт прийняття до виконання спірних договорів.

Факт одержання Церквою „Віфанія” вантажу із зберіганням у ТОВ „Вантажкомерц” встановлено у рішенні господарського суду Миколаївської області та Постанові Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2005р. зі справи № 15/244 за позовом ТОВ „Вантажкомерц” до Церкви „Віфанія” про стягнення заборгованості за оспорюваними правочинами. (а.с. 151-153)

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

В абзаці першому підпункту 9.2 п.9 роз’яснення Президії Вищого Арбітражного Суду України від 12.03.1999р. № 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з визнанням угод недійсними” зазначено: „Наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, або телетайпограма, тощо) або вчинення дій,  які свідчать  про  схвалення  угоди  (прийняття  її виконання,  здійснення  платежу другій стороні і т.ін.).  У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів  відсутності належних  повноважень  представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.”

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що схвалення правочинів Церквою „Віфанія” підтверджується отриманням її представником Орловим С.В. за довіреностями вантажу, що знаходився на зберіганні у ТОВ „Вантажкомерц”.

Що стосується посилання Церкви „Віфанія” на те, що судом не залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи Державну митну службу України в Миколаївській області, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст.27 ГПК України „Треті особи, які не заявляють самостійних  вимог  на  предмет спору,  можуть  вступити  у  справу  на   стороні   позивача   або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на  їх  права  або  обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено  до  участі  у  справі також  за  клопотанням  сторін,   прокурора   або   з   ініціативи господарського суду.      У  заявах  про залучення третіх осіб і у заявах  третіх  осіб про  вступ  у  справу  на  стороні  позивача    або    відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити  або допустити до участі у справі.” Як вбачається із позовної заяви Церкви „Віфанія” Державна митна служба України в Миколаївській області виступає як другий відповідач, а не як третя особа по даній справі.

Крім цього, рішення господарського суду ніяким чином не впливає на права та обов’язки Державної митної служби, що не є стороною за договорами, які оспорюються.

Таким чином, судова колегія вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом були повно з’ясовані обставини справи, враховані вказівки, що містяться в Постанові Вищого господарського суду України від 24.10.2006р., дотримані норми процесуального та матеріального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Незалежної церкви християн віри Євангельської „Віфанія” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10 січня 2007р. по справі № 9/353/05-нр залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя          Н.В.Ліпчанська

Суддя          П.Ф.Мацюра

Суддя                                                                               Е.І.Андрєєва