ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.03.07                                                                                           Справа№ 4/273-30/54

За  позовом  ВАТ „Львівенергоремонт”, м.Львів

до  ТзОВ „Діком ЛТД”, м.Львів

про  стягнення  8 845,32грн.

Суддя  Н.Мороз

Представники:

від  позивача –     Карпій  Р.М.- представник

від  відповідача -  н/з

Позиівачу  роз”яснено зміст прав та обов”язків, згідно ст.ст.20,22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено   ВАТ „Львівенергоремонт”, м.Львів   до ТзОВ „Діком ЛТД”, м.Львів   про   стягнення  8 845,32грн.

Ухвалою суду від 12.02.2007р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.03.2007р.

06.03.2007р.  розгляд справи відкладався з причин, наведених у відповідній   ухвалі суду.

Представник позивача  в судове засідання  з’явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у  позовні й заяві та пояснив, що  заборгованість яка виникла за неналежне виконання  відповідачем господарського зобов”язання становить  8845, 32 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час слухання справи,  відзив на позовну заяву не подав.

Справа розглядається за наявними матеріалами, згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов”язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Однією з підстав виникнення зобов”язань,  згідно ст.11 ЦК України, зокрема  є договори та  інші  правочини.

04.10.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 6217 на виконання  зварювальних   робіт.

Відповідно  до ст.837 ЦК України,  за договором  підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується  на свій  ризик  виконати  певну  роботу за завданням другої  сторони   (замовника), а замовник  зобов»язується  прийняти і оплатити  виконану роботу.

Згідно ст.882  ЦК України,  передання робіт підрядником  і прийняття  їх замовником оформляється  актом, підписаний обома сторонами.

Згідно п. 2.1  договору  вартість  робіт  визначалась на підставі  актів  виконаних робіт, підписаними сторонами  в жовтні  2006р. на суму 2 449, 91грн. та листопаді 2006р. на суму  5 985, 82 грн.

Відповідно до п.3.1.2  договору, відповідач зобов»язувався не пізніше десяти банківських днів  після підписання  актів  виконаних робіт,  перарахувати на поточний  рахунок  позивача  кошти за виконані роботи.

Однак, відповідач  вартість виконаних робіт не оплатив, відтак заборгованість  відповідача  станом на  01.02.2007р.  становить  8435, 73 грн. та підлягає  стягненню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, в контексті з вимогами ст.193 ГК України, зобов”язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.5.2 договору, за прострочку оплати товару, відповідач  зобов»язаний  сплатити  пеню у розмірі   подвійної  облікової ставки  НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, яка відповідно до поданого  позивачем розрахунку  становить 347, 28 грн.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, яка  становить  62, 31 грн.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані матеріалами справи, не спростовані  відповідачем  і підлягають  до задоволення.

Судові витрати покладаються на відповідача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.11, 509, 526, 530, 625, 692,837,882 ЦК України, ст.ст.193, 216 ГК України,   ст.ст.32,33,43,49,75,82-85, 116, 117  ГПК України, господарський  суд,-

В И Р І Ш И В:

1.  Позов  задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства  з обмеженою відповідальністю „Діком ЛТД” м.Львів, вул. О.Степанівни, 35 Б ( ) на  ВАТ „Львівенергоремонт” м.Львів, вул. П.Мирного, 24 ( п/р 1898 у Західному ГРУ „ПриватБанку” у м.Львові, МФО 325321, ) -  8 435, 73 грн. основного боргу,  347, 28 грн. пені, 62, 31 грн. –3 % річних, 102, 00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Наказ видати згідно  ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                                       Мороз Н.В.