ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.
№ 26/567-06-12966

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Державного підприємства "Одеська залізниця"

у справі

господарського суду Одеської області

на рішення

господарського суду Одеської області від 08.02.2007 року

за позовом

Приватного підприємства "Баланс"

до

Державного підприємства "Одеська залізниця"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка"

про

стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2006 року, приватне підприємство "Баланс" звернулось до суду з позовом до державного підприємства "Одеська залізниця" та товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка" про стягнення з відповідачів вартості недопоставленої продукції за договором № 5/1 укладеним 22.05.2006 року між позивачем та ТОВ „ВО Єкоенергобуд”, у сумі 1 505,53 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час руху територією України вантажу, вантажовідправникам якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка", відбулася його часткова втрата, а тому позивач просив стягнути на його користь вартість втраченого майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.02.2007 року (суддя Никифорчук М.І.) позов задоволено. З державного підприємства "Одеська залізниця" на користь позивача стягнуто 1 505,53 грн. –вартості нестачі вугілля, 102 грн., державного мита та 118 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка" звільнено від цивільної відповідальності у даній справі на підставі п. 110 Статуту залізниць України.

У касаційній скарзі державне підприємство "Одеська залізниця" посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права,  просить рішення суду скасувати, постановивши рішення, яким в частині стягнення 370,08 грн. вартості нестачі в межах природної втрати та похибки визначення маси відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних у справі матеріалів, відповідно до укладеного між ТОВ „ВО Єкоенергобуд” та приватним підприємством „Баланс” 22 травня 2006 року договору поставки № 5/1, 24.07.2006 року по залізничній накладній № 48441243 на адресу позивача у вагоні № 66939554 відвантажено вугілля у твердому та сухому стані вагою 59 600 кг.

24 липня 2006 року  між цими ж сторонами  укладений акт приймання-передачі вугільної продукції, згідно якого постачальник ТОВ „ВО Екоенергобуд” передав позивачеві вугілля марки Гк-т 13-100 у кількості 230,6 тони за ціною 300 грн. за тону без ПДВ, всього на загальн суму 92 875,20 грн.

27 липня 2006 року на станції Апостолово складений акт загальної форми № 936, відповідно до якого по прибутті  потягу  у вказаному вагоні виявлені поглиблення у вугіллі  над 1,2,3,4,5,6,7 люками розміром : д/ш/г –1050 см., 70 см., 40 см., та поглиблення над 3,4,5,6,7 любками  розміром : д/ш/г. : 750 см.,80 см., 50 см. Течі вантажу немає.

28.07.2006 року на станції Херсон, Одеської залізниці проведене перевантаження вугілля,  в результаті чого, у доповнення до акту № 936 складений комерційний акт АЯ № 586482*/68, з якого вбачається, що вказаний вагон у технічному стані є справним, втрата вантажу складає 3750 кг.

Згідно вимог п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачу одержувачу.

Відповідно до п.п. „а” п. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу за умови надходження його у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Наявність поглиблень на вугіллі суд першої інстанції визнав ознаками втрати вантажу під час перевезення.

Згідно вимог п. 113 Статуту, - за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди,  якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного і обґрунтованого висновку, що оскільки вантаж прибув у технічно справному вагоні, але є ознаки втрати вантажу під час перевезення, в даному випадку є вина залізниці за нестачу вантажу. Та обґрунтовано з цих підстав звільнив ТОВ ”Донбасвуглепереробка” від цивільної відповідальності.

Проте, правильно вирішивши питання щодо покладення відповідальності на перевізника, господарський суд не врахував наступне.

Відповідно до п.п. "а" п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі, а пунктом 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Постановляючи рішення про стягнення суми заявлених позовних вимог, яка обрахована за ціною посередника, тобто ТОВ „ВО Єкоенергобуд”, суд не з’ясував та не встановив ціну вантажовідправника –ТОВ "Донбасвуглепереробка", а отже і не визначив вартість вантажу, поставленого позивачу вантажовідправником.

Окрім того, відповідно до ч. 2 п. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Проте, задовольняючи позов, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, суму природної втрати вантажу не обрахував та не врахував вимоги п. 114 Статуту, відповідно до якого провізна плата відшкодовується залізницею лише у разі повної втрати вантажу, а не в разі недостачі, а тому при такому положенні, коли обставини, які підлягали з’ясуванню судом, не встановлювались і висновків щодо цього не зроблено, постановлене у справі судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим.

Крім того, в обґрунтування рішення суд послався на ч. 1 ст. 362 ЦК УРСР, однак, з 01.01.2004 року набрали чинності Цивільний та Господарський кодекси України і оскільки перевезення вантажу здійснювалось у липні 2006 року, то і застосовувати до спірних відносин необхідно норми саме цих Кодексів.

При новому розгляді справи, суду необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з’ясувати дійсні обставини справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, постановити законне й обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 08.02.2007 року скасувати, а справу № 26/567-06-12966 направити на новий судовий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                                                                  Ходаківська І.П.

Судді                                                                                              Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.