ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.07р.

Справа № 18/213-07

За позовом  Науково-виробничої дослідної агрофірми "Наукова"    с.Таромське, Дніпропетровський р-н. Дніпропетровська обл.

до   Товариства з обмежено відповідальністю "Колос"                с.Таромське, Дніпропетровський р-н. Дніпропетровська обл.

про визнання договору недійсним

Суддя  Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Шевченко В.Є. - дов. № 103 від 19.01.2007 р.

від відповідача:  Монич М.В. - дор. від 03.01.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Наукова-виробнича дослідна агрофірма „Наукова” звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Колос”  про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що земельна ділянка, яка була надана позивачу в постійне користування була передана відповідачу у власність, що є порушенням діючого законодавства і договір про сумісну діяльність, за яким позивач передав земельну ділянку, підписаний без погодження Дніпропетровської районної державної адміністрації; постанова Української академії аграрних наук про погодження спільної діяльності позивача з відповідачем визнана протиправною і недійсною.

Відповідач позов не визнає, зазначає, що договір був укладений відповідно до чинного законодавства. Позивач подав позов про визнання договору недійсним, по якому вже є рішення господарського суду, що набрало законної сили, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами про той же предмет із тих же підстав. При розгляді справи № 31/368 суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору про сумісну діяльність недійсним.

В судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2004 р. між Науково-виробничою дослідною агрофірмою „Наукова” та товариством з обмеженою відповідальністю „Колос” був укладений договір № 53 про сумісну діяльність, відповідно до якого сторони зобов’язалися шляхом об’єднання матеріально-технічних ресурсів та без створення окремої юридичної особи, спільно діяти у рамках чинного законодавства України, у відповідності до Статутів Сторін, за згодою Української академії аграрних наук, у галузі виробництва сільськогосподарської продукції для отримання прибутку.

Відповідно до п.3.1 договору позивач зобов’язався залучити для використання у сумісній діяльності необхідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення; необхідні будівлі, споруди та виробничі площі; необхідні машинно-тракторний парк, агрегати, інвентар та інші засоби сільськогосподарського виробництва; здійснювати науково-методичне та консультативне забезпечення проведення спільних робіт по вирощуванню сільськогосподарських культур; видати довіреність про надання права розпорядчого підпису  при проведенні грошових операцій та повноважень відповідача  для представництва перед третіми особами для укладання договорів, пов’язаних із забезпеченням сумісної діяльності.

Відповідач зобов’язався, в свою чергу, здійснювати повний цикл виробничого процесу сільськогосподарської продукції на залучених площах земельних ділянок, забезпечивши його необхідними машинно–тракторними агрегатами, технічним обладнанням, інвентарем, паливно-мастильними та насіннєвими матеріалами, добривами ,засобами захисту рослин та відповідними спеціалістами і працівниками; проводити всі технологічні операції та етапи робіт у відповідності до технології у визначені терміни; прийняти по переводу, в першочерговому порядку, на постійну роботу фахівців та робітників позивача; відкрити в банку окремий рахунок для проведення розрахунків, пов’язаних з операціями по сумісній діяльності; вести окремий бухгалтерський облік майна, коштовностей, зобов’язань, пов’язаних із виконанням цього договору, а також відображати на окремому балансі фінансові та інші результати сумісної діяльності і не включати їх в баланс відповідача, на якого покладено ведення спільних справ; укладати договори, пов’язані із забезпеченням сумісної діяльності,  від свого імені і нести обов’язки за цими договорами, тощо (п.3.2.).

Керівництво сумісною діяльністю (прийом на роботу спеціалістів, працівників, виконання програми робіт, тощо), а також ведення спільних справ в межах цього договору, згідно п. 4.2. покладено на відповідача. Відповідач проводить розрахунок із позивачем за використання в сумісній діяльності земельних ділянок площею 2400 га фіксованого сільськогосподарського податку в сумі 86 880,00 грн. на рік; відшкодовує витрати позивача, понесені на незавершене виробництво - оранку земель, тощо (п.4.9.).

У відповідності до розділу 5 Договору реалізація спільно вирощеної продукції здійснюється відповідачем за участю позивача на тендерній основі. До моменту реалізації спільно вироблена продукція перебуває у розпорядженні відповідача і перебуває на складах, орендованих у позивача. Всі доходи, одержані сторонами за даним договором у результаті сумісної діяльності, використовуються в першу чергу на відшкодування витрат кожної сторони; прибуток, одержаний сторонами від спільної діяльності, підлягає розподілу між сторонами наступним чином: позивачу  належить 25 % від реалізації спільно виробленої сільгосппродукції, відповідачу  належить 75 % від реалізації спільно виробленої сільгосппродукції (розділ 5).

Пунктом 6.1 передбачено, що договір діє з моменту підписання до 31 грудня 2004 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх обов’язків за Договором  позивачем надано відповідачу для використання у сумісній діяльності земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2273,3 га, про що сторонами складено акт, який є додатком до Договору.

Позивач просить визнати договір № 53 від 05.04.2004 р. недійсним, посилаючись на те, що спірний договір містить положення відповідно до яких позивач має передати у спільну власність відповідачу для спільного використання земельну ділянку площею 2 273,3 га, яка знаходиться в користуванні позивача на підставі державного акту на право постійного користування землею.

Суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 1130 ЦК України за договором про  спільну  діяльність  сторони  (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Умови договору про спільну діяльність, який укладається у письмовій  формі, відповідно до ст. 1131 ЦК України, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Укладаючи договір про сумісну діяльність сторони домовилися, що їх спільна діяльність буде здійснюватись без об’єднання вкладів учасників (п.1.1 договору). Таким чином, сторони визначили правовий статус майна виділеного для спільної діяльності, яке по закону не переходить у власність учасників договору. Відносини, що ґрунтуються на такому договорі регулюються статтями 1130, 1131 ЦК України та загальними положеннями зобов’язального права тому договір не суперечить закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49,82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

В.І. Петрова

Рішення підписано  11.06.2007 р.