ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.04.2007  року                                                            Справа № 3/103

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Парамонової Т.Ф.

суддів:                                        Єжової С.С.

Семендяєвої І.В.

секретар судового засідання Антонова І.В.

за участю представників сторін:

від позивача:           представник не прибув

від відповідача:          Зубова Л.І., довіреність № 01-026-1931, від 04.12.06,

від органу виконання судових рішень –представник не прибув

розглянувши

апеляційну скаргу                              Дочірнього підприємства „Інгаз”, м. Маріуполь

на ухвалу

господарського суду                    Луганської області

від                                                  19.02.2007

у справі                                        № 3/103 (суддя Пономаренко Є.Ю.)

за позовом                                        Дочірнього підприємства „Інгаз”, м. Маріуполь

до відповідача                              Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат”, м. Алчевськ

про                                                  стягнення 200 000 грн. 00 коп.

орган виконання

судових рішень –                              Департамент ДВС Міністерства юстиції України

в с т а н о в и в:

Рішенням арбітражного суду Луганської області від 14.05.2001 у справі № 3/103 задоволено позов ДП „Інгаз”, пред’явлений до „ВАТ Алчевський металургійний комбінат”; зобов’язано ВАТ „Алчевський металургійний комбінат” передати на користь ДП „Інгаз” продукцію (суміш) у кількості 885852м3 на суму 749060 грн. 86 коп. по договору № 7-026/014-8у-862 від 03.02.1998, з ВАТ „Алчевський металургійний комбінат” на користь позивача стягнуто судові витрати в сумі 474 грн. 64 коп.

На виконання рішення арбітражним судом Луганської області було видано накази № 3/103 від 14.05.2001.

Відділом державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції постановою від 16.07.2001 було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу арбітражного суду Луганської області № 3/103 від 14.05.2001.

Відповідач звернувся до господарського суду Луганської області з заявою про визнання наказу арбітражного суду Луганської області № 3/103 від 14.05.2001 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 19.02.2007 у справі №3/103 господарським судом Луганської області заяву відповідача було задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач –ДП „Інгаз” звернулось до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції від 19.02.2007 у справі №3/103 скасувати.

Згідно ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданим доказами повторно розглядає справу.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються  в  порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду (ст.106 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник позивача та органу виконання судових рішень належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибули. Колегія суду вважає можливим розглянути справу у даному судовому засіданні.

Заслухав представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.01.2004 господарським судом Луганської області порушено провадження у справі № 10/4б про банкрутство ВАТ „АМК”.

Оголошення про порушення провадження справи про банкрутство ВАТ „АМК” було опубліковано в газеті “Голос України” від 05.03.04 за № 43.

Згідно п. 15 ст. 11 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов”язань мають право подавати заяви з грошовими коштами до боржника згідно зі статтею 14 цього закону.

Грошові вимоги ДП „Інгаз” за наказом господарського суду № 3/103 від 14.05.2001 виникли до порушення справи про банкрутство № 10/4б і є конкурсними, відтак, на підставі п. 1 ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” позивач зобов’язаний був протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Всупереч до вказаної норми позивачем не було заявлено  вимог до боржника  - ВАТ „АМК” у справі про банкрутство у строк, встановлений для їх подання.

01.07.2004 ухвалою господарського суду Луганської області у справі № 10/4б затверджено реєстр вимог кредиторів, та визнано судом, що вимоги конкурсних кредиторів, які не заявлені в строк встановлений для їх подання, вважаються погашеними.

28.07.2004 провадження у справі про банкрутство ВАТ „АМК” припинено у зв’язку з затвердженням мирової угоди між боржником та кредиторами.

Визнаючи наказ господарського суду Луганської області №3/103 від 14.05.2001 таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції зазначив, що при опублікуванні оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, правовідношення по зобов’язанню ВАТ „АМК” перед ДП „Інгаз”, що ґрунтувалися на договорі № 7-026/014-8у-862 від 03.02.1998, продовжували існувати, оскільки зобов’язання виконано не було.

Закон про банкрутство до вимог кредиторів, які повинні заявлятися у справі про банкрутство, відносить і безспірні вимоги кредиторів, тобто ті, які підтверджені виконавчими документами (наказом суду).

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення грошових (майнових) вимог не звільняє кредитора від обов’язку заявлення їх в порядку статті 14 Закону про банкрутство.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у встановлений строк встановлені частиною 2 статті 14 Закону про банкрутство.

Так, вказаною статтею передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як свідчать матеріали справи грошові (майнові) вимоги ДП „Інгаз” до ВАТ „АМК” ґрунтуються на рішенні арбітражного суду від 14.05.2001, яким ВАТ „АМК” зобов’язано  передати ДП „Інгаз” продукцію на суму 749060 грн. 86 коп. за договором № 7-026/014-8у-862 від 03.02.1998.

Отже, вимоги ДП „Інгаз” виникли до порушення справи про банкрутство № 10/4б ВАТ ”АМК” та є конкурсними.

Матеріалами справи доведено, що ДП  „Інгаз” не звернулося до суду з заявою про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство ВАТ „АМК”.

Заявник скарги посилається на те, що спір між сторонами виник не по грошовим зобов”язанням, а є речово-правовим, тому він не підпадає під дію Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Дані доводи судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки у судовому рішенні та наказі про його виконання зобов”язання про передачу продуктів в натурі визначено також і в грошовому еквіваленті.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що спір в частині виконання наказу №3/103 за участю цих же самих сторін розглядався у справах №12/273пн та №12/395пн з прийняттям рішень, тому заява відповідача повинна бути залишена без розгляду на підставі п. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Ці заперечення позивача не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки у справах № 12/273пн та № 12/395пн розглядались позовні заяви ВАТ „АМК” з визначеним предметом та підставою позову.

У даному випадку розглядається заява відповідача, подана ним за ст. 117 Господарського процесуального кодексу України у рамках справи № 3/103 у процесі виконання наказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України  господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню  повністю або частково.

Зважаючи на вищевикладене, господарський суд Луганської області обґрунтовано визнав наказ таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судова колегія зазначає, що заявником апеляційної скарги при зверненні до апеляційного господарського суду було сплачене державне мито, однак Декретом КМУ „Про державне мито” справляння державного мита за перегляд апеляційним господарським судом ухвал суду не передбачається, тому державне мито слід повернути.

Керуючись статтями 47, 99, 101, п. 1 ст. 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Інгаз” на ухвалу господарського суду Луганської області від 19.02.2007 у справі № 3/103 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Луганської області від 19.02.2007 у справі № 3/103 залишити без змін.

3. Повернути Дочірньому підприємству „ Інгаз”, м. Маріуполь, пр. Леніна, 68, помилково сплачене державне мито за подання апеляційної скарги у сумі 42 грн. 50 коп. за платіжним дорученням  № 110 від 28.02.2007, видавши його з матеріалів справи.

Підставою для повернення державного мита є дана постанова, скріплена гербовою печаткою суду.

Головуючий суддя                                                  Т.Ф. Парамонова

Суддя                                                                      С.С. Єжова

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва