АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
13.03.07 р.          № 16/340
Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:
головуючого:                              Дзюбка П.О.
суддів:
За участю представників:
від позивача -Крамаренко В.А. дов.
№5871010-008 від 11.12.06 р.
від відповідача -не з"явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Ічнянському районі
напостанову Господарського суду м.Києва від
у справі № 16/340 (Фесюра М.В.)
за позовом                               Державна
податкова інспекція у Ічнянському районі
до                                                   Суб"єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1
стягнення 4890,5 грн.
Постановою Господарського суду Чернігівської
області від 18.12.2006 р. у справі № 16/340-а відмовлено в позові ДПІ у
Ічнянському районі Чернігівської області до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 4890,5 грн.
ДПІ у Ічнянському районі
Чернігівської області, не погоджуючись з постановою суду, подала апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняте нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що судом першої інстанції
при винесенні постанови було порушено норми матеріального права.

Відповідач не надав суду
заперечення на апеляційну скаргу, в судове засідання повноважний представник не
з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи
є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце
розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути
апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Апеляційний суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та
об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду
справи, встановив, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову
місцевого господарського суду скасувати з наступних мотивів:

Судом першої інстанції встановлено,
що Державною податковою адміністрацією в Чернігівській області здійснено
перевірку в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить: відповідачу, за результатами
якої складено акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій
у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльно
№НОМЕР_1.

В ході перевірки магазину, було
встановлено наступні правопорушення:

- незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка вказана в
денному звіті РРО, а саме сума невідповідності склала 336,10 грн.

Тобто було порушено п. 13 ст. 3
Закону України від 06.07.1995р. № 265 “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(далі - Закон 265), згідно якого суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, чеків, жетонів тощо) при продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг,
зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у
випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідно до ст.22 Закону - 265, у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність. Отже, за порушення п.13 ст. 3 Закону -265 до Відповідача застосовано
фінансову санкцію в розмірі 1680,50 грн.

- наявність десяти найменувань
підакцизних товарів без наявності цінника, чим порушено п.8 ст. 3 Закону - 265.

Статтею 23 Закону - 265 передбачена
штрафна санкція у розмірі одного неоподатковуваного, мінімуму доходів громадян
за кожний не виставлений цінник на товар. Відповідачу за вказане правопорушення
була визначена штрафна санкція у розмірі 170,00 грн.

- відсутність в розрахунковій
книжці дати її початку та закінчення, чим порушено п.5 ст.3 Закону - 265 та
п.п.9.1 п.9 „Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок” (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 01,12.2006року №614). Відповідно до п. 3 ст. 17 Закону - 265 за
порушення порядку використання розрахункової книжки нараховується штрафна
санкція в сумі двадцять неоподатковуваних доходів громадян, що становить 340,00
грн.

- реалізація алкогольних напоїв за
цінами нижчими ніж передбачено законодавством та роздрібна торгівля
алкогольними напоями без наявності сертифіката відповідності, чим порушено
Постанову Кабінету Міністрів України „Про затвердження мінімальних цін на
вітчизняні та імпортні алкогольні напої” від 21.06.01р. №700 та п. 5 „Правил
роздрібної торгівлі алкогольними напоями” (затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.07.96р. №854). Відповідно до абз. 6, 11 ч. 2 ст. 17
Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.95р.
№481/95-ВР (далі - Закон - 481), за перше правопорушення штрафна санкція
становить 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1000,00
грн., а за друге - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше
1700,00 грн.

Посадовими особами органу державної
податкової служби було складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки
№НОМЕР_2.

На підставі акту перевірки
Позивачем прийняті податкові повідомлення - рішення: № НОМЕР_3. про
застосування фінансових санкцій у розмірі 2700,00 грн. згідно з абз. 6, 11 ч.2
ст. 17 Закону -481 та №НОМЕР_4 про застосування фінансових санкцій у розмірі
2190,50 грн. згідно п.3 ст.17, ст.22, ст.23 Закону - 265.

У зв'язку з відмовою Відповідача
від отримання вище вказаних податкових повідомлень -рішень, надісланих
супровідним листом разом з повідомленням про вручення, посадовими особами
податкового органу 30.12.2003 року було складено акт про неможливість вручення
податкових повідомлень - рішень, а останні розміщено на дошці податкових оголошень
ДПІ у Ічнянському районі 30.12.2003року.

Оскаржувана постанова суду першої
інстанції мотивована пропущенням Позивачем термінів на звернення до суду, які
встановлені ст..250 Господарського кодексу України.

Статтею 250 Господарського кодексу
України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців від дня виявлення
порушення, ате не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Проте при визначенні меж
застосування ст. 250 Господарського кодексу України та штрафних санкцій за
порушення Закону-265, ч. 4 ст.17 Закону - 481, апеляційний суд вважає, що необхідно
враховувати наступне.

Виходячи зі змісту ст. 1 ГК
України, зазначений кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і
регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та
здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Учасниками відносин у сфері
господарювання відповідно до ст. 2 ГК України поряд з суб'єктами господарювання
є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені
господарською компетенцією.

В правовідносинах стосовно
застосування штрафних санкцій за порушення Закону-265, ч. 4 ст.17 Закону-481
органи державної податкової служби не є суб'єктом, наділеним господарською
компетенцією та безпосередньо не здійснюють організаційно-господарських
повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Згідно зі ст. 4 ГК України не є
предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини
управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або
місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією,
і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо
суб'єкта господарювання.

Враховуючи вказане, дія ст. 250 ГК
України не розповсюджується на строки застосування фінансових санкцій
відповідно до Закону України “Про застосування РРО в сфері торгівлі
громадського харчування та послуг”, ч. 4 ст.17 Закону України „Про державне
регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” із змінами та доповненнями.

Враховуючи вище викладене,
апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому
апеляційна інстанція вважає, що ДПІ у Ічнянському районі Чернігівської області
відповідно до чинного законодавства звернулась до судової інстанції з позовом
про стягнення фінансових санкцій.

Відповідно до ч.5 ст.17 Закону -
481 у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення органів,
зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі
рішення суду.

Стаття 25 Закону-265 передбачає, що
суми фінансових санкцій, які визначені ст.ст. 17 - 24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету
України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової
служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Відповідачем не було оскаржено
податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3., №НОМЕР_4, тому відповідно до чинного
законодавства суми штрафів, визначені даними рішеннями підлягають стягненню.

Станом на 10.11.2006 р. суму боргу
Відповідачем самостійно не сплачено. Тому, враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства, позовні вимоги податкового органу є правомірними, а сума
боргу 4890,5 грн. є підтвердженою.

Апеляційний суд вважає, що доводи
позивача, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки господарського
суду першої інстанції, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови господарського суду.

Отже, колегія суддів задовольняє
апеляційну скаргу позивача, скасовує постанову суду першої інстанції в повному
обсязі і приймає нову постанову, якою задовольняє позовні вимоги.

З огляду на викладене вище та
керуючись 195, 196,198, 202, 205, 207, 209 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ДПІ у Ічнянському районі
Чернігівської області напостанову Господарського суду Чернігівської області від
18.12.2006 р. у справі №16/340 задовольнити повністю.

2.Постанову Господарського суду
Чернігівської області у справі №16/340 від 18.12.2006 р. скасувати повністю.

3.Прийняти нову постанову, якою
задовільнити позов ДПІ у Ічнянському районі Чернігівської області.

4.Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 в рахунок державного бюджету
суму податкового боргу 4890,5 грн.

5.Матеріали справи №16/340
повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом одного місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Дзюбко П.О.

Судді

Дикунська  С.Я.

Пантелієнко  В.О.