ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.02.07 р.                                                                               Справа № 11/29пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: не з’явився, повідомлений належним чином

від відповідача: Мокренко Ю.Г. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “РОСТ” м.Донецьк

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “ДОНСНАБ” м.Донецьк

про встановлення сервітуту та меж земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “РОСТ” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з вимогою до відповідача, Закритого акціонерного товариства “ДОНСНАБ” м.Донецьк, про встановлення сервітуту та меж земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копію проекту землеустрою для відводу земельної ділянки, копію заявки на виділення земельної ділянки для розміщення об’єкта, копію рішення про дозвіл проекту землеустрою, копію акту узгодження меж земельної ділянки, копію листа Відповідача від 19.05.2006р.

Позивач у судове засідання не з’явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалі, поштове повідомлення № 5606760, не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Вся кореспонденція направлялася відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: вул.Куйбишева, 70 А, м.Донецьк, 83096.

Однак, позивач правом на захист не скористався.

Відповідач надав відзив за № 01/50 від 19.02.2007р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представника відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який  долучено до матеріалів справи, відповідно до ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Позивачу належать будівля машбюро, три гаражі, одна майстерня, два склади, загальна площа – 652,7м2. Зазначені нерухомі об’єкти розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Куйбишева, 70, та використовуються Позивачем для господарської діяльності.

20.09.2004р. позивачем було подано на ім’я Донецького міського голови заявку                    на виділення земельної ділянки для розміщення об’єкта. Розглянувши клопотання позивача, виконком Донецької міської ради дозволив розробку проекту землеустрою для відводу земельної ділянки під існуючі будівлі та споруди по вул.Куйбишева, 70 А, що підтверджується Рішенням за підписом Донецького міського голови від 15.11.2004р. № 01-13/6491.

Ні підставі зазначеного рішення Позивач уклав угоду з ТОВ “Геоплан” про розробку проекту землеустрою для відводу земельної ділянки. В свою чергу, ТОВ “Геоплан” виконало роботи відповідно до умов договору, а саме: розробило проект землеустрою та погодило його з міським управлінням земельних ресурсів та головним управлінням містобудування та архітектури.

19.05.2006р. між Позивачем та представником ТОВ “Геоплан” було укладено та підписано Акт узгодження меж земельної ділянки, в якому наведені відповідні данні. Але Відповідач у листі від 19.05.2006р. відмовився від узгодження запропонованих меж.

Позивач звернувся з листом № 81 від 27.11.06р. з пропозицією визначитися щодо встановлення земельного сервітуту, який був залишений без розгляду.

Згідно ч.1 ст.98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право  власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України сервітут може бути  встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частина 1 ст.404 Цивільного кодексу України встановлює, що право користування  чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу,  проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі,    зв’язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Відповідно до ст.99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі   земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв’язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній  земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Стаття 100 Земельного кодексу України встановлює порядок встановлення земельних сервітутів, а саме власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Ухвалою від 02.02.2007р. суд витребував від позивача обґрунтувати позовні вимоги щодо користування земельною ділянкою та надати додаткові документи.

Однак, позивач без поважних причин не виконав вимоги суду, не надав обґрунтування позовних вимог, не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, хоча про місце та час слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням № 5606760.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні  позовних вимог.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, передбачено ст.49 Господарського процесуального кодексу  України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.402, 404 Цивільного кодексу України, Земельним кодексом України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,  -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.