ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" червня 2007 р.                                                  Справа № 6/96а

11 год. 40 хв. , м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                           Блохіної Ж.В.

при секретарі

судового засідання                 Кузьміні М.М.,

за участю представників:

позивача                                   Букій В.О., довіреність №1663 від 28.12.2006 р.,

відповідача                              Ярмак В.В., довіреність №170/9/10-003 від 31.01.2007р.,

Баранець Н.І., довіреність №170/9/10-003 від 31.01.2007р.,

за участю                                  Кушнір Л.В. –прокурор відділу прокуратури Чернігівської

області,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов     Відкритого акціонерного товариства „Ніжинський жиркомбінат”,

м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2,

до  відповідача                        Ніжинської обєднаної державна податкової інспекції,

м. Ніжин, вул. Поштова, 2,

про                                             визнання  податкового повідомлення-рішення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством „Ніжинський жиркомбінат” подано позов до Ніжинської обєднаної державної  податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ від 16.01.2007р. №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006р. на 9412,03 грн.

06.03.2007р. заступник прокурора Чернігівської області подав заяву про вступ у справу на стороні відповідача –Ніжинської обєднаної державної податкової інспекції.

Представник відповідача заперечує проти позову.

Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, оскільки спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства, без врахування фактичних обставин, що порушує права позивача. Так, 17.11.2006р. до Ніжинської ОДПІ позивачем було подано податкову декларацію по ПДВ за жовтень 2006 року, в якій було заявлено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню  у відповідності до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”,  розрахунок суми бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок в розмірі 424425 грн. Представник вважає, що податковим органом неправомірно зменшено податковий кредит за вересень 2006 року на 9412,03 грн., що, в свою чергу, призвело до зменшення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації за жовтень 2006 року на суму 9412 грн., з тих підстав, що підприємством порушено п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7  Закону України „Про податок  на додану вартість”. Так, локомотивне депо „Смородине” є структурним підрозділом СТГО „Південна залізниця” і користується свідоцтвом платника податку СТГО „Південна залізниця”, а тому мало право складати податкові накладні, надати їх покупцю, а останній віднести сплачені суми ПДВ до складу податкового кредиту вересня 2006р. Також представник позивача зазначає, що підприємство правомірно віднесло до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним СТОВ „Вербивське” №160 від 26.09.2006р. та №161 від 29.09.2006р., в яких була механічна помилка в індивідуальному податковому номері і дана помилка була в подальшому виправлена. СТОВ „Вербицьке” надало позивачу  податкові накладні з правильним  індивідуальним податковим номером, що дає підставу позивачу віднести до податкового кредиту вересня 2006р. суми ПДВ по податковим накладним №№ 160, 161 і сплачені СТОВ „Вербицьке” суми ПДВ включити до суми бюджетного відшкодування у жовтні 2006 року.

Представник відповідача просить у позові відмовити, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано і відповідає чинному законодавству. Так, перевіркою обґрунтованості заявленого податкового кредиту  за вересень 2006 року було встановлено порушення правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати ПДВ згідно п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” в сумі 9412,03 грн. Посилання позивача на те, що податкові накладні за господарськими операціями з Локомотивним депо ”Смородине” є достатніми для підтвердження податкового кредиту лише на тій підставі, що депо є структурним підрозділом, не може вважатись належним та допустимим доказом. Так, п.2 ч.2 Порядку заповнення податкової накладної визначено, що будь-яка юридична особа може делегувати філії або структурному підрозділу право виписки податкових накладних. Для цього юридична особа повинна кожній філії або структурному підрозділу присвоїти окремий код, про що письмово довести до відома державного податкового органу за місцем реєстрації як платника податку. Даний порядок не було дотримано, а тому локомотивне депо не мало права виписувати податкові накладні і вказувати  індивідуальний податковий номер  СТГО „Південна залізниця”. Стосовно правомірності а включення до податкового кредиту  сум ПДВ по податкових накладних СТОВ „Вербівське”, представник відповідача вважає такі дії позивача неправомірними та зазначає, що відсутність чи неповнота даних реквізитів  податкової накладної є підставою для неврахування їх в податковому кредиті.

Прокурор підтримав позицію відповідача і також просить у позові відмовити.

Вислухавши представників сторін,  зясувавши всі обставини, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Ніжинською обєднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2007р. №/0, яким  відкритому акціонерному товариству „Ніжинських жиркомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006р. на суму 9412,03 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення прийнято Ніжинською ОДПІ на підставі висновків проведеної виїзної    позапланової перевірки ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого до відшкодування на розрахунковий рахунок  по податковій декларації за жовтень  місяць 2006 року, за результатами якої складено акт №28/23-0037942 від 11.01.2007р.

Перевіркою встановлено: „ 1. На порушення підпунктів  7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” із змінами та доповненнями ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року на суму 9412,03 грн.

2. Перевіркою підтверджено заявлену ВАТ ”Ніжинський жиркомбінат” суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2006 року в сумі 415013,00 грн., при умові підтвердження запитів на проведення зустрічних перевірок”.

Як вбачається з акту перевірки від 11.01.2007р.,за вересень 2006 року в порушення п.п.7.2.1 п.7.2 ст. 7 Закону України ”Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту віднесені суми податку на додану вартість по податковим накладним:

-          Локомотивного депо „Смородине” на суму ПДВ 2056,38 грн., в яких індивідуальний податковий номер належить платнику  під другою назвою („Південна залізниця”), а саме:

податкова накладна №9/15/8-8 від 14.09.2006р. на суму 7063,35, в т.ч. ПДВ 1177,23 грн.;

податкова накладна №9/21-8-8 від 21.09.2006р. на суму 5274,92 грн., в т.ч. ПДВ 879,15 грн.;

- СТОВ „Вербівське” на суму ППДВ 7355,65 грн., в яких не вірно вказаний індивідуальний податковий номер продавця, а саме:

податкова накладна №160 від 26.09.2006р. на суму 20948,76 грн., в т.ч. ПДВ 3491,46 грн.;

податкова накладна №161 від 29.09.2006р. на суму 23185,15 грн., в т.ч. ПДВ 3864,19 грн.

Таким чином перевіркою встановлено завищення податкового кредиту  в вересні 2006р. на суму 9412,03 грн., зменшено відємне значення різниця між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту вересня 2006р. на суму 9412 грн., зменшено на суму 9412 грн.  показники декларації з ПДВ за вересень 2006р. стосовно складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

На підставі встановленого,  податковим органом  при перевірці достовірності нарахування суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2006р., зменшено  на 9412 грн. : залишок відємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 декларації звітного податкового періоду (жовтень 2006р.), суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в жовтні 2006р.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР ( далі –Закон №168) бюджетне  відшкодування  - сума,  що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.7.1. п.7.7 ст.7 Закону №168 сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168 встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону №168 платник   податку,   який   має   право  на  одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

У відповідності до п.п.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закон №168 протягом  30  днів,  наступних   за   днем   отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідачем була проведена виїзна  позапланова перевірка позивача, якою було встановлено, що  до складу податкового кредиту позивачем були віднесені суми ПДВ, не підтверджені податковими накладними, оскільки останні складені з порушенням п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168.

Згідно п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168 платник податку зобов'язаний надати покупцю  податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону 3168 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом  7.2.6  цього  пункту).

У податкових накладних №160 від 26.09.2006р. та №161 від 29.09.2006р., виписаних позивачу продавцем товару СТОВ „Вербивське”, індивідуальний податковий номер продавця зазначено  відповідно „47” та „97” замість правильного „97”.

При встановленні помилки в визначенні індивідуального податкового номеру продавця СТОВ „Вербивське”, останній надав позивачу податкові накладні №160 від 26.09.2006р. та №161 від 29.09.2006р., де в рядку „індивідуальний податковий номер продавця” зазначено  „97”, тобто, внесені правильні дані.

Таким чином, у позивача були правові підставі для включення до складу податкового кредиту вересня 2006р. суми податку на додану вартість сплаченого (нарахованого) платником податку СТОВ „Вердибвське” за вищевказаним податковими накладними, а саме:

податкова накладна №160 від 26.09.2006р. на суму 20948,76 грн., в т.ч. ПДВ 3491,46 грн.;

податкова накладна №161 від 29.09.2006р. на суму 23185,15 грн., в т.с. ПДВ 3864,19 грн.

Посилання відповідача на те, що позивач мав діяти відповідно до приписів п.п.7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону 3168, який передбачає, що „ У разі відмови з боку постачальника товарів  (послуг)  надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).”, то суд вважає, що такі твердження є неправомірними, оскільки помилка в індивідуальному податковому номері продавця була виправлена шляхом надання продавцем позивачу податкових накладних, в яких помилка була усунута.

Виключення відповідачем зі складу податкового кредиту вересня 2006 року сум податку на додану вартість по податковим накладним, наданим позивачу Локомотивним депо „Смородине”, також є неправомірним, оскільки суперечить нормам Закону №168.

Податковий орган  дійшов висновку про те, що по податковій накладній №9/15/8-8 від 14.09.2006р. на суму 7063,35, в т.ч. ПДВ 1177,23 грн. та податковій накладній №9/21-8-8 від 21.09.2006р. на суму 5274,92 грн., в т.ч. ПДВ 879,15 грн., наданими позивачу продавцем товару  Локомотивним депо „Смородине” , в яких індивідуальний податковий номер належить платнику  під другою назвою („Південна залізниця”), позивач не має права  включити сплачену (нараховану) суму ПДВ до податкового кредиту вересня 2006 року.

Відповідно до п.п. 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону №168 право  на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

У пунктах 9.2, 9.3 ст. 9 Закону №168 передбачено, що будь-якій особі,  яка реєструється як платник податку на додану вартість, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для справляння цього податку. Особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

Локомотивне депо Смородине Південної залізниці  згідно свого Положення є її відособленим підрозділом і входить до складу госпрозрахункової служби локомотивного господарства.

Статутне територіально-галузеве обєднання „Південна залізниця” зареєстрована платником податку на додану вартість у Державній податковій інспекції в м. Харкові, індивідуальний податковий номер 92, що підтверджується Свідоцтвом №3007605 серії НБ №003106, виданим 20.09.2000р.

У вищевказаних податкових накладних, виданих  позивачу продавцем товару Локомотивним депо Смородине, в рядку індивідуальний податковий номер продавця зазначено номер 92, тобто  індивідуальний податковий номер Статутного територіально-галузевого обєднання „Південна залізниця”.

Згідно частини 2 пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, зареєстрованому  в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997р. за N 233/2037, „Якщо  не  зареєстровані платниками податку на додану вартість філії та інші структурні підрозділи платника податку самостійно здійснюють поставку товарів (послуг) та проводять розрахунки з постачальниками/споживачами, то зареєстрований платник податку, до складу якого входять такі філії, може делегувати філії або структурному підрозділу право виписки податкових накладних. Для цього платник податку повинен кожній філії та структурному підрозділу присвоїти окремий код (номер, шифр), про що письмово довести до відома державного податкового органу за місцем його реєстрації як платника податку на додану вартість. Відповідальність за недотримання вимог даного Порядку філіями та структурними підрозділами несе платник податку на додану вартість.”

В звязку з тим, що структурні підрозділи основної діяльності залізниці самостійно здійснюють продаж товарів (робіт, послуг) та проводять розрахунки з постачальниками-споживачами, 19.02.2002р. заступником начальника Південної залізниці видано наказ № 4/113 „Про ведення податкового обліку”, яким:

- делеговано структурним підрозділам основної діяльності залізниці ведення податкового обліку, в тому числі виписки податкових накладних, ведення книги обліку придбання товарів (робіт, послуг), книги обліку продажу товарів (робіт, послуг);

- присвоєно кожному структурному підрозділу залізниці окремі коди (шифри) для реєстрації під зазначеним кодом (шифром) прошнурованих і пронумерованих книг обліку придбання  та продажу, зокрема, „ 8-8 Локомотивне депо Смородино ( ТЧ –8)”;

- наказано при складанні податкової накладної структурними підрозділами залізниці порядковий номер податкової накладної встановлювати з урахуванням присвоєного коду (шифру) і визначити числовим значенням через дріб. В чисельнику номер податкової накладної проставляти порядковий номер, а в знаменнику код (шифр).

Таким чином, відповідно до приписів частини 2 пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної та на підставі наказу  Південної залізниці від 19.02.2002р. №4/113 „Про ведення податкового обліку” Локомотивному депо Смородино було делеговано право  виписки податкових накладних, а тому останній  відповідно до делегованих йому прав і виписав податкові накладні позивачу, в яких зазначив індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість - Південної залізниці.

З вищевикладеного вбачається неправомірне зменшення податковим органом податкового кредиту позивача за вересень 2006 року на суму  9412 грн., що, в свою чергу, призвело до неправомірного зменшення  бюджетного відшкодування за жовтень 2006 року на 9412 грн.

Окрім того, приймаючи рішення, суд виходить також з того, що і в акті перевірки, і в податковому повідомленні-рішенні, яке є предметом спору, відповідач зазначає про порушення позивачем п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168, який передбачає обовязок платника податку (продавця) надати покупцю  податкову накладну, що має містити певні обовязкові реквізити, тобто, дана норма визначає обовязки продавця товару. Отже, позивач, який був покупцем товару і отримав від продавців товару податкові накладні, не порушував і не міг порушити  п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168.

Таким чином, Ніжинською ОДПІ  при проведенні перевірки та прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не враховані  фактичні обставини та приписи Закону України „Про податок на додану вартість”, що в свою чергу призвело до неправильних висновків перевірки та прийняття рішення, яке не відповідає чинному законодавству.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частини 3 статті 2 КАС України передбачено наступне:

“У  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в Україні в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийняття рішення  щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 9412,03грн. за жовтень 2006 року відкритому акціонерному товариству „Ніжинський жиркомбінат”.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, діяв не відповідно до законодавства України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення,  недобросовісно, а тому таке рішення  має бути визнано не чинним.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д    П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати  повністю недійсним  податкове повідомлення-рішення Ніжинської обєднаної державної податкової інспекції від 16.01.2007р. №/0, яким  відкритому акціонерному товариству „Ніжинських жиркомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2006р. на суму 9412,03 грн.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь   відкритого акціонерного товариства „Ніжинський жиркомбінат” (м. Ніжин, вул.. Прилуцька, 2, р/р 2600264 в Ніжинському відділенні АППБ „Аваль”, ідентифікаційний код 00373942)  3,40 грн. судових витрат.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі виготовлена 18.06.2007р.

Суддя                                                                                                                   Ж.В. Блохіна