ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.
№ 2/136-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Виробничо-технічна фірма “РВіК”

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р.

у справі
№ 2/136-06

господарського суду
Херсонської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Херсонської філії

до
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Виробничо-технічна фірма “РВіК”

про
стягнення суми

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
Бойцова О.Л., дов. реєстр. № 4271 від 20.12.2005 р.;

відповідача:
Рефлер В.В., директор;

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2006 р. Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Херсонської філії (далі –Філія) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просило  стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-технічна фірма “РВіК” (далі –Товариство) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 9 021,02 грн. та 418,22 грн. інфляційних витрат.

Позовні вимоги Філія обґрунтовувала тим, що вона у відповідності до договорів № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 041227 від 23.09.2002 р. надала Товариству телекомунікаційні послуги, проте Товариство оплату вказаних послуг своєчасно та у повному обсязі не провело, що є підставою для стягнення відповідної заборгованості з урахуванням збитків від інфляції згідно норм ЦК України.

Заявою № 180-10/33 від 21.06.2006 р. (т. 1, а. с. 55) Філія у зв’язку з тим, що за час розгляду справи відповідна заборгованість Товариства збільшилась, збільшила позовні вимоги та просила господарський суд Херсонської області стягнути з Товариства заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 10 577,34 грн. та 418,22 грн. інфляційних витрат.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 р. (суддя Скобєлкін С.В.) позовні вимоги Філії задоволено. Рішення мотивовано тим, що Товариство має заборгованість перед Філією за надані згідно  договорів № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 041227 від 23.09.2002 р. телекомунікаційні послуги, яка підлягає стягненню з урахуванням збитків від інфляції на підставі норм ЦК України та ГК України.

У заяві № 277-10/33 від 14.09.2006 р. (т. 2, а. с. 104) Філія уточнила позовні вимоги, зазначивши, що у позовній заяві та розрахунку до неї було помилково вказано договір № 041227 від 23.09.2002 р., а фактично йдеться про договір № 436/06 від 01.05.2004 р.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р. (колегія суддів: Коробка Н.Д., Юхименко О.В., Хуторной В.М.) рішення господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 р. змінено, позовні вимоги Філії задоволено частково: з Товариства стягнуто 6 485,06 грн. основного боргу та 314,72 грн. збитків від інфляції. Постанова мотивована тим, що Товариство має перед Філією борг у розмірі 6 485,06 грн. за надані згідно  договорів № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 436/06 від 01.05.2004 р. телекомунікаційні послуги, який підлягає стягненню на підставі норм ЦК України та ГК України з урахуванням збитків від інфляції.

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р. скасувати “в частині виключення того, що договір № 1227-АК від 01.11.2005 р. набирає чинності з моменту його підписання сторонами і вважати названий договір як неукладений. Зменшити суму основного боргу 6 485,06 грн., стягувану на користь ВАТ “Укртелеком” в особі Херсонської філії, до суми 2 887,13 грн.”, а також скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 р. і передати справу на новий розгляд до вказаного суду. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Товариство обґрунтовує тим, що господарські суди попередніх інстанцій при вирішенні спору порушили ст. ст. 42, 43, 63, 105 ГПК України, ст. 180 ГК України, дійшли до неправильних висновків.

Філія скористалась правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та надіслала до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Товариства, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р. –без змін. Вимоги, викладені у відзиві, Філія обґрунтовує тим, що у касаційній скарзі Товариства не наведено аргументів, які б доводили вчинення апеляційним господарським судом порушень норм матеріального або процесуального права, а прийнята ним постанова, яка оскаржується, відповідає вимогам законодавства України.

Крім того, від Філії до Вищого господарського суду України 22.02.2007 р. надійшло клопотання про перенесення розгляду касаційної Товариства та про зобов’язання Товариства надати копію касаційної скарги у зв’язку з її неодержанням.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаних клопотань Філії, оскільки, по-перше, 26.02.2007 р. від Філії до Вищого господарського суду України надійшов відзив на касаційну скаргу Товариства, зі змісту якого вбачається, що Філія отримала копію відповідної скарги, а по-друге, у судовому засіданні 28.02.2007 р. представник Філії Бойцова О.Л. не наполягала на задоволенні зазначених клопотань. Наведене, на думку колегії суддів Вищого господарського суду України, свідчить про те, що копія касаційної скарги Товариства була одержана Філією, що надало їй можливість реалізувати свої права як сторони у справі шляхом підготовки відповідного відзиву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення та постанови, які оскаржуються, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається (т. 2, а. с. 135 –137), що Товариство:

– заперечувало факт укладення з Філією договору № 1227-АК від 01.11.2005 р., та на підтвердження цього факту надало докази –лист № 05/1-06 від 24.01.2006 р. (т. 2, а. с. 139) та лист Філії № 717/20-02 від 03.2006 р. (т. 2, а. с. 140);

– стверджувало про часткове здійснення оплати за надані згідно  договорів № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 436/06 від 01.05.2004 р. телекомунікаційні послуги, і на підтвердження цього надало докази –платіжні доручення (т. 2, а. с. 154, 156, 158, 159, 161, 163).

Проте, в порушення ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом,  господарський суд другої інстанції вказані обставини не розглянув, оцінки відповідним доказам не надав, у зв’язку з чим передчасно прийшов до висновків як щодо наявності у Товариства заборгованості перед Філією за договорами № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 436/06 від 01.05.2004 р., так і щодо її розміру.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що за таких умов для вирішення спору необхідно витребувати та дослідити детальний розрахунок заборгованості за кожним з зазначених договорів окремо.

Апеляційний господарський суд вказаного не здійснив, а тому прийнята ним по даній справі постанова не може вважатись такою, що відповідає ст. 43 ГПК України.

Не відповідає вказаній нормі і рішення місцевого господарського суду, оскільки воно також прийнято без дослідження детальних розрахунків заборгованості окремо за кожним з договорів № 238/04 від 01.05.2004 р., № 1227-АК від 01.11.2005 р. та № 436/06 від 01.05.2004 р.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовід носин.

Відповідно до частини першої ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним законом (ст. 1117 ГПК України) межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішува ти питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних дока зів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р. та рішення господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 р.  підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-технічна фірма “РВіК” задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.10.2006 р. та рішення господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 р. у справі № 2/136-06 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                        Г.М. Мачульський

Суддя                                                                        В.І. Шаргало