ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.04.07 р.                                                                               Справа № 45/91

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-

правова група”, ,  м. Донецьк

до відповідача: Спільного підприємства „Агроспецмонтажник”, ,

м. Ясинувата

про стягнення 5 830 грн. 57 коп.

Суддя  Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Колосовій О.О.

Представники:

Від позивача: Тельний А.О. – довір., Петунін М.В. – директор

Від відповідача: Малахова Н.С. – довір.

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-          правова група”, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Спільного підприємства „Агроспецмонтажник”, м. Ясинувата про стягнення 5 830 грн. 57 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про охорону об’єкту підрозділом охорони Товариство з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група”, м. Донецьк №020214/01 від 14.02.2002р.  в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг, рішення господарського суду Донецької області від 02.03.2006р. по справі №11/454.

Відповідач у відзиві на позов б/н від 16.04.2007р. позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач стверджує про виконання вимог суду по рішенню від 02.03.2006р. по справі №11/454 та виконання зобов’язань по договору №020214/01 від 14.02.2002р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

Господарським судом прийняте рішення по справі №11/454 від 02.03.2006р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група” м.Донецьк до відповідача, Спільного підприємства „Агроспецмонтажник” м. Ясинувата Донецької області, про стягнення  заборгованості за надані послуги з охорони в сумі 35 522,00грн. по договору №02.02.14/01 від 14.02.2006р.

На виконання судового рішення був виданий відповідний наказ.

Як стверджує позивач, відповідачем заборгованість не була сплачена в примусовому порядку.

Відповідно до п. 5.1 договору №02.02.14/01 від 14.02.2006р. за невиконання чи неналежне виконання однією із сторін умов договору, винна сторона несе відповідальність згідно з діючим законодавством.

За таких підстав, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані інфляція у сумі 4 146 грн. 83 коп. та три проценти річних у сумі 1 683 грн.74 коп.

За таких підстав, позивач звернувся до господарського суду з позовом стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язань по договору №02.02.14/01 від 14.02.2006р.

Відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заперечень посилається на виконання вимог суду по рішенню від 02.03.2006р. по справі №11/454 та виконання зобов’язань по договору №020214/01 від 14.02.2002р.

Господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.03.2007р. по справі №11/454 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група” м.Донецьк до Спільного підприємства „Агроспецмонтажник” м. Ясинувата Донецької області та  стягнено з Спільного підприємства „Агроспецмонтажник” м. Ясинувата Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група” м.Донецьк  заборгованість за надані послуги з охорони в сумі 35 522,00грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 355,22грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 106,16грн.

У відповідності із вимогами ст.116 Господарського процесуального кодексу України на виконання судового рішення був виданий відповідний наказ.

Предметом розгляду справи №11/454 є стягнення заборгованості за надані послуги з охорони по договору 02.02.14/01 від 14.02.2002р.

За змістом ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти,   встановлені  рішенням  господарського  суду  (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

При вирішенні справи №11/454 був доведений факт невиконання відповідачем умов договору про охорону об’єкту підрозділом охорони Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група”, м. Донецьк №020214/01 від 14.02.2002р.  в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг.

Згідно з наданими документами, станом на день розгляду цієї справи заборгованість по договору про охорону об’єкту підрозділом охорони Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово-правова група”, м. Донецьк №020214/01 від 14.02.2002р. не погашена, що підтверджується постановою ДВС від про зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу №11/454 від 13.03.2006р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (враховуючи, що правовідносини продовжують існувати після набрання цим кодексом чинності) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати грошових коштів всупереч умовам договору та вимогам ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України відповідач не виконав.

За змістом п. 5.1 договору №02.02.14/01 від 14.02.2002р. за невиконання чи неналежне виконання однією із сторін умов договору винна сторона несе відповідальність згідно з діючим законодавством.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає випадки, коли боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлений факт невиконання зобов’язань по договору №02.02.14/01 від 14.02.2002р., господарський суд вважає правомірним нарахування та пред’явлення до стягнення позивачем інфляції у сумі 4 146 грн. 83 коп. та трьох процентів річних у сумі 1 683 грн. 74 коп.

Розрахунок суми санкції є арифметично вірним, а також таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Заперечень з боку відповідача щодо невірності розрахунку суду не надано.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, господарським судом залишене без уваги твердження відповідача про погашення заборгованості, оскільки доказів в підтвердження вказаного факту, всупереч вимогам ст.33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано, судом не встановлено.

Судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово - правова група”, м. Донецьк до Спільного підприємства „Агроспецмонтажник”, м. Ясинувата про стягнення 5 830 грн. 57 коп., в тому числі інфляція -  4 146 грн. 83 коп. та три проценти річних у сумі 1 683 грн. 74 коп., задовольнити.

Стягнути з Спільного підприємства „Агроспецмонтажник”, м. Ясинувата на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська промислово - правова група”, м. Донецьк інфляцію у сумі 4 146 грн. 83 коп., три проценти річних у сумі 1 683 грн. 74 коп., а всього у сумі 5 830 грн. 57 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням чинності.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення підписаний 20.04.2007р.

Суддя                                                                         Плотніцький Б.Д.