ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.
№ 9/262/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач Л.І.

розглянувши

касаційну скаргу
ТОВ “Сонячний”

на  постанову
від 17.10.2006р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду Миколаївської області

за позовом
ТОВ “Сонячний”

до
ЗАТ “Веселинівський Агрохім”

про
стягнення 48784, 02 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з’явились,

відповідача: Волошин В.Й. –директор,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 03.07.06 господарського суду Миколаївської області позов задоволено повністю. З ЗАТ “Веселинівський Агрохім” на користь ТОВ “Сонячний” стягнуто 3234, 72 грн. збитків від інфляції, 984 грн. 3-х відсотків річних, 44 565, 30 грн. штрафу, 487, 9 грн. державного мита та 118 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 17.10.06 Одеського апеляційного господарського суду вказане вище рішення змінено. Позов задоволено частково. З ЗАТ “Веселинівський Агрохім” на користь ТОВ “Сонячний” стягнуто 3234, 72  грн. збитків від інфляції, 984 грн. З % відсотків річних, 6239, 48  грн. пені, 104, 58  грн. витрат по державному миту і 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду,  ТОВ “Сонячний” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Як встановлено судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору від 07.07.2005 р. № 29/03-07/07-05 про надання сільськогосподарських послуг, укладеного між ЗАТ “Веселинівський Агрохім” і ТОВ “Сонячний”, останнім виконано сільськогосподарські роботи із збирання врожаю 2005 року на земельній ділянці площею 351,6 га на загальну суму 52740 грн., що підтверджено довідкою відповідача від 01 серпня 2005 р. та актом  виконаних робіт, підписаним сторонами 31.08.2005р.

Згідно п. 3.3 договору відповідач повинен оплатити надані послуги протягом 20-ти днів після виконання наданого обсягу робіт і підписання актів виконаних робіт, тобто, не пізніше 20.09.2005 р.

Судами з’ясовано, що  постановою суду апеляційної інстанції від 30.03.2006 р. у справі № 3/487/06 по спору між цими ж сторонами з того ж предмету, з відповідача за невиконання вказаного договору стягнуто заборгованість за виконані роботи в сумі 52740 грн. і пеня в сумі 15030, 90 грн., зазначене судове рішення не виконано, заборгованість не сплачено.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами попередніх інстанцій правомірно з врахуванням ст. 625 ЦК України стягнуто суму втрат від інфляції і 3 % річних.

При цьому п. 4.3 спірного договору встановлено, що за прострочку оплати за виконані роботи на строк більше трьох днів, замовник сплачує підряднику (позивачу) штраф у розмірі 0,5 % від суми виконаних робіт за кожний день прострочки, що є пенею за прострочку платежу.

Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

З врахуванням положень Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, яким встановлено обмеження щодо стягнення пені не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а також ст. 549 ЦК України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірною зміну Одеським апеляційним господарським судом судового рішення в частині зменшення суми стягнення пені з відповідача до 6239, 48 грн.

З огляду на викладене постанову Одеського апеляційного господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 17.10.2006 р. Одеського апеляційного господарського суду  зі справи №  9/262/06   залишити без змін.

Головуючий                                                                                        Коробенко Г.П.

Судді                                                                                                       Костенко Т.Ф.

Рогач Л.І.