ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

11.05.07 р.                                                                                 № 24/19-63

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої

При секретарі Бєліковій Н.А.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

від позивача  Денщик В.І. – довір.

від відповідача    Татарчук І.А. – директор

від НКРЕ  Піскунов А.В. – посвідчення № 240 від 01.04.2000р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом    Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж м. Краматорськ

До відповідача   Територіальне міжгалузеве об’єднання „Слов’янськ” м. Слов’янськ

про стягнення 84471 грн. 49 коп.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж м. Краматорськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” м. Слов’янськ про стягнення 84471 грн. 49 коп., в тому числі 70392,93 грн. – боргу за активну електроенергію та 14078,56 грн. – ПДВ на активну електроенергію.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на користування електричною енергією № 1061 від 17.12.1996р., договір на користування електричною енергією № 17 від 12.03.2002р., акти прийому-передачі електроенергії, звіт про об’єм відпуску електроенергії та договірну заявлену потужність на 2002, 2003, 2004р.р.,  вимогу на оплату боргу від 23.01.2007р., рахунки на оплату, розрахунок суми боргу.

Позивач надав письмове пояснення від 27.02.2007р., яким уточнив період виникнення заборгованості, зазначивши його з вересня 2003р. по грудень 2006р., а також заяву від 10.04.2007р. № 169-юр, якою змінив підстави позову та просить стягнути з відповідача борг за електричну енергію, спожиту за договором № 17 від 12.03.2002р.

Відповідач надав відзив на позов від 28.02.2007р. повідомив про існування заборгованості за користування електроенрегією в розмірі 72341,69 грн., оскільки вважає необґрунтованою вимогу щодо стягнення 12552,10 грн., нарахованих за жовтень, листопад 2004р. та просить застосувати позовну давність і вважає, що позивачем частково пропущено строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою від 04.04.2007р. суд за власною ініціативою викликав до судового засідання, в порядку ст. 30 ГПК України, для дачі пояснень з виниклих питань, спеціаліста Донецького територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України м. Донецьк, який з’явився до суду та надав письмові пояснення від 03.05.2007р. № 30-4-18/458.

Строк розгляду справи продовжено за клопотанням сторін відповідно до ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та  Донецького територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж та відповідачем укладено договір на користування електричною енергією № 17 від 12.03.2002р. Договір укладено без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Відповідно до умов договору позивач зобов’язується постачати відповідачу електроенергію, а відповідач, в свою чергу, зобов’язується оплачувати вартість спожитої електроенергії.

Позивач свої зобов’язання виконав належним чином, надав відповідачу послуги, обумовлені договором за період з вересня 2003р. по 01.01.2007р. та пред’явив вимоги на оплату, що підтверджено матеріалами справи, зокрема відповідними актами прийому-передачі електричної енергії, підписаними обома сторонами, рахунками на оплату та проти чого відповідач не заперечує.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 84471 грн. 49 коп. заборгованості за спожиту електроенергію з ПДВ за період з вересня 2003р. по грудень 2006р. за договором № 17 від 12.03.2002р.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач платіжним дорученням № 104 від 03.04.2007р. оплачено рахунки, виставлені позивачем за лютий та березень 2007р. з переплатою на 32481,91 грн.

Відповідно до п. 6.5 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 910 в редакції від 17.10.2005р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.11.2005р. за № 1399/11679 у разі відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У судовому засіданні на запит суду позивач пояснив, що заборгованості до 01.09.2003р. у відповідача не існує.

Враховуючи той факт, що на момент розгляду справи відповідачем здійснено переплату за користування електроенрегією в сумі 32481,91 грн., а позивач не здійснив віднесення суми переплати на погашення існуючої у споживача заборгованості, суд вважає, що дана сума повинна бути зарахована в рахунок погашення спірної заборгованості.

Таким чином провадження у справі в частині стягнення 32481,91 грн. боргу підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Згідно п. 4.1.3 договору плата за електроенергії стягується у формі планових платежів у наступні строки і в наступних розмірах:

-          до 10 числа поточного розрахункового періоду – І плановий платіж в розмірі 50% вартості середньомісячного споживання електроенергії;

-          20  числа поточного розрахункового періоду – ІІ плановий платіж в розмірі 50% вартості середньомісячного споживання електроенергії.

Як встановлено у судовому засіданні позивачем пред’являлись рахунки на оплату враховуючи фактичне споживання електричної енергії.

У судовому засіданні відповідач надав докази отримання рахунків за вересень – грудень 2003р. на суму 10497,70 грн. та за січень 2004р. на суму 3867,06 грн. відповідно у кожному із зазначених місяців і іншого позивачем не доведено.

Відповідно до загальних принципів виконання зобов’язань, а саме ст. 165 Цивільного кодексу УРСР та ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Оскільки відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права, суд відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України при розгляді справи застосовує позовну давність.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, його правила про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент виникнення зобов’язання, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З даним позов позивач звернувся до суду 15.02.2007р., про що свідчить вхідний штемпель канцелярії господарського суду Донецької області. Таким чином, строк позовної давності для звернення з вимогою щодо стягнення боргу за вересень – грудень 2003р. та за січень 2004р., виходячи з умов договору та фактичних дій по пред’явленню рахунків, позивачем пропущено.

Згідно з п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач заявив усне клопотання про відновлення строку позовної давності, посилаючись на скрутне фінансове становище на підприємстві і неможливість оплатити державне мито для подачі позову.

Виходячи з обставин справи та пояснень позивача суд не визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, тому порушене право захисту не підлягає.

Враховуючи наведене позовні вимоги щодо стягнення 14364,76 грн. боргу за вересень – грудень 2003р. та січень 2004р. задоволенню не підлягають.

Також позивач просить стягнути з відповідача борг за жовтень, листопад 2004р. в сумі 12552,10 грн., нарахованих у зв’язку із зменшенням середнього завантаження  вимірювального трансформатору струму.

Відповідно до п. 7.15 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України від 31 липня 1996р. № 28, в редакції Постанови НКРЕ від 22 серпня 2002р. № 928, які діяли на момент виникнення зобов’язань, у разі зменшення середнього завантаження за розрахунковий період вимірювальних трансформаторів струму в порівнянні з передбаченими технічними умовами, проектною документацією та вимогами ПУЕ щодо завантаження трансформаторів струму (при мінімальній сповивальній потужності завантаження трансформаторів струму має бути не менше 5%), споживач розраховується за обсяг електричної енергії, який визначається, виходячи з навантаження електроустановок споживача в окремій точці розрахункового обліку на рівні 5% завантаження трансформаторів струму та часу роботи струмоприймачів.

При визначені нарахованої суми позивач використовував час фактичної роботи струмоприймачів як 24 години.

Час фактичної роботи струмоприймачів узгоджується сторонами в договорі. Якщо цей час в договорі не зазначено, він має бути узгоджений між сторонами до проведення розрахунків.

Враховуючи той факт, що час роботи струмоприймачів сторонами не узгоджений, суд вважає розрахунок зазначеної величини позивачем не доведеним. Таким чином вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Заборгованість відповідача перед позивачем за активну електроенергію за період лютий 2004р. – грудень 2006р. в сумі 25072 грн. 72 коп. підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем і підлягає стягненню.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати покладаються на сторони відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст. 71 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 256, 257, 267, 526, 527, 530, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України від 31 липня 1996р. № 28, в редакції Постанови НКРЕ від 22 серпня 2002р. № 928, Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 910 в редакції від 17.10.2005р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.11.2005р. за № 1399/11679, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 30, 33, 34, 38, 43, 49, 69, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,  господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж м. Краматорськ до Територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” м. Слов’янськ про стягнення 84471 грн. 49 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Територіального міжгалузевого об’єднання „Слов’янськ” (84122, м.Слов’янськ, Донецька область, вул. Краматорська, 77, р/р 1961 у Донецькій обласній філії АКБ „Укрсоцбанк” м. Донецьк, МФО 334011, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж (84302, м.Краматорськ, Донецька область, вул.Островського, 8, ) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 95 в ОПЕРВ філії – Донецьке обласне управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106) 25072 грн. 72 коп. – боргу за активну електроенергію з ПДВ;  на поточний рахунок № 0104 в АК ПІБ м. Краматорська, МФО 334141)  575 грн. 60 коп. – державного мита, 80 грн. 40 коп. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі щодо стягнення 32481 грн. 91 коп. боргу припинити у зв’язку з відсутністю предмету спору.

У задоволені вимог в залишковій частині відмовити у зв’язку із недоведеністю та необґрунтованістю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 10.05.2007р.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його підписання.

Суддя