ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.03.2007
Справа №2-22/2797-2007А

За позовом - Державного коммунального підприємства «Ринок»( м.Армянськ, мкр. Корявко буд. 19,кв. 92)

До відповідача   -  Армянської міської ради ( м.Армянськ, вул.Сімферопольська, 7)

Про  визнання недійсним  рішення.

Суддя С.В.Яковлєв

За участю секретаря Дулімової В.І.

представники:

Від позивача    -    Кірсанова В.К. - пр - ник, дов від 1506.02.2007 р.

Від відповідача  -  Корякін М.І. – пред-к, дов. № 8 від 12.02.2007 р.

Сутність спору: Позивач – Державне комунальне підприємство «Ринок» -  звернувся  до суду з позовною заявою,  у якій просив визнати   недійсним рішення  3 сесії 5 скликання Армянської міської ради ( далі відповідач)  від 11.07.2006 р.  № 57. Вимоги мотивовані тим, що під час прийняття зазначеного рішення  відповідачем були порушені положення Земельного кодексу України, Закону України “Про  місцеве самоврядування в Україні».

Представник відповідача під час судового засідання, яке відбулось 15.03.2007 р., надав відзив на позов  ( вих.№ 02-15-19/707 від 03.03.2007 р.), в якому с позовними вимогами не погодився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши представників учасників процесу , суд

ВСТАНОВИВ:

На 2 сесії 5 скликання Армянської міської ради 06.06.2006 р.  було прийнято рішення № 32 «Про затвердження технічної документації по відводу земельних ділянок»  , відповідно до п.16 якого була затверджена технічна документація по землеустрою , яка затверджує право позивача на земельну ділянку для обслуговування  ринку в районі дома №9 мікр. Васильєва по вул. Сопіна в м.Армянськ , останньому була передана  в оренду на 1 рок земельна ділянка площею 0,0865 га в районі дома №9 мікр. Васильєва по вул. Сопіна в м. Армянськ кадастровий номер :01:003:0065 (далі земельна ділянка) для обслуговування ринку (п.16.1). Порядок сплати орендної плати позивачем за використання земельної ділянки був визначений у п. 16.2. зазначеного рішення. У п. 16.3 рішення були визначені обов’язки  позивача щодо укладення договору оренди , виносу в натурі меж земельної ділянки.

На 3 сесії 5 скликання Армянської міської ради 11.07.2006 р. було прийнято рішення № 57 , відповідно до якого були скасовані п. 16,16.1, 16.2, 16.3 рішення 2 сесії 5 скликання Армянської міської ради від 06.06.2006 р. № 32.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається  і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону.

Серед передбачених ст. 12 Земельного кодексу України ( далі ЗК України) повноважень сільських, селищних , міських рад в галузі земельних відношень є передача земельних ділянок у власність або користування  громадянам та суб’єктам господарської діяльності відповідно до вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи  набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель  державної  або комунальної власності за рішенням органів  виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Набуття права на землю здійснюється шляхом  передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі  ст. ст. 123, 124 ЗК  України  передача в оренду земельних ділянок, які знаходяться у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди  земельної ділянки за проектами відводу цих ділянок , за умови звернення у відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який розглядає заяву та у місячний термін дає відповідь на цю заяву. Рішення органу місцевого самоврядування  або органу виконавчої влади про відмову у наданні земельної ділянки у  користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів , затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

У ст.141 ЗК України визначени підстави припинення права користування земельною ділянкою, перелік яких є вичерпним.

Ст. 140 Конституції України визначає, що  місцеве самоврядування  є  правом територіальної громади – мешканців села, селища, міста -  самостійно вирішувати  питання місцевого значення в рамках Конституції і законів України. Місцеве  самоврядування здійснюється  територіальною громадою  у порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради і їх органи.

Органи  місцевого самоврядування  в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

Порядок обрання органів місцевого самоврядування, їх функціонування та повноваження передбачено в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та у їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, іншими законами (ст. 10 Закону).

До виключної компетенції сільських, селищних , міських рад, передбачених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відноситься вирішення  відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що  сільські, селищні, міські, районні в місті, районні, обласні ради проводять свою роботу сесійно. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні й інші акти у формі рішень, що доводяться  до відома населення. Акти  органів та посадових осіб  місцевого самоврядування  з мотивів  їхньої невідповідності  Конституції  або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ст. 59 Закону).  Згідно зі ст. 73 Закону акти ради , прийняті в межах її повноважень , є обов’язковими  для виконання.

У порядку , передбаченому ст. 71 КАСУ, відповідач не надав доказів обґрунтування прийняття  11.06.2006 р. рішення № 57, яким він фактично позбавив позивача передбаченого ст. 14 Конституції України  права на користування земельною ділянкою. Він також не надав будь яки мотивовані пояснення  прийняття цього рішення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів , затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

За таких обставин, суд вважає, що підчас прийняття зазначеного рішення відповідач порушив вимоги ст.ст. 123, 124, 141 ЗК, в силу чого відповідно до ст. 59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» підлягають задоволенню вимоги  по визнанню його нечинним.

Крім того суд приймає до уваги те, що відповідач є державним комунальним підприємством , основною метою діяльності якого є задоволення потреб громади м. Армянська, в силу чого надання йому земельної ділянки у користування відповідає інтересам населення міста.

Позивачем також надані докази того, що протягом тривалого часу – з 2003 р. по 2006 р. – він у повному обсязі сплачує орендну плату за використання земельної ділянки. Цей факт підтверджений представником позивача під час судового засідання.

Під час судового засідання, яке відбулось 15.03.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 19.03.2007р.

Керуючись ст. ст. 94,  98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати нечинним рішення 3 сесії 5 скликання Армянської міської   ради ( м.Армянськ, вул. Сімферопольська,7) № 57 від 11.07.2006 р.

3.          Сягнути з Державного бюджету України на користь Державного комунального підприємства «Ринок» (м. Армянськ, мкр. Корявко буд.19,кв.92, ЗКПО 23438667) 3,40 грн. – судового збору.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційну скаргу не подано, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.