ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.07 р.                                                                               Справа № 15/127

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  відкритого акціонерного товариства  „Донецький металопрокатний завод”  м. Донецьк ()

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМАСО-Сервіс” м. Донецьк ()

про стягнення  боргу у сумі 7120,54 грн. інфляції у розмірі 695,66 грн. та 3% річних у сумі 158,70 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Хмара М.О. за довіреністю № 61юр.103 від 25.10.2006 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства  „Донецький металопрокатний завод”  до товариства з обмеженою відповідальністю “ ЕМАСО-Сервіс”  про стягнення  боргу у сумі 7120,54 грн. інфляції у розмірі 695,66 грн. та 3% річних у сумі 158,70 грн.

Ухвалою суду від 13.04.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/127, якою сторони були зобов’язані надати документи, виконати дії.

У порушення вимог ухвал суду від 13.04.2007 р. та 22.05.2007 р. відповідач відзив на позовну заяву та витребувані документи до суду не представив, у судове засідання не з’явився.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо  відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представником позивача було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалася фіксація судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість щодо купівлі-продажу металевої продукції.

24.05.2006 року позивач, згідно цієї домовленості, на підставі рахунку-фактури № 641 від 24.05.2006 року відвантажив відповідачу металопродукцію на суму 8620,54 грн. Цей факт підтверджується накладною № 0841, видатковою накладною № 641, податковою накладною № 130 від 24.05.2006 року. Також позивач долучив до матеріалів справи довіреність представника відповідача – Уварова В.П., уповноваженого отримувати продукцію за вищевказаними документами.

У накладній № 0841 від 24.05.2006 року зазначений строк оплати продукції - з відстрочкою до 30 днів, тобто до 24.06.2006 року.

В порушення обумовленого строку відповідач оплатив  поставлену продукцію лише частково, а саме у розмірі 1500 грн., що підвереджується реєстром платежів позивача, підписаним бухгалтером позивача, в якому вказано, що згідно платіжного доручення № 17 від 28.07.2006 року відповідач оплатив 1500 грн., через що утворилася заборгованість у розмірі 7120,54 грн.

Керуючись  ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України,  позивач за період з 24.06.2006 по 15.03.2007 р. нарахував на суму заборгованості 3 відсотки річних від простроченої суми у розмірі 158,70 грн. та індекс інфляції у сумі 695,66 грн., тобто загальна сума заборгованості склала 7974,90грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства,

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:  договори та інші правочини.

В даному випадку між сторонами зобов’язання виникло на підставі отримання відповідачем продукції (товару) відповідно до накладних, тобто здійснення дій, що передбачені актами цивільного законодавства.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу Україну встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України  покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У зв’язку з прийняттям відповідачем товаро-розпорядчих документів на товар (накладних) та отримання самого товару суд вважає, що строк оплати за товар для відповідача наступив.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що спір виник з вини відповідача у зв’язку із порушенням  норм Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що позивач  при визначені суми позову не врахував оплату продукції відповідачем у сумі 4000 грн. платіжним дорученням № 3 від 26.03.2007 року, що підтверджується реєстром платежів за підписом бухгалтера позивача, де вказано призначення платежу: оплата за продукцію за накладною № 641 від 24.05.2006 року.

Вказане є підставою  для відмови у задоволенні позову у розмірі 4000 грн. у зв’язку з фактичною оплатою вказаної суми до подання позовної заяви.

За таких обставин суд вважає, що позов позивачем обґрунтований частково, відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, тому підлягає  частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру  задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 22; 32-34; 36; 49; 75; 82-85; 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМАСО-Сервіс” (юридична адреса: 83015, м. Донецьк, бул. Шкільний, 9/24; ; інші відомості  в матеріалах справи відсутні) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецький металопрокатний завод” м. Донецьк (юридична адреса: 83007, м. Донецьк вул. Новоросійська, 13; ; поточний рахунок 1531 в ДФ ВАТ „Кредитпромбанк” м. Донецьк; МФО 335593) суму 3974,90 грн. (а саме: суму основного боргу – 3120,54 грн.;  3 % річних – 158,70 грн. індексацію на суму основного боргу – 695,66 грн.), крім того витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі  59 грн. та витрати на сплату державного мита у розмірі 51  грн.

Відмовити у задоволенні позову про стягнення суми основного боргу у розмірі 4000 грн.

У судовому засіданні 13.06.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя