ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2007 р.                                                                        Справа № 8/11-07

Суддя господарського суду Мельник І.Ю.

при секретарі судового засідання Гнилюк О.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом:Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Пирогова , 135а, м. Вінниця , 21100)

до:Браілівського Сокоморсового Заводу (вул. Чайковського , 10 , смт. Браїлів, Жмеринського районну , Вінницької області)

про стягнення  5696,55 грн.

Представники :

позивача     :   Філіпова Л.П., за дорученням

відповідача :    Побережна Н.В., за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з відповідача 5696,55 грн. штрафних санкцій за не створення  відповідачем  в 2005 році 1- го робочого місця для працевлаштування інваліда та його не працевлаштування.

Відповідач відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів ухвалою суду від  12.01.07 року суду не надав та не надіслав. В засіданні суду представник відповідача проти позову заперечує мотивуючи тим, що він 2005 році  створив одне робоче місце для працевлаштування одного інваліда і повідомив про це центр зайнятості у Жмеринському районі.

Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримує.

Представниками сторін заявлено клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу (аудіозапису), яке підлягає судом задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, давши їм оцінку, заслухавши представників сторін, судом встановлено, що в 2005 р. відповідач на підставі наданого звіту  чисельності працюючих повинен був створити 1 робоче місце для працевлаштування одного інваліда або  працевлаштувати 1 інваліда. Відповідно до звіту  відповідача ним було створено в 2005 році одне робоче місце для працевлаштування  одного інваліда, що  стверджується статистичною звітністю форми  № 3-ПН за 2005 рік відповідача.

Згідно рядка 02 Звіту Форми 10 ПІ чисельність працюючих інвалідів  обчислюється відповідно до п. п. 3.3.1- 3.3.3 Інструкції із статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві , затвердженої наказом Мінстату України від 07.07.1995 року № 171 та Інструкції щодо заповнення форми 10 ПІ, затвердженою наказом Мінпраці України 29.12. 2004 року № 338 шляхом підсумування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства , що минули за період з початку року до звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців за період з початку року.

Середньоспискова чисельність інвалідів-штатних працівників, які були зайняті на підприємстві відповідно до звіту Форми 10 ПІ у 2005 році становить: 0 чоловіка.

Кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, встановлених нормативом на 2005  рік становить:   29 х 0,04 = 1 робоче  місце.

Судом встановлено , що відповідач в 2005 році створив одне робоче місце для працевлаштування одного інваліда , що стверджується наданими позивачем звітами форми № 3 - ПН.

Судом також встановлено , що листом № 06-13/269 від 02.02.07 року та № 06-13/449 від 16.02.07 року Жмеринський міськрайонний центр зайнятості повідомив , що відповідачем  на протязі 2005 року було повідомлено центр зайнятості про створення одного робочого місця для працевлаштування інваліда , в підтвердження чого було надано оригінали звіту 3- ПН за 2005 рік .

Згідно чинного законодавства відповідач  не наділений обов'язком виявлення інвалідів, які бажають працевлаштуватись, він зобов’язаний створити робочі місця для працевлаштування інвалідів в кількості, передбаченій законодавством, виходячи із середньооблікової чисельності у нього штатних працівників, і повідомити про це Центр зайнятості та Управління праці і соціального захисту населення по місцю його находження.

Так як, відповідач виконав вимоги законодавства про створення місць для працевлаштування інвалідів в кількості, передбаченій законодавством, виходячи із середньооблікової чисельності у нього штатних працівників, і повідомив про це Центр зайнятості та Управління праці і соціального захисту населення по місцю його знаходження, тому  в позові позивачу по цим обставинам слід відмовити, оскільки  у відповідача відсутня вина на стягнення з нього штрафних санкцій.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Мельник І.Ю.

Повний текст постанови оформлено та підписано 27.02.2007 року