ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"26" березня 2007 р.                                                                Справа №  02/813

Господарський суд Черкаської області в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,  із секретарем судового засідання Олененко С.П., за участю представників:

позивача: Смаглій В.М. - за довіреністю, Сухарєв М.А. –директор, першого відповідача: Пилипенко Т.В. - ліквідатор, другого відповідача:  Васильєва Р.Т. –за довіреністю,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "Шефт"

до  товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашина" (перший відповідач )

до товариства з обмеженою відповідальністю “Смілаенергопромтранс” (другий відповідач)  про визнання договору частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від 23 березня 2006 року, укладеного між ТОВ “Електромашина” та ТОВ “Смілаенергопромтранс”,  в частині продажу водогрійного котла КВГМ –20 (інвентарний номер № 420765 згідно бухгалтерського обліку ТОВ “Електромашина”), з тих підстав, що вказаний договір в частині продажу котла порушує права позивача, як заставодержателя котла відповідно до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 27.02.2004 року, оспорюваний договір укладений з порушенням діючого законодавства України, оскільки був укладений  під час розгляду господарським судом Черкаської області справи № 16/1146 за позовом ТОВ "Шефт" до ТОВ "Електромашина", незважаючи на  накладений ухвалою  суду від 22 лютого 2006 року по вказаній справі арешт  для забезпечення позову ТОВ "Шефт".  Також позивач просить  зобов’язати  ТОВ “Смілаенергопромтранс” повернути товариству “Електромашина"  водогрійний котел КВГМ-20 (інвентарний номер № 420765 згідно бухгалтерського обліку ТОВ “Електромашина”),  який розташований за адресою:  Черкаська область, м. Сміла, вул. Ленінградська, 41.

Позивач направив до суду клопотання від 21.03.2007 року про витребування у ТОВ “Смілаенергопромтранс” письмової довідки з інформацією про наступне: - під яким інвентарним номером по бухгалтерському обліку на даний час рахується котел у ТОВ “Смілаенергопромтранс”  після  отримання  його від ТОВ “Електромашина" по акту приймання-передачі обладнання від 31.03.2006 року до договору купівлі-продажу  від 23.03.2006 року; - заводський та реєстраційний номер котла відповідно до технічного паспорту на котел. Вказане клопотання  обґрунтовується тим,  що однією із позовних вимог  ТОВ “Шефт” є застосування до ТОВ “Смілаенергопромтранс” та ТОВ “Електромашина" реституції в частині продажу котла, і відсутність у справі та рішенні суду вищезазначеної інформації може унеможливити  в подальшому  примусове виконання рішення суду в частині ідентифікації котла у ТОВ “Смілаенергопромтранс”  та подальшого повернення котла ТОВ “Електромашина",  що буде порушенням прав ТОВ “Шефт”  як заставодержателя котла.

Представники позивача у судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги,  посилалися на доводи, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю, просили накласти арешт на  водонагрівальний котел КВГМ-20 та пояснили, що другий відповідач не був добросовісним набувачем, оскільки він знав про  укладення договору фінансової допомоги,  ухвалою суду був накладений арешт на  водонагрівальний котел,  не було згоди позивача як заставодержателя на відчуження котла, перший і другий відповідачі є пов’язаними особами. Представники позивача підтримали клопотання від 21.03.2007 року і пояснили, що у договорі безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 27.02.2004 року  вказані  всі необхідні  для опису  майна дані, оскільки було вказано інвентарний номер котла по бухгалтерському обліку ТОВ "Електромашина".

Представник першого відповідача у відзиві на позовну заяву  та у судовому засіданні заперечила проти вимог позивача і просила відмовити позивачу в позові в зв’язку з  його безпідставністю та виходячи із того, що  останній не  подавав заяву з вимогами до боржника –ТОВ “Електромашина” у справу 01/5247 про банкрутство в 30-денний строк після опублікування у газеті “Голос України” № 223 за 24 листопада 2006 року оголошення про відкриття ліквідаційної процедури щодо цього товариства.

Другий відповідач у відзиві на позов та представник у судовому засіданні заперечив проти вимог позивача  та просив залишити позов без задоволення з мотивів недійсності умови про заставу водогрійного котла КВГМ –20  на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу в зв’язку з тим, що договір поворотної фінансової допомоги не був нотаріально посвідчений  в порушення вимоги пункту 7.1. договору, а був визнаний дійсним  лише 14.11.2006 року постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі № 13-16/1146;  посилання позивача на знаходження котла під арештом на момент укладення  оспорюваного договору купівлі-продажу відповідач вважає безпідставним, оскільки  станом на 23.03.2006 року майно  ТОВ “Електромашина” не знаходилося під арештом, і лише 10.04.2006 року  виконавчою службою було  описане майно, але інше, яке належало  ТОВ “Смілаенергопромтранс”.  Представник другого відповідача  заперечила   проти задоволення клопотання позивача про витребування інформації,  вважаючи його  безпідставним, та пояснила, що ту інформацію, яку вимагає позивач, він повинен був отримати ще перед тим, як укладати умову про заставу,  і повинен був вказати заводський та реєстраційний номер котла (які є незміними), так як дані про інвентарний номер котла по бухгалтерському обліку ТОВ "Електромашина" не  дають можливості ідентифікувати предмет застави, що дає підстави визнати заставу недійсною.

У судовому засіданні оголошувалася перерва  із 14.03.2007 р. по 26.03.2007 р.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд  встановив наступне.

23 березня 2006 року  товариство з обмеженою відповідальністю "Електромашина" (перший відповідач) та товариство з обмеженою відповідальністю “Смілаенергопромтранс” (другий відповідач) уклали договір купівлі-продажу (далі –оспорюваний договір), за умовами якого перший відповідач продав, а другий відповідач придбав у власність комплекс нежитлових будівель,  що являє собою цілісний майновий комплекс теплоцентралі ТЕЦ з належними їй інженерно-технічними комунікаціями (мережами),  розташований за адресою: м. Сміла, вул. Ленінградська, 41.

Із умов договору, акту приймання-передачі обладнання від 31.03.2006 року, Звіту про оцінку ринкової вартості  цілісного майнового комплексу вбачається,  що  до складу  цілісного майнового комплексу, що є предметом купівлі-продажу за оспорюваним договором,  включені три котли водогрійні газомазутні КВГМ-20.

Позивач  у позовній заяві просить  визнати недійсним договір  купівлі-продажу від 23.03.2006 року в частині продажу котла водогрійного КВГМ-20 з тих підстав, що вказаний договір в частині продажу котла порушує права позивача, як заставодержателя котла, укладений з порушенням діючого законодавства України, оскільки був укладений  під час розгляду господарським судом Черкаської області справи № 16/1146 за позовом ТОВ "Шефт" до  ТОВ “Електромашина”, незважаючи на  накладений ухвалою  суду від 22 лютого 2006 року по вказаній справі арешт  для забезпечення позову ТОВ "Шефт".

Суд  приходить до висновку,  що доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими і такими,  що не  відповідають матеріалам справи,  виходячи із наступного.

27 лютого 2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕФТ" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Електромашина" (перший відповідач) був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 2702/1-2004 (далі – договір фінансової допомоги), за умовами якого позивач зобов'язався надати першому відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 20 000 грн. строком з 27 лютого 2004 року по 30 травня 2004 року, а відповідач зобов'язався до 30 травня 2004 року повернути позивачу вказану суму допомоги та можливу неустойку в розмірі та у випадках, передбачених цим договором.

За умовами договору фінансової допомоги, у випадку невиконання  першим відповідачем  зобов’язань за цим  договором, позивач має право отримати задоволення  своїх вимог за рахунок заставленого майна –водонагрівального котла КВГМ-20, який відповідно до пункту 1.2. договору є гарантом  повернення  фінансової допомоги і знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Сміла, вул. Коробейника, 1.

На вказаний договір фінансової допомоги посилається  позивач, як на підставу своїх вимог, стверджуючи,  що він був заставодержателем  на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу. Однак,  матеріалами справи стверджується інше,  а саме те,  що  станом на 23 березня 2006 року  (дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу)   договір фінансової допомоги  від 27 лютого 2004 року  не набув чинності,  отже, водонагрівальний котел КВГМ-20 не був у заставі, а позивач відповідно не  набув прав заставодержателя.

Як вбачається із умови пункту 7.1. договору фінансової допомоги, сторони домовилися про те, що  цей договір  набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення.  Однак,  сторони не виконали умову пункту 7.1. договору  фінансової допомоги,  не посвідчили вказаний договір нотаріально.

В  зв’язку з цим, судом розглядався спір за позовом  ТОВ "Шефт"  до ТОВ "Електромашина"  про визнання договору дійсним та стягнення 25104,38 грн. за рахунок заставленого майна  і постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 14.11.2006 року  у справі № 13-16/1146 договір  фінансової допомоги  був визнаний дійсним.  Апеляційний суд у постанові  визнав  передчасними і необгрунтованими  вимоги ТОВ “Шефт”  про  стягнення 25895,84 грн. шляхом звернення стягнення  на водонагрівальний котел КВГМ-20  в зв’язку з тим, що  окремо договір застави  водонагрівального котла КВГМ-20 сторонами не був укладений, а договір безвідсоткової фінансової допомоги  не набув чинності  на момент подання позову до суду.

Виходячи із цього, умова про заставу водонагрівального котла КВГМ-20,  викладена в пункті 1.2. договору фінансової допомоги, не була  дійсною  на момент укладення оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу, тобто,  водонагрівальний котел КВГМ-20 був вільний від застави  на користь позивача.

Суд не приймає доводи позивача про те,  що відповідачі фактично знали про наявність договору фінансової допомоги,  оскільки існування договору,  який не набув чинності, не породжує прав та обов’язків у сторін. В зв’язку з цим договір не був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Як вбачається, не було внесено до  Державного реєстру обтяжень рухомого майна і звернення  ТОВ “Шефт”  до суду із позовом про звернення стягнення на заставлене майно –водонагрівальний котел КВГМ-20, що також передбачено Законом України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”.

Відповідно до статті 1 цього Закону, він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

В статті 10 вказаного Закону зазначається  правові наслідки відчуження рухомого майна або передача його у забезпечення боржником, який не мав на це права, причому права набувача у таких випадках  ставляться у залежність від того,  чи були зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна  відомості про обтяження цього рухомого майна: особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна  відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Суд  вважає також необґрунтованими і не підтвердженими доказами доводи позивача про знаходження  водонагрівального котла КВГМ-20  під арештом станом на 23.03.2006 року, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається,  що в  ухвалі від 22 лютого 2006 року про порушення провадження у справі № 16/1146 за позовом  ТОВ "Шефт"  до ТОВ "Електромашина"  про визнання договору дійсним та стягнення 25104,38 грн. за рахунок заставленого майна  (а. с. 34) вказано про вжиття заходів  до забезпечення позову  і накладення арешту  на водонагрівальний котел КВГМ-20 (інвентарний номер 420765), який  знаходиться у володінні  ТОВ "Електромашина"   за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1.  Суддя обґрунтував  накладення арешту на водонагрівальний котел тим,  що  в позові заявлено  вимогу звернення стягнення  саме на заставлене майно і  що на той час не існувало  перешкод  для його реалізації. В ухвалі вказано про направлення ухвали на виконання Смілянському міському відділу ДВС.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України  ухвали господарського суду виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Як вбачається із  акту опису й арешту майна від 10.04.2006 року,  направленого державною виконавчою службою листом від 19.02.2007 року  за № 918 на запит суду, на водонагрівальний котел КВГМ-20  був  накладений арешт 10 квітня 2006 року,  тобто уже після укладення оспорюваного договору купівлі-продажу та підписання  акта приймання-передачі майна ЦМК. Як пояснили представники у судовому засіданні,  ухвала суду  не могла бути виконана раніше в зв’язку з неправильним зазначенням місцезнаходження  котла у договорі фінансової допомоги та у позовній заяві  (а тому і в ухвалі судді від 22.02.2006 року), вона поверталася до господарського суду для уточнення місцезнаходження майна, на яке необхідно  було накласти арешт.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити,  що навіть у разі опису й арешту водонагрівального котла  до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, не було б підстав вважати, що договір купівлі-продажу укладений з порушенням вимог закону,  оскільки  рішенням апеляційного суду встановлено факти обов’язковості  нотаріальної форми договору фінансової допомоги та недотримання її сторонами, і визнано договір дійсним лише 14.11.2006 року, тобто,  на момент звернення позивача із позовом до суду і прийняття ухвали від 22.02.2006 року ТОВ “Шефт” не мав прав заставодержателя, а  арешт накладався на підставі ухвали від 22.02.2006 року на вимогу ТОВ “Шефт”,  який назвав себе у позовній заяві  заставодержателем (хоча в дійсності таким не був).

Згідно статті 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд вважає, що позивач  не  довів і належними доказами не підтвердив  правильність своїх тверджень щодо недійсності договору купівлі-продажу від 23.03.2006 року в частині купівлі-продажу водонагрівального котла КВГМ-20: матеріалами справи спростовано доводи позивача щодо незаконності оспорюваного договору  у вказаній позивачем частині. В зв’язку з викладеним, не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов’язання повернути  водонагрівальний котел КВГМ-20 першому відповідачу.

Клопотання позивача від 21.03.2007 року про витребування інформації  про котел та про накладення арешту на водонагрівальний котел ВКГМ-20 залишити без задоволення.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені позивачем  витрати  повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 66, 82-85 ГПК України,  суд

В И Р І Ш И В :

У  позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного  апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                              А.Д.Пащенко