ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"19" вересня 2007 р.                                                             Справа № 5/6733-А

За позовом прокурора Теофіпольського району, смт. Теофіполь в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі, смт. Теофіполь

до Теофіпольського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Теофіполь

про стягнення 28905,94 грн.

Суддя Грамчук І.В.

Представники сторін:

від позивача - Казюк А. Л. за довіреністю № 2985/07 від 07.08.2007 р.;

від відповідача - не з'явився;

за участю прокурора відділу прокуратури області Шкадько В. В.

Суть спору:

Прокурор звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Теофіпольського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Теофіполь, на користь позивача - управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі, 28905,94 грн. заборгованості (недоїмка по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за квітень-липень 2007 р.).

Повноважним представником позивача у попередньому судовому засіданні 19.09.2007 р. подано клопотання про зменшення позовних вимог до 28050,34 грн., у зв'язку з частковим погашенням суми боргу відповідачем. У задоволенні даного клопотання судом відмовлено, оскільки позивачем не надано належних доказів часткової сплати суми боргу відповідачем.

Представник позивача також вказав на неможливість врегулювання спору до судового розгляду справи та необхідність закінчення підготовчого провадження, у зв'язку з чим останнім подано погоджене з прокурором відділу прокуратури області клопотання про закінчення підготовчого провадження та перехід до судового розгляду справи з винесенням постанови в судовому засіданні 19.09.2007 р.

Відповідач, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) № 2310486), повноважного представника до суду не направив, вимог ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 11.09.2007 р. не виконав, письмового заперечення проти позовних вимог не надав, причин неявки та невиконання вимог ухвали суду не повідомив.

Зважаючи на викладене, суд переходить до судового розгляду справи в засіданні 19.09.2007 р.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Теофіпольське виробниче управління житлово-комунального господарства, смт. Теофіполь, вул. Заводська, 9, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі, смт. Теофіполь як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проведеною прокуратурою Теофіпольського району, смт. Теофіполь перевіркою в порядку нагляду встановлено, що станом на 23.08.2007 р. у відповідача утворилась заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України у розмірі 28905,94 грн., (недоїмка по сплаті страхових внесків). Останнє підтверджується розрахунками сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за квітень-липень 2007 р., відповідає проведеному позивачем розрахунку суми позову та картці особового рахунку страхувальника.

З метою погашення вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про сплату боргу № Ю-4 від 06.08.2007 р., яку відповідно до відмітки на корінці вимоги відповідачем отримано 06.08.2007 р., протягом встановленого десятиденного строку не оскаржено, суму боргу не сплачено. У зв'язку з чим прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з адміністративним позовом про примусове стягнення з відповідача заборгованості по сплаті страхових внесків.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом приймається до уваги наступне:

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

За п. 6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом приймається до уваги те, що відповідачем у поданих до управління Пенсійного фонду України розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розмір внесків, виставлену позивачем вимогу про сплату заборгованості в установленому законом порядку не оскаржено та не скасовано, доказів погашення суми боргу суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 6,7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД –

ПОСТАНОВИВ:

Позов прокурора Теофіпольського району, смт. Теофіполь в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі, смт. Теофіполь до Теофіпольського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Теофіполь про стягнення 28905,94 грн. заборгованості задоволити.

Стягнути з Теофіпольського виробничого управління житлово-комунального господарства (смт. Теофіполь, вул. Заводська, 9, ) на користь управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі (смт. Теофіполь, вул. Щорса, 25, ) 28905,94 грн. (двадцять вісім тисяч дев'ятсот п'ять гривень 94 копійки) заборгованості .

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                               І.В. Грамчук

Віддрук. 5 прим.:

1 –до справи,

2 –позивачу,

3 –відповідачу,

4,5 –прокуратурі.