ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 р.
№ 22/107-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року

за позовом
відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”

до
1) державного підприємства “Придніпровська залізниця”
2) державного підприємства "Ровенькиантрацит"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року, відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до суду з позовом про стягнення з належного відповідача вартість майнової шкоди у розмірі 5130,54 грн., яку йому було завдано у результаті неналежного виконання договору постачання № 217у/08 від 03.01.2006 року, а саме недостачі поставленого йому за вказаним договором майна (антрацит), по 4 залізничним накладним.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року (суддя Пуппо Л.Д.) вартість нестачі вугілля антрациту по накладній 48322352 стягнуто з вантажовідправника, а по решті накладних визнано відповідальність перевізника і у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на пропуск скороченого 6 –місячного строку позовної давності до перевізника державного підприємства “Придніпровська залізниця” та відсутності підстав для стягнення вартості недостачі з вантажовідправника державного підприємства "Ровенькиантрацит".

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції не переглядалося.

У касаційній скарзі позивач посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права щодо часткової відмови у задоволенні позовних вимог, неправильну правову оцінку обрахування строку позовної давності до перевізника і просить рішення суду скасувати, постановивши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши   суддю   -   доповідача,   пояснення   представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Як встановлено судом попередньої інстанції, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, на виконання умов договору поставки № 217у/08, укладеного 03 січня 2006 року між відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів" та державним підприємством "Ровенькиантрацит", останнім на адресу позивача по залізничним накладним № 48322352, № 48341736, № 48341735, № 48353424 було направлено антрацит.

Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу, при цьому виявлена недостача, що підтверджується комерційними актами БН 745746/92 від 21.05.2006 року, БН 746642/123 від 19.06.2006 року, БН 746641/122 від 19.06.2006 року, БН 746640/121 від 18.06.2006 року станції Нікополь Придніпровської залізниці.

Відповідно до 3 комерційних актів вантаж прибув у справних вагонах, на поверхні вантажу мають місце заглиблення над люками вагонів, що свідчить про незбереження вантажу під час перевезення.

Частиною 2 статті 9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відмовляючи у задоволенні позову до державного підприємства "Придніпровська залізниця", суд послався на статтю 136 Статуту залізниць України, відповідно до якої позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст. 134 цього Статуту, зокрема, з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову, а саме, дати складання комерційних актів.

Звертаючись до суду з даним позовом, відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів" цей строк пропустило, клопотання про відновлення пропущеного строку не заявили, причин які б унеможливлювали вчинити процесуальні дії у передбачений законом термін не навело.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, господарський суд Дніпропетровської області правомірно частково відмовив у задоволенні позовних вимог до державного підприємства "Придніпровська залізниця”, і підстав для скасування судового рішення у цій частині судова колегія не вбачає.

Є також правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову до державного підприємства "Ровенькиантрацит", оскільки відповідно до пункту 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відповідно до матеріалів справи недостача продукції документально підтверджена комерційними актами БН 746642/123 від 19.06.2006 року, БН 746641/122 від 19.06.2006 року, БН 746640/121 від 18.06.2006 року, згідно яких зафіксовані ознаки незбережного перевезення у виді заглиблень на поверхні вантажу. Дані факти свідчать про очевидні ознаки порушення поверхні вантажу є наслідком втрати вантажу на шляху слідування, а тому відповідальність за недостачу вантажу несе державне підприємство “Придніпровська залізниця”.

Щодо недостачі 1800 кг. вугілля по накладній 48322352 у вагоні № 67858449, то у комерційному акті № БН 745746-92 від 21.05.2006 року зафіксоване навантаження правильне, рівномірне, люки та двері вагону зачинені, витікання вантажу на шляху перевезення не було.

Судом першої інстанції з огляду на встановлене відповідальність за виявлену недостачу у зазначеному вагоні покладена на відправника, який недовантажив у вагон продукцію до тієї кількості, яку зазначив в накладній.

За таких обставин та враховуючи, що господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановленого судом рішення з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.   1115,   1117,   1118,  1119,   11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року залишити без змін.

Головуючий          І. Ходаківська

Судді          Т. Данилова

Г. Савенко