ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.07 р.                                                                               Справа № 16/49

Суддя Господарського суду Донецької області В.В.Манжур

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Державного  підприємства    “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ

до відповідача  Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ільїча” м. Мариуполь

Про стягнення штрафу  в  розмірі    15 785  грн.  00  коп

За участю:

Представників сторін :

від позивача:                   Кучерук    А.В.   по  дор.

від  відповідача :                     Табій  А.В.    за дор.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою  господарського суду  Донецької  області   1403.2007р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Державного  підприємства    “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ   до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ільїча” м. Мариуполь про стягнення штрафу в  розмірі    15 785  грн.  00  коп .

Представників  сторін  було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні надано клопотання про відмову від фіксації судового процесу  технічними засобами, яке судом прийнято до розгляду та задоволено. Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст. 118-122 Статуту залізниць України, Правила  оформлення   перевізних документів , затверджених  Наказом  Міністерства  транспорту України  № 644 від 21.11.2000р. У  зв`язку з  чим  нараховує  на  відповідача  за  не правильне   зазначення  коду штраф .

Відповідач проти заявлених вимог   не  заперечує , але   письмовий  відзив  на  заявлені  вимоги  не  надав    .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд  встановив  настуне :

Між    підприємством   відповідача (  ВАТ “ ММК  ім.. Ілліча “      -  поставщик )    та   стороннім  підприємством  ( ПП  “КВВМПУ”  м. Севастополь    )  був  укладений  договір  , за  умовами  якого  підприємство  -поставщик  зобов`язано  було  передати  продукцію  покупцю  , а  останній  прийняти  її   та  оплатити    .

23.10.2006р.    ПП  “  КВВМПУ”  м. Севастополь      було  надіслано  на  адресу  поставника  -  ВАТ  “  ММК  ім. Ілліча”  м. Маріуполь   лист  за  №  440  ,  яким    замовник  просив   включити  в графік    відвантаження    на  жовтень  -  листопад  2006  року   підприємство  -     ДП “  ВО   Південний  машинобудівний  завод     ім  О.М. Макарова “  , з  приводу  чого    зазначив    вантажні  реквізити  :  код  станції – 45048  , код  отримувача  - 3942 .

З  огляду  на  зазначений  лист   підприємство  відповідача    заповнило   вантажні   документи  -   залізничну  накладну   №  48812532  від 26.11.2006р ,  зазначивши в  ній  код  отримувача   внтажу  -   3942  .

Між  підприємством  отримувачем   товару  ( Виробниче  об`єднання   Південний    машинобудівний   завод  ім.  О.М. Макарова)  та  Державним  підприємством   “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ   30.01.2006р.    був  укладений  договір     №  ПР-ДН-1/06-7813586/НЮ   про  організацію  перевезень  вантажів і  проведення  рорахунків за  перевезення  та  надані залізницею  послуги .

Державне  підприємство  “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ   свої  зобов`язання щодо  оказання  послуг  перевезення  вантажів  виконало в повному  обсязі .

29  листопада  2006  року  на  станцію  Обводна  Придніпровської  залізниці          м. Дніпропетровська   надішли  ватажі  (     сталь  тонколистова)   у     вагоні                        №  68819952  на  підставі  накладної  №  48812532  від 26.11.2006р .  В  зазначеній  залізнічній  накладній  вказаний  код  отримувача – 3942   , коли  як  договіром   №  ПР-ДН-1/06-7813586/НЮ   від 30.01.2006р.  про  організацію  перевезень  вантажів і  проведення  розрахунків за  перевезення  та  надані залізницею  послуги    був вказаний  код  3387     ( п.2.3.)    .   З  приводу  зазначеного   залізнецею   був  складений   акт загальної  форми № 43   від 29.11.2006р.

На  підставі  зазначеного ,  Державне  підприємство  “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ  надіслало  на адресу  відправника  вантажу  телеграму  від 29.11.2006р. ,  в  якій  повідомляло  останнього  про  те  , що  ним  був  не вірно  вказаний  код  отримувача  вантажу  .

29.11.2006р.     о  13  год 00  хв      отримувач   вантажу  -    ДП “  ВО  ЮМЗ  ім..  О.М. Макарова”      прийняв    на  відповідальне  зберігання  вагон  №   688819952   зі  сталлю    тонколистовою   в  кількості  11  пачек    до підтвердження  коду  отримувача,  про  що  повідомив   станцію    Обводну   Придніпровської  залізниці  (  лист    №  86/335   від 29.11.2006р.) .

30.11.2006р.    ВАТ  “  ММК ім. Ілліча”  м. Маріуполь   ( відповідачем ) було  надіслано  лист    на  адресу    станції   Маріуполь -  Сортировочна   з  проханням   надання  телеграми  в  адресу    станції   Обводна  Придніпровської  залізниці   з  зазначенням   вірного  коду   отримувача    вантажу   - 3387  ,  коли      лист  с  зазначенням    вірного  коду  отримувача  вантажу    від  замовника  вантажу   -   ПП                    “ КВВМПУ”   м. Севастополь   на  адресу    вантажовідправника  -  ВАТ  “  ММК  ім. Ілліча”  м. Маріуполь    був  надісланий    тільки   01.12.2006р. (   лист  №  571  )  .   То б  то  “  вантажовідправник” при  заповненні  комплексу перевізних документів  з  вини     замовника    -  ПП  “  КВВМПУ”   вказав     не вірний   код  підприємства    отримувача  вантажу.

Відповідно  до  ст. 12  Закону  України  “  Про  транспорт”  , підприємства  транспорту  мають  право  вимагати  від пасажирів , відправників і  одержувачів вантажів  виконання  вимог цього  Закону , кодексу   (  статутів )  окремих  видів транспорту , та  інших нормативних  актів   України  , що  регулюють  діяльність  транспорту.

Згідно п.2.1.  Правил  офрмлення  перевізних  документів , затверджених  наказом Міністерства  транспорту  України  №  644  від 21.11.2000р. , зареєстрованих в Міністерстві  юстиції  України  24.11.2000р. за  № 863/5084 ,  “ вантажовідправник” при  заповненні  комплексу перевізних документів повинен вказати точне й  повне  найменування  установи  , підприємства  , організації , особи -  одержувача вантажу  та  його цифровий  код.

На  підставі  ст. 24  Статуту  Залізниць  України  , вантажовідправники  несуть   відповідальність  за  всі  наслідки неправільності , неточності   або  неповноти   відомостей  , зазначених  ними у  накладній .

В  даному  випадку   вантажовідправником  -   Відкритим  акціонерним  товариством   “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ільїча” м. Мариуполь  було  невірно  вказано  в  накладній  код  отримувача  вантажу  -   3942 ,    коли  код  отримувача  вантажу  -  є   3387.

Згідно  зі  ст.ст. 118 , 122  Статуту  Залізниць  України   , у  випадку  неправильного зазначення  маси  вантажу  , кількості місць  вантажу  ,  його  назви  , коду   та  адреси  одержувача  з  відправника , порта  стягується   штраф  у  розмірі  п`ятикратної  провізної  плати за  всю  відстань  перевення.

Відповідно  до  збірника  тарифів  на перевезення  вантажів  залізничним  транспортом  України  Тарифного  керівництва  № 1  , перевізна  плата  при  розрахунках  залежить  від   ваги  вантажу   за  відстань  перевезення  397   км  від  ст.   Маріуполь  сортировочна  Донецької  залізниці    до  ст.    Обводна   Придніпровської  залізниці   складає   792   грн. Згідно   Розпорядження  КабМіну  України  № 455-р  від 13.07.2004р.  до  тарифу  перевезень   вантажу     застосовується  коєффіцієнт  3 , 986 , то б  то    провізна  плата  складає   3 157   грн (  792 х 3 , 986 ) .  Розмір штрафу  , нарахований  позивачем  складає   15 785   грн. ( то б то  3 157  х 5 ),  є  обгрунтованим та  таким що  підлягає  задоволенню  .

Відповідач   доказів  перерахування  суми  штрафу   не  представив  , таким  чином  суд  вважає  цю  суму  не  погашеною  до теперішнього часу  .

Відповідно  до ст. 49 п. 2.  ГПК  України  Господарський  суд  судові  витрати  покладає , у  спорах , що  виникають  при  виконанні  договорів  та  з  інших  підстав, - на  сторони  (  відповідачів)  пропорційно  розміру  задоволених вимог.

Позовні  вимоги  обгрунтовані  та підлягають  задоволенню

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 119 Статуту залізниць України, Закону  України  “  Про    аварійно -  рятувальні  служби”,   ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82 – 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги  Державного  підприємства    “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ   до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ільїча” м. Мариуполь про стягнення штрафу в  розмірі             15 785  грн.  00  коп .     задовольнити повністю .

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ільїча” м. Мариуполь   на користь Державного  підприємства    “  Придніпровська   залізниця” м.Дніпропетровськ   -     15 785   грн.  суму   штрафу  , 157   грн. 85  коп.  – на відшкодування суми сплаченого держмита; 118 грн. – на відшкодування сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане 29.03.2007р.

Суддя                                                                         Манжур В.В.