СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.03.07                                                                                 Справа № 13/61пн-ад.

За позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Свердловську Луганської області, м. Свердловськ

до відкритого акціонерного товариства Державний Ощадбанк України в особі філії „Свердловське відділення 5450” м. Свердловськ Луганської області

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Державна виконавча служба у м. Свердловськ Луганської області

про зобов’язання виконати постанову

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Петручик Н.Ю. дов. № 2282/07-15 від 05.09.06

Від відповідача
Анникова Н.А. дов. № 3177 від 05.12.2006 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач просить суд зобов’язати ВАТ „Державний Ощадбанк України” в особі філії „Свердловське відділення 5450” виконати постанову ДВС у м. Свердловську про арешт коштів боржника від 19.12.2006 року.

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа участі свого представника у судовому засіданні не забезпечила, письмових пояснень по справі не надала.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 19 грудня 2006 року державним виконавцем Бондаренко Н.А. ДВС у м. Свердловськ була винесена постанова про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню вимог УПФУ м. Свердловськ з ЖЕК № 3 на загальну суму 9647 грн. 61 коп., згідно якої належало накласти арешт на кошти у межах суми 106123 грн. 74 коп. що належать боржнику ЖЕК № 3 та містяться на рахунках № 90, 29, 9 в Ощадбанку № 5450 МФО 364241код 02132289.

20.12.2006 р. відповідач листом № 2397 повідомив третю особу про неможливість виконання зазначеної постанови, оскільки згідно ст. 59 Закону України „Про банки і банківську діяльність” арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюється виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту. Вимоги ПФУ м. Свердловська не є рішенням суду і відповідно на підставі них неможливо обмеження права клієнта щодо розпорядження коштів (арешт).

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд зобов’язати ВАТ „Державний Ощадбанк України” в особі філії „Свердловське відділення 5450” виконати постанову ДВС у м. Свердловську про арешт коштів боржника від 19.12.2006 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV кошти підлягають стягненню на підставі вимоги про сплату боргу, яка є альтернативою стягнення коштів на підставі рішення суду. Зазначена вимога про сплату боргу є виконавчим документом.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що арешт на кошти, що знаходяться в банку може бути накладений відповідно до ст. 59 Закону України „Про банки та банківську діяльність”, та ст. 1071 Цивільного кодексу України виключно за рішенням суду. Вимога позивача про сплату боргу не може бути підставою для накладення арешту.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 11, 71 Кодексу адміністративного  судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов’язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Одночасно згідно ст. 59 Закону України „Про банки та банківську діяльність” арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Відповідна норма міститься і у ст. 1071 Цивільного кодекса України згідно якої  банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Таким чином, вимога ПФУ про сплату недоїмки є виконавчим документом, але не може бути підставою для накладення арешту на кошти боржника, що знаходяться в банку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

З врахуванням цього позовні вимоги щодо спонукання банку виконати постанову ДВС у м. Свердловську про арешт коштів боржника від 19.12.2006 року на виконання вимог ПФУ про сплату недоїмки є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись ст. 162-164 Кодексу адміністративного  судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 20.03.2007 р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з  дня  складення  постанови в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько