ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  45/93

26.03.07

За позовом    Державного науково-виробничого підприємства "Аміус"

до                    Державного підприємства  Будинок відпочинку "Пуща-Водиця "

про                  стягнення 24120,00 грн.

Суддя  Балац С.В.

Представники:

Від позивача:        Мастеренко В.М., дов. від 01.02.2007 № 06/26

Цанза М.П., дов. від 01.02.2007 № 07/26

Від відповідача:    Коцура Х.А., дов. від 03.01.2007 № 1/6

Суть спору: стягнення 24120,00 грн. заборгованості по неоплаченим актам здачі-приймання №№ 10, 11, 25, за виконані роботи за договором від 24.11.1998 № 084/26 та додаткових угод до нього від 14.12.1999 № 1, від 06.06.2000 № 2, від 26.12.2000 № 3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем виконано роботи на загальну суму  118201,00 грн., проте відповідач оплатив лише 94085,00 грн., а тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 24120,00 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та вказав, що позивачем належним чином не підготовлено акти здачі-приймання виконаних робіт за №№ 10, 11, 25, а тому підстав для оплати вказаних робіт у відповідача немає. Також відповідач заявив про необхідність застосування строків позовної давності до вимог позивача, і вважає що строк позовної давності на час звернення позивача до суду сплив, а тому у позові слід відмовити.

Ухвалою від 27.12.2006 порушено провадження у справі № 45/93 та призначено її до розгляду на 06.02.2007.

В судових засіданнях 06.02.2007 та 21.02.2007 оголошувалися перерви до 21.02.2007, та до 22.02.2007 відповідно, про що сторони повідомлялися під розписку.

У судовому засіданні 22.02.2007 сторони звернулися до суду із спільною заявою про продовження строку вирішення спору на 2 місяці. Ухвалою  від 22.02.2007 клопотання сторін задоволено, строк вирішення спору продовжено на 2 місяці, а  розгляд справи відкладено на 19.03.2007.

В судовому засіданні 19.03.2007 оголошено перерву до  26.03.2007.

У судовому засіданні 26.03.2007, за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем  укладено договір  на створення (передання) науково-технічної продукції від 24.11.1998 № 084/26 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник (відповідач) доручив, а виконавець (позивач) приймає на себе ремонтно-відновлювальні роботи  по системам автоматичного управління і захисту котлів № 1, № 2.

Зміст і строки виконання основних етапів визначаються календарним планом (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору  за  виконання науково-технічної продукції згідно діючого  договору замовник (відповідач) зобов’язувався перерахувати виконавцю (позивачеві) відповідно до протоколу про договірну ціну 98501,00 грн.

Згідно протоколу про договірну ціну (додаток 2 до Договору) вартість робіт складає 98501,00 грн. та 19700,00 грн. ПДВ.

Відповідно до п. 2.5. Договору після підписання акту здачі-приймання науково-технічної продукції замовник (відповідач) зобов’язаний в 10-ти денний строк здійснити оплату виконаної роботи.

Строк дії договору встановлено  до березня 1999 (п. 5.1. Договору).

14.12.1999 та 06.06.2000 між сторонами укладалися додаткові угоди № 1 та № 2, в яких змінювалися строк дії Договору та календарний план виконання робіт.

26.12.2000 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Договору, в якій сторони визначили, що строк здачі робіт за Договором –червень 2001, а термін дії Договору  грудень 2001, та внесено зміни до календарного плану виконання робіт.

Листом від 21.06.2001 № 030/26 позивач направив відповідачеві схеми автоматики котлів № 1 та № 2 та акти здачі-приймання науково-технічної продукції (робіт, послуг) №№ 10, 11, 25 по додатковій угоді № 3 від 26.12.2000 до Договору та надав їх відповідачеві, що підтверджується підписом на вказаному листі головного інженера відповідача Біленчука В.П.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 28.11.2003 № 72, в якому просив  оформити згадані Акти приймання робіт.

Акти здачі-приймання науково-технічної продукції (робіт, послуг) №№ 10, 11, 25 по додатковій годі № 3 від 26.12.2000 до Договору завізовані головним інженером відповідача Біленчуком В.П., проте керівництвом відповідача не підписані.

Державне управління справами Президента України листом від 15.12.2003 № 03-40/1-2239 повідомило позивача про відмову оплачувати акти, які не були підписані керівництвом відповідача.

Спір виник в наслідок того, що позивач вважає що виконав роботи, передбачені умовами Договору та додаткових угод до нього і вказані в Актах №№ 10, 11, 25, а головний інженер відповідача вказані роботи прийняв, проте через не підписання вказаних актів виконані позивачем роботи не були оплачені. Зазначене, на думку позивача, є порушенням прав останнього, і позивач просить позов задовольнити.

Відповідно до статей 11, 526 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 892 Цивільного кодексу України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Як вбачається з листа від 21.06.2001 № 030/26 головний інженер відповідача Біленчук В.П. отримав від позивача результати виконаних робіт, проти чого відповідач не заперечив.

З матеріалів справи вбачається, що акти виконаних робіт, які складалися між позивачем та відповідачем у 1998, 1999, 2000 роках спочатку візувалися головним інженером відповідача, а потім підписувалися його керівництвом.

Отже, позивачем роботи передбачені умовами Договору та визначені в Актах №№ 10, 11, 25 виконано, а головний інженер відповідача їх отримав, проте керівництво відповідача безпідставно ухиляється від підписання вищевказаних актів, чим штучно створює умови для уникнення оплати виконаних робіт, що є не справедливим, не добросовісним та нерозумним та порушує вимоги  п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 894 Цивільного кодексу України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Такий само обов’язок відповідача передбачено п. 3 ч. 1 ст. 898 Цивільного кодексу України. А у випадку наявності недоліків  виконаних позивачем робіт, відповідач має право  притягти позивача до відповідальності в порядку передбаченому ст. 900 Цивільного кодексу України.

Отже відповідач зобов’язаний був прийняти виконані позивачем роботи. Оскільки прийняття робіт за Договором сторони здійснювали шляхом підписання Актів здачі приймання виконаних робіт, то відповідач зобов’язаний був прийняти роботи в тому числі і шляхом підписання відповідних актів (Акти №№ 10, 11, 25).

Строку на підписання таких актів з боку відповідача в Договорі не встановлено, а тому підлягають застосуванню загальні правила виконання цивільних зобов’язань.

Оскільки позивач звернувся до відповідача листом від 28.11.2003 № 72 з вимогою про оформлення Актів здачі-приймання робіт, то відповідач зобов’язаний був виконати свій обов’язок по прийняттю робіт (в тому числі по підписанню Акті здачі приймання робіт №№ 10, 11, 25) до  05.12.2003.

Відповідач у цей строк (до 05.12.2003) свого обов’язку по прийняттю робіт не виконав,  тому дії відповідача є порушенням цивільних зобов’язань,  і він вважається таким, що прострочив.

Отже, кінцевим строком для підписання Актів №№ 10, 11, 25 є 05.12.2003. Враховуючи те, що відповідно до п. 2.5. Договору відповідач зобов’язаний був здійснити оплату виконаної роботи в 10-ти денний строк з дня підписання Актів №№ 10, 11, 25, то відповідач зобов’язаний був здійснити оплату виконаних робіт до 15.12.2003 включно.

У встановлений строк (до 15.12.2003 включно) відповідач свого обов’язку по оплаті виконаних робіт не виконав, чим порушив права позивача.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України  загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.  Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів 04.12.2006, тобто до спливу строку позовної давності, отже строк позовної давності перервався, і починається заново.

Відповідно, посилання відповідача на те, що строк позовної давності за цим позовом сплив судом відхиляються, з підстав необґрунтованості.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості  в сумі  24120,00 грн.  є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства  Будинок відпочинку "Пуща-Водиця" (04114, м. Київ, вул.. Вишгородська, буд. 150, код 34477817, рах.0703 в ОПЕРУ МІСКУПР.УСБ м. Києва, МФО 322012) на користь Державного науково-виробничого підприємства "Аміус" (04107, рах. 4681 в Шевченківському відділенні КМФ АКБ "Укрсоцбанк", МФО 322012) –24120 (двадцять чотири тисячі сто двадцять) грн. 00 коп., 241 (двісті сорок одна) грн. 20 коп. - витрат по оплаті державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн.. 00 коп. –витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня  підписання повного тексту рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                            С. Балац

Дата підписання рішення:   21.05.2007