СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.01.07                                                                                 Справа № 15/483ад.

Колегія у складі суддів: Пономаренко Є.Ю. - головуючий, Седляр О.О., Яресько Б.В.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.

розглянувши матеріали справи за позовом

Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області, м. Луганськ

до Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради

про стягнення 1 478 564 грн. 88 коп.

За участю представників сторін:

від позивача –Євсєєва Ю.С., нач. від. цін і тарифів на послуги, довіреність № 34-03/3060 від 14.11.06;

від відповідача –Старих Н.І., нач. планово-екон. від. по дов. № 01-1020 від 13.11.06.; Набатова В.В., юрисконсульт по дов. № 01-636 від 13.07.06.;

від третьої особи –Головко Ю.О., заст. міського голови по довіреності від 05.01.2007р. №86.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми економічних санкцій відповідно до рішення Держінспекції з контролю за цінами в Луганській області від 24.07.06. № 114 у розмірі 1478564,88 грн.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 4 Закону України "Про ціни і ціноутворення" визначено повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема, встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 13.12.2000 N 1819 (далі - Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі - Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи - державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 N 298/519, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Держцінінспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін, є як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

З урахуванням наведеного справи за участю Держцінінспекції, пов'язані із здійсненням нею владних повноважень, підлягають розглядові місцевими та апеляційними господарськими судами в порядку, встановленому Кодексу адміністративного  судочинства України.

За таких обставин, суд розглядає зазначений позов відповідно до порядку встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовну вимогу підтримав у повному обсязі, зокрема обґрунтовуючи наступним.

Відповідно до плану роботи Держінспекцією з контролю за цінами в Луганській області проведена перевірка КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»з питання додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні цін на послуги з теплопостачання. Акт перевірки від 05.06.2006р. №02321.

В результаті перевірки встановлено, що при фактичному нарахуванні та стягненні плати за опалення населенню, що сплачує послуги за порядком розрахунку у календарний період протягом року подвійне нарахування плати внаслідок завищення тарифу на 0,29 грн. за м. кв. опалювальної площі квартири за рахунок застосування в травні, червні, серпні і вересні 2005р. тарифу 1,03 грн. /м. кв. введеного з 01.03.2005р замість тарифу 0,74 грн./м. кв., який застосовувався в листопаді, грудні 2004р. та в січні, лютому 2005р. При оплаті послуг протягом року місяці серпень і вересень 2005р. відповідають місяцям листопад і грудень 2004р.

При цьому позивачем встановлено, що додаткова виручка склала 492854 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення» необґрунтовано  отримана підприємством сума виручки внаслідок порушення, - державної дисципліни цін, підлягає стягненню у дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу в двократному розмірі.

Представники відповідача проти позову заперечують з підстав, наведених у відзиві по справі від 13.11.2006р.

Представником третьої особи надано пояснення, аналогічні за пояснення відповідача у справі, за якими він також просить у задоволенні позову відмовити.

В ході судового розгляду справи судом досліджено всі надані до матеріалів справи пояснення та документи як докази, та зокрема: Акт перевірки від 05.06.2006р. №02321; Рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області №114 від 24.07.2006р. та інші надані до справи документи та пояснення.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про те, що пред’явлений Державною інспекцією з контролю за цінами в Луганській області позов не підлягає задоволенню виходячи з нижченаведених підстав.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Луганській області з 31.05.06р. по 05.06.06р. проведено перевірку додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні цін на послуги з теплопостачання на комунальному підприємстві «Сєвєродонецьктеплокомуненерго». За результатами перевірки складено акт перевірки від 05.06.2006р. №02321.

Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 15.02.2005р. затверджено тарифи на централізоване опалення та гаряче водопостачання, що надаються споживачам 1 групи КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»у розмірі:

- централізоване опалення, за 1 кв. м. опалювальної площі за місяць на протязі року –1,03 грн.;

- підігрів холодної води за 1 куб. м. –2,50 грн.

Тарифи введено в дію з 01.03.2005р. по кінець календарного року.

Розпорядженням міського голови від 14.10.2005р. №397 зобов’язано керівників теплопостачальних підприємств міста розпочати подачу тепла з 17.10.2005р.

Розпорядженням міського голови від 13.04.2006р. №119 зобов’язано з 15.04.2006р. здійснити відключення систем опалення.

Наведені рішення про введення тарифів та розпорядження щодо дат початку та закінчення подачі тепла не є пов’язаними між собою, тобто введений рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 15.02.2005р. тариф підлягав застосуванню з 01.03.2005р. по кінець 2005 року (31.12.05) за який його було розраховано, що і було виконано відповідачем відносно спірної категорії громадян, які здійснювали оплату послуг протягом року. Відповідно даний тариф введений з 01.03.2005р. по кінець 2005 року не може бути застосований у 2004 році і січні, лютому 2005р. та 2006 році.

В акті перевірки позивача наведено наступний висновок (а.с.13), на підставі якого і визначено економічні санкції, заявлені до стягнення.

- «Якщо встановлено порядок оплати протягом року то, відповідно 1 місяць опалювального періоду відповідає пропорційно місяцю не опалювального періоду, тобто за опалення, спожите населенням в листопаді –грудні 2004 року в січні, лютому 2005 року і відповідні місяці травень, червень, серпень, вересень 2005 року, оплата здійснюється за раніше чинним тарифом в розмірі 0,74 грн./кв.м.»

Такий висновок є неправильним, оскільки в травні, червні, серпні, вересні 2005 року, оплата має здійснюватися за чинним в даний період тарифом, введеним рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 15.02.2005р. з 01.03.2005р.

Також, наведений висновок позивача не підтверджується належними актами чинного законодавства.

Тому, санкції розраховані позивачем на підставі акту перевірки №02321 від 05.06.06р., вказані в рішенні Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області від 24.07.2006р. №114 та заявлені за позовом, що розглядається у даній судові справі є необґрунтованими та не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи справу на підставі Конституції та законів України, враховуючи наведений принцип, встановлений ст. 19 Конституції України  та ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшовши під час розгляду справи висновку про те, що санкції визначені рішенням Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області від 24.07.2006р. №114 та заявлені за позовом є необґрунтованими та не підлягають стягненню з відповідача, суд не застосовує зазначене рішення позивача від 24.07.2006р. №114, що є протиправним і не відповідає законодавству та не має пріоритету при розгляді справи судом понад принципів верховенства права, законності та рівності всіх учасників процесу перед законом та судом.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено осіб, які брали участь у справі про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 12.01.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя (головуючий)

Суддя

Суддя

Є.Ю. Пономаренко

О.О. Седляр

Б.В. Яресько