ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 р.
№ 14/13

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:
державної виконавчої служби:

не з’явився
не з’явився
не з’явився

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
науково-виробничої дослідної агрофірми "Наукова"

на ухвалу

та постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2006 р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 січня 2007 р.

у справі
№ 14/13

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто-трейд"

до
науково-виробничої дослідної агрофірми "Наукова"

про
стягнення 17 515,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2005 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2005 року та постановою Вищого господарського суду України від 14 оипня 2005 року, позов задоволено, стягнуто з відповідача 14 974,11 грн. заборгованості, 272,47 грн. річних та 1 575,28 грн. інфляційних у зв’язку з невиконанням зобов’язань за договором від 17.05.2004 року № НТ-58/2004/56.

Постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.11.2005 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2005 р. № 14/13.

24.11.2005 р. цим же державним виконавцем на підставі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про приєднання  виконавчого провадження з примусового виконання наказу №14/13, виданого 06.05.2005 р. господарським судом Дніпропетровської області до зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з НВД АФ "Наукова", яке зупинено 05.05.2005 р. у зв’язку з порушенням провадження у справі про банкрутство боржника та введенням ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.04 р. у справі № Б29/59/04 мораторію на задоволення вимог кредиторів.

15.06.2006 р. позивач звернувся зі скаргою на дії державної виконавчої служби, посилаючись на те, що він є поточним кредитором і на його вимоги мораторій не поширюється, в зв’язку з чим не може бути приєднано виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2005 р. № 14/13 до зведеного виконавчого провадження, яке зупинено на підставі п.8 ст.34 Закону України "Про викоанвче провадження", а тому просив оскаржувану постанову скасувати і зобов’язати державну виконавчу службу у Ленінському районі м.Дніпропетровська поновити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2005 р. № 14/13.

Ухвалою господарського  суду Дніпропетровської області від 06.07.2006 р.(суддя Коваленко О.О.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.01.2007 р. (головуючий –Герасименко І.М., судді –Ясир Л.О., Прудніков В.В.), відновлено строк подачі скарги на дії ДВС у Ленінському районі м.Дніпропетровська. Визнано незаконною постанову, винесену старшим державним виконавцем  державної виконавчої служби у Ленінському районі м.Дніпропетровська Кабаченко І.М. від 24.11.2005 р. за № 38404/8 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та зобов’язано державну виконавчу службу у Ленінському районі м.Дніпропетровська поновити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області у справі № 14/13 від 06.05.2005 р. у триденний строк з дня отримання ухвали.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові акти.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 р. було порушено справу про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо його зобов’язань, строк виконання яких настав до дня введення мораторію.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

Оскарження позивачем дій органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення в даній справі обумовлено тим, що постановою від 24.11.2005 р. старший державний виконавець відділу ДВС виніс постанову про приєднання виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі до зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з відповідача, яке зупинено на підставі пункту 8 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження". За правилами цього пункту виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Враховуючи, що судові процедури банкрутства регулюються спеціальним законом, положення пункту 8 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" слід застосовувати у нормативному поєднанні з положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з абзацом двадцять четвертим статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" термін "мораторій на задоволення вимог кредиторів" вживається в цьому Законі у тому значенні, що це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду (абзац перший частини 4 статті 12 цього Закону).

Таким чином, з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржник не може виконувати грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, а заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов'язань, не діють.

Відповідно до абзацу другого частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства. Слід зазначити, що вказана норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не вчинюються дії з примусового виконання рішень судів та інших органів, і цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний з його суттю.

В силу положень пункту 8 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", та абзацу першого частини 6 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у випадку порушення судом справи про банкрутство боржника правило щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження не стосується лише тих вимог стягувачів, на які дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, а саме: вимог з виплати заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова державного виконавця постановлена у відповідності до вимог закону і у суду не було підстав для визнання її незаконною.

Оскільки господарськими судами всебічно і повно з’ясовані обставини справи, проте допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з постановленням нового рішення, яким у задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу науково-виробничої дослідної агрофірми "Наукова" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2006 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 січня 2007 р. у справі за № 14/13 скасувати.

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто-трейд" на дії органів державної виконавчої служби залишити без задоволення.

Головуючий                                                                    В.І. Дерепа

Судді                                                                                Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко