СУД
ПОСТАНОВА

28.03.07р., 15 год. 50хв.,  м. Дніпропетровськ

Справа № А31/113-07

За позовом

Прокурора Ленінського району м.
Дніпропетровська в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду  України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

до відповідача

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про

Стягнення  248,82 грн.

Суддя          Мороз В.Ф. При секретарі:
Джихур Т.А.

Представники:

Прокурор

не з'явився

Від позивача

Шуригіна Т.М., дов. від 05.01.07
р.

Від відповідача

ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор звернувся з позовом про
стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по страховим внескам
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень 2005 року в сумі
83 грн. 84 коп., за лютий 2005 року в сумі 83 грн. 84 коп. та за березень 2005
року в сумі 81 грн. 14 коп., а всього 248 грн. 82 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на порушення відповідачем вимог Закону України „Про Державний бюджет
України на 2005 рік” та Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" щодо розміру та строків сплати страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач у судовому засіданні
проти позову заперечив, посилавшись на необґрунтованість позовних вимог та
вказав що у зазначений період він не здійснював підприємницької діяльності.

При розгляді справи судом
досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець-фізична особа ОСОБА_1
зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 45 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік”, в редакції, що була чинною з січня до 31
березня 2005р., встановлено на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований  податок,  єдиний
податок),  та членів сімей
зазначених фізичних осіб,  які беруть
участь  у
провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального
страхового внеску,  визначеного  Законом
України  "Про   загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування" на місяць на кожну особу.

28.03.2006р. відповідач надав
позивачу звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2005р., в якому самостійно
визначив фіксований розмір страхових внесків: за січень 2005р. - 83, 84 грн.,
за лютий 2005р. - 83, 84 грн., за березень 2005р. - 81, 14 грн., а всього 248,
82 грн.

За ч. 3 ст. 18 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється  на   всій
території   України   в
порядку, встановленому цим Законом.

Страхові  внески не включаються до складу
податків,  інших обов'язкових
платежів,  що складають систему
оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство (ч. 4 ст. 18
Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 20  Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

В силу до ч. 12 ст. 20 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, страхові
внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових
внесків.

Відповідачем вказані вимоги
законодавства щодо сплати страхових внесків за січень - березень 2005 року не
виконані.

Доказів оплати страхових внесків за
визначений позивачем період  відповідач
не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування", суми
страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у
строки,  визначені  статтею
20  цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків
(далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Строк  давності щодо стягнення недоїмки,  пені та штрафів не застосовується (ч. 15 ст.
106 Закону).

Доводи відповідача не спростовують
викладених вище висновків.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги позивача правомірними та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 104,
ст. ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний  позов
задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь
управління Пенсійного фонду  України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська (49064, м. Дніпропетровськ, пр.
Калініна, 52; рахунок 3181 в ДОУ ВАТ „Державний Ощадбанк України”,
МФО 305482, код 21928077) заборгованість в сумі 248 (двісті сорок вісім) грн.
82 коп.

Заява про апеляційне оскарження  постанови суду першої інстанції подається до
адміністративного суду  апеляційної
інстанції через суд першої інстанції протягом 10 днів  з дня її проголошення. Апеляційна скарга на
постанову суду  першої інстанції
подається у тому ж  порядку протягом 20
днів після подання  заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
В.Ф. Мороз