ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.
Справа № 18/2-350/1

Колегія   суддів   Одеського   апеляційного   господарського  суду   у   складі:

Головуючого                                                                       Лашина В.В.

Суддів :                                                                                Єрмілова Г.А.                                                                                                                         Воронюка О.Л.

при секретарі                                                                      Кіценко В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури Одеської області –Клюкін К.І., посвідчення №3 від 12.01.07р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання заступника прокурора Миколаївської області

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 30.01.2007 р.

№ 18/2-350/1

за заявою прокурора Єланецького району Миколаївської області в інтересах Державної податкової інспекції, Управління Пенсійного Фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області, Єланецього районного центру зайнятості населення

до боржника - Спільного Єланецького кооперативно-торгівельного підприємства, смт. Єланець Миколаївської області

про банкрутство

В С Т А Н О В И Л А:

26.01.2007р. прокурор Єланецького району Миколаївської області в інтересах держави в особі ДПІ, УПФУ в Єланецькому районі та Єланецького районного центру зайнятості населення звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство Спільного Єланецького кооперативно-торгівельного підприємства (далі –СЄКТП) на підставі ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” як відсутнього боржника, обґрунтовуючи тим, що підприємство має заборгованість по податках, по сплаті страхових внесків до УПФУ в Єланецькому районі та сплаті внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, не веде господарську діяльність, не звітує перед відповідними контролюючими органами, відсутнє за юридичною адресою, будь-якого нерухомого майна не має.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.01.2007 р. (суддя Моргуленко Т.Є.) в прийнятті заяви на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України було відмовлено.

Не погоджуючись з цією ухвалою, заступник прокурора Миколаївської області в апеляційному поданні просить її скасувати, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, оскільки чинним законодавством України, зокрема, ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру” покладено представництво інтересів громадянина та держави у судах, про порушення провадження у справах за позовами та заявами прокурора мова йде і у ст. 2 ГПК України, тоді як оскаржуваною ухвалою обмежується право прокурора на здійснення конституційної функції прокурора на представництво інтересів держави.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з’явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення з відмітками про вручення.

Заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає апеляційне подання обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Виносячи оскаржувану ухвалу про відмову в прийнятті заяви прокурора Єланецького району Миколаївської області про порушення провадження у справі про банкрутство, місцевий господарський суд виходив з того, прокурор не має права звертатися до господарського суду із заявами про порушення справ про банкрутство, якщо він не є кредитором чи боржником за ознаками ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки діючим законодавством, зокрема, ст. 5, 36-1 Закону України “Про прокуратуру” не встановлено право прокурора звертатись замість кредиторів чи боржників із заявами про порушення провадження у справі про банкрутство, навпаки, ч. 3 ст. 2 ГПК України встановлено, що з відповідними заявами можуть звертатися лише кредитор та боржник. Це положення підтверджується приписами ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Однак ці висновки суду першої інстанції судова колегія вважає помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів громадянина та держави в судах.

Згідно з ч. 1 ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру” представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Формами представництва у відповідності до цього Закону є, зокрема, звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Про здійснення прокурором представницьких функцій шляхом підготовки та звернення до суду з позовними заявами, заявами, адміністративними позовами також говориться у п. 3 наказу Генерального прокурора України від 29.11.2006 р.

Питанню участі прокурора у господарському судочинстві присвячено рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 ГПК України.

За змістом ч. 2 п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України представництво прокуратурою інтересів держави в господарському суді включає не лише подання прокурором позовної заяви, але й розгляд будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора. Такою іншою справою може бути справа про банкрутство, порушена господарським судом за заявою прокурора із зазначенням кредитора –державного органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, наприклад, органу державної податкової служби як органу стягнення обов`язкових платежів. Це ж положення відображено у п. 4 Роз`яснення Вищого господарського суду України “Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам” від 22.05.2002 р. № 04-5/570.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог закону, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 103-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційне подання заступника прокурора Миколаївської області задовольнити, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 30.01.2007 р. № 18/2-350/1 –скасувати.

Заяву № 1419 від 26.12.2006р. з матеріалами направити до господарського суду Миколаївської області для розгляду.

Головуючий                                                                                   В.В. Лашин

Суддя                                                                                   Г.А. Єрмілов

Суддя                                                                                   О.Л. Воронюк