ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.07 р.                                                                               Справа № 40/113

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача  - Шабаркевич Л.Я.  - довіреність; Борисова А.А. – довіреність;

від відповідача –  Райко М.С. – довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом  закритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика ”Вуглегірська” м. Вуглегірськ,

до відповідача: державного підприємства „Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве,

про стягнення 234 177,39грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, закрите  акціонерне  товариство  „Центральна збагачувальна фабрика” Вуглегірська” м. Вуглегірськ,  з  позовом  до  відповідача  - державного  підприємства  „Орджонікідзевугілля”  м. Єнакієве,  про  стягнення  заборгованості   в  сумі  4  443  603,61 грн.  за договором  про  надання  безпроцентної   фінансової   допомоги   № 68  від 01.09.05р.,  інфляційних  в  сумі 189 315,04грн. та  3%  річних в сумі 44 862,35грн.за  прострочення  грошових  зобов’язань.

Рішенням  господарського  суду  Донецької  області  від  15.06.2006р.  по справі  № 40/113  позов  в  частині  стягнення  заборгованості  в  сумі  4  443 603,61 грн.  задоволений,  в частині стягнення  інфляційних в сумі 189 315,04 грн. та 3 % річних в сумі 44 862,35 грн. – залишений  без  розгляду.

Постановою  Вищого  господарського  суду України від 05.10.2006р. вищевказане рішення скасовано в частині залишення без розгляду  позовних вимог про стягнення  інфляційних  в  сумі  189 315,04грн. та  3 %  річних  в  сумі  44 862,35 грн.  та  направлено  в  цієї частині   на   новий  розгляд  до  господарського  суду  Донецької  області.

Ухвалою  господарського  суду  Донецької  області  суду  від  27.10.2006 р. справу № 40/113  було  прийнято  до  провадження.

09.11.2006р.  позивачем,  відповідно  до  ст. 22 Господарського  процесуального  кодекс мук України,  було  надано  доповнення  до  позовних  вимог  № 7/11  від  07.11.2006р.,  в  якому він збільшив суму стягуваних інфляційних до 439 153,42 грн. та 3 % до 144  434,88 грн. за прострочення  грошових  зобов’язань     по  договору  про  надання  безпроцентної  фінансової  допомоги  №  68  від  01.09.05 р.

Уточнення прийнято судом  у  порядку  передбаченому  ст.22  Господарського  кодексу  України  і  тому  розглядаються  збільшені  позовні  вимоги  позивача  від   21.11.2006 р.

Відповідач  у  судовому  засіданні  та  відзиві   № 7/11  від 07.11.2006 р.   збільшені  позовні  вимоги  в  частині  стягнення  інфляційних  в  розмірі 439 153,42 грн.  визнає  у  повному  обсязі,  що  стосується   3 % -  визнає  частково  на  суму  144 070,15 грн. В обґрунтування заперечень  посилався  на  нарахування  позивачем  3 %  річних   на  396 днів,  в  той  час  як  прострочення  складає  395  днів  та порушення  позивачем  положень статей  254, 255  Цивільного   кодексу  України.

Відповідно  до  ст. 69  Господарського  процесуального  кодексу  України,  строк  розгляду  справи  був  продовжений  на  місяць  за  клопотанням  сторін.

Розглянув  матеріали  справи,  додатково  представлені  позивачем  документи,  заслухав пояснення  сторін,  оцінив  докази  за  своїм  внутрішнім  переконанням,  суд  приходить  до  висновку,   що   позовні   вимоги  підлягають  задоволенню  з   наступних   підстав.

Відповідно  до  ст.11  Цивільного  кодексу  України  підставами  виникнення  цивільних  прав   та  обов’язків   є  зокрема   договори   та   інші   правочини.

Судом  встановлено,  що  між  сторонами  був  укладений  договір  про  надання безпроцентної  фінансової  допомоги  № 68 від 01.09.05р.,  згідно якого  позивач  (далі – Позикодавець),  надав  відповідачеві  (далі – Позичальнику),   безпроцентну  поворотну фінансову  допомогу  на  загальну  суму  5 087 603 грн. 61 коп.

Дослідивши  договір, з якого виникли права та обов’язки сторін, суд прийшов до висновку, що за своєю правовою природою та змістом  це договір позики, правовідносини  за яким  регулюються  положеннями  статей  1046-1053  Цивільного  кодексу  України.

Згідно з п.3.1 укладеного між сторонами договору, фінансова допомога надається до 01.10.2005р.

Відповідно до п. 5.1 договору до настання строку, вказаного в п. 3.1 договору, Позичальник  зобов’язується  повернути  фінансову  допомогу  Позикодавцеві.

Факт  передачі грошових коштів підтверджено платіжним дорученням № 32 від 13.09.05р., актом  звірки  взаєморозрахунків  станом  на  01.03.06р.

Відповідач згідно платіжного доручення № 1533 від 15.09.05р. перерахував на розрахунковий  рахунок  позивача  лише 650 000 грн. 00 коп., внаслідок  чого  за  ним  утворився борг  в  сумі  4 437 603 грн. 61 коп.

Відповідно до ст. 35 Господарського  процесуального  кодексу України, факти встановлені  рішення  господарського  суду  під  час  розгляду  однієї справи,  не  доводяться знову  при  вирішенні  інших  спорів,  в  яких  беруть  участь  ті  самі  сторони.

Рішенням  господарського  суду  Донецької  області  від  15.06.2006 р.  по  справі  № 40/113  встановлено  факт  існування  боргу  за  договором  про надання безпроцентної фінансової  допомоги  №  68  від  01.09.05 р.  в  сумі  4  443  603,61 грн.

Постановою  Вищого  господарського  суду України від 05.10.2006 р. вищевказане рішення  в  частині  стягнення  основного   боргу  в  сумі  4  443  603,61 грн.  залишено  без  змін.

З  матеріалів  справи  та  пояснень позивача  убачається,  що  на  час  розгляду  справи    сума  основного  боргу   за   договором  про  надання  безпроцентної  фінансової  допомоги  № 68  від 01.09.05р. у  розмірі  4 443 603,61 грн.,  яка  була  стягнута  за  рішенням  суду   від  15.06.2006 р.,   відповідачем   не  сплачена,  факт  наявності  боргу на  час  розгляду  справи не заперечувався  відповідачем  по  суті.

Оскільки,  мало  місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем збільшені  позовні   вимоги,  які  складають   інфляційні   в с умі  439  153, 42 грн.  та 3 %  річних  в  сумі  144  434,88 грн.  за   період  з  01.10.2005 р. по  01.11.2006 р.

Приймаючи  рішення ,  суд  виходить  з  наступного.

Частиною 1 ст. 1049  Цивільного  кодексу України,  позичальник  зобов'язаний  повернути позикодавцеві  позику  у  строк  та  в  порядку,  що встановлені  договором. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що позика вважається повернутою позичальнику в момент зарахування  грошової  суми,  що  позичалася,  на  його  банківський  рахунок.

Відповідно  до  ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник  своєчасно  не повернув  суму  позики,  він  зобов'язаний  сплатити  грошову  суму  відповідно  до  статті 625 цього  Кодексу.

Статею 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник,  який  прострочив виконання  грошового  зобов'язання,  на  вимогу  кредитора  зобов'язаний  сплатити  суму  боргу з  урахуванням  встановленого  індексу  інфляції  за  весь час прострочення, а також  три проценти  річних  від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором  або  законом.

Враховуючи  викладене,  з  огляду на правильне нарахування, суд  приходить  до висновку,   що   позовні   обґрунтовані  та   підлягають   задоволенню  в  повному  обсязі.

Судом   не приймаються  до  уваги  заперечення  відповідача,  в  яких  він  посилається   на нарахування   позивачем   3 %  річних  в  порушення  положень  статей 254, 255 Цивільного кодексу України , тобто   починаючи  з   01.10.2006 р.

Положеннями ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк встановлено  для  вчинення  дії,  вона  може  бути  вчинена  до  закінчення останнього дня строку.

Згідно з п.3.1 укладеного між сторонами договору фінансова допомога надається до 01.10.2005р.

Відповідно до п. 5.1 договору до настання строку, вказаного в п. 3.1 договору, Позичальник  зобов’язааний   був    повернути  фінансову  допомогу  Позикодавцеві.

Як  убачається  з  Толкового  словника  В.Даля (стор.441  том 1)  прийменник «До»   показує    будь-яку   межу,  кінець. «До»   висловлює  закінчення  дії  або  досягнення  визначених  меж (строків).

У  пункті 3.1.  сторони  встановили  строк  повернення   фінансової  допомоги,  визначив  межею  до  01.10.2005 р. При цьому  сторони  не  посилались,  що  включно  до  01.10.2005 р.

Таким  чином,  сторони  встановили   строк  повернення  грошової  допомоги  по  30.09.2005 р.

Тобто,  строк  прострочення  позичальником  повернення  грошових  коштів  починається з 01.10.2005р.

Положеннями  ст.51   Господарського  процесуального  кодексу  України  визначено,  що процесуальна  дія,  для  якої  встановлено  строк,  може    бути  вчинена  до  24 –ї  години  останнього  дня строку.

Отже,  суд  приходить  до  висновку,  що  позивачем правомірно нараховано штрафні санкцій  з  01.10.2005 р. по  01.11.2006 р. включно.

Судові  витрати  підлягають  віднесенню  в порядку,  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

На підставі статей 11,  255,  526,  625,  1049, 1050 Цивільного  кодексу  України,  статей 193   Господарського  кодексу  України,  керуючись  статтями  22,  30,  33,  44,  43,  49,  51,  69,   82,  84,  85  Господарського   процесуального   кодексу   України,   господарський  суд,  -

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити   позовні  вимоги  Закритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика” Вуглегірська” м. Вуглегірськ, заявлені до Державного підприємства „Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве, про стягнення  інфляційних  в  сумі  439 153,42 грн.  та  3 % річних  в  сумі  144  434,88 грн.  за  договором  про  надання  безпроцентної  фінансової  допомоги  №  68  від  01.09.05р.

2.  Стягнути  з Державного  підприємства  „Орджонікідзевугілля”  (86405, м. Єнакієве, Донецька область, вул. Трестівська, 10, )  на  користь  Закритого акціонерного товариства  „Центральна  збагачувальна  фабрика”  Вуглегірська” (86481, м. Вуглегірськ,  Донецька область, вул. Тімірязєва, 20а, )   інфляційні  в  сумі  439 153,42 грн. та  3 %  річних  в  сумі  144 434,88 грн.  за  договором  про  надання  безпроцентної  фінансової допомоги  №  68  від  01.09.05  р.

3. Стягнути  з  Державного  підприємства  „Орджонікідзевугілля”  (86405, м. Єнакієве,  Донецька область, вул. Трестівська, 10, )  на  користь  Закритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика” Вуглегірська” (86481, м. Вуглегірськ,  Донецька область, вул. Тімірязєва, 20а, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 1 278,27  грн. та  витрати  на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу  в  сумі 5,92  грн.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення підписано 30.01.2007р.

Суддя                                                                         Приходько І.В.

Пом. с.: Давидовська Т.В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.