ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"10" квітня 2007 р.
Справа №  14/48

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши матеріали справи

за  позовом Закритого акціонерного товариства “Радій”, м. Кіровограда

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Кіровограді, м. Кіровоград

про  визнання протиправними та скасування актів

Секретар судового засідання – Дряпак Я.В.

Представники :

Від позивача – Замедянська Н.М., довіреність №47211 від 03.02.2006 р.

Від позивача – Яворська Є.І., довіреність №бн від 19.01.2007 р.

Від відповідача – Скрипник О.М., довіреність №170 від 19.04.2006 р.

Від відповідача – Полтавець Л.Ж., довіреність №11 від 24.01.2007 р.

Від відповідача – Ткач В.С., довіреність №22 від 03.04.2007 р.

Подано позов про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Кіровограді №0 від 10.08.2006 р., №1 від 18.10.2006 р., №2 від 28.12.2006 р. про визначення суми податкового зобов”язання по податку на прибуток в розмірі 624 025,00 грн. основного платежу, 186 020,00 грн. штрафної(фінансової) санкції.

28.02.2007 р. подано уточнення позовних вимог згідно якого позивач просить суд визнати протиправними та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про помилковість висновку податкової служби щодо порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “По оподаткування прибутку підприємств” в зв”язку не включенням позивачем до складу валових доходів суми дисконту по договорам  купівлі продажу цінних паперів – векселів №206-К від 14.12.2005 р., №210-К від 27.12.2005 р., оскільки Векселедавцем по зазначеним договорам є ЗАТ “Радій”, яке виступає від імені учасників Договору про спільну діяльність від 30.06.1998 р. (код 300112054), а не ЗАТ “Радій”(код 14312430), як стверджує відповідач.

Позивач вважає безпідставним висновок податкового органу про порушення пункту 5.9 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме заниження позивачем валового доходу за 1 квартал 2006 року на 47 506,50 грн. у зв”язку неправильним веденням обліку приросту балансової вартості покупних товарів, матеріалів, сировини, комплектуючих виробів та напівфабрикатів на складах у незавершеному виробництві та залишків готової продукції та посилаючись на підпункт 5.3.2 пункту 5.3 статті 5, підпункт 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, лист ДПА України від 06.07.2006 р. №3721Ж15-314 “Про застосування норм пункту 5.9 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” зазначає, що Законом “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачений окремий порядок ведення податкового обліку для витрат на реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів, якій відрізняється від порядку, визначеного пунктом 5.9 статті 5 Закону.

Відповідач заперечує проти позову, просить господарський суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Спеціалістами ДПА у Кіровоградської області та ДПІ у м. Кіровограді на підставі направлення на перевірку від 16.06.2006 р. №443, №565 від 10.07.2006 р. проведена комплексна планова документальна перевірка ЗАТ “Радій”, код 14312430, з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2004 р. по 31.03.2006 р., про що складено акт від 28.07.2006 р. №67-23-114312430.

Документальною перевіркою встановлені порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого,  за висновком відповідача, платником податків занижено податок на прибуток за 4 квартал 2005 року на 612 150,00 грн., а також пункт 5.9 статті 5 цього Закону, в результаті чого , за висновком відповідача, позивачем занижено податок на прибуток за 1 -й квартал 2006 року на 11 875,00 грн.

Акт перевірки став підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.08.2006 р. №0 про визначення податкового зобов”язання по податку на прибуток в розмірі 624 025,00 грн. основного платежу та 186 020,00 грн. штрафних(фінансових) санкцій.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішення позивач оскаржив його в процедурі адміністративного узгодження. За результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення-рішення від 10.08.2006 р. залишено без змін, в зв”язку з чим винесені податкові повідомлення-рішення №1 від 18.10.2006 р., №2 від 28.12.2006 р. про визначення суми податкового зобов”язання по податку на прибуток в розмірі 624 025,00 грн. основного платежу, 186 020,00 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі в силу наступного.

Як свідчать матеріали справи, між ЗАО “Кіровоградграніт”, ЗАО “Радій”, ТОВ “Гранєкс” укладено договір про спільну діяльність від 30.06.1998 р.  , за яким сторони прийняли зобов”язання спільно діяти для досягнення загальної господарської мети – виконання робіт по виготовленню і реалізації обладнання і комплектуючих для атомних електростанцій.

Відповідно до підпункту 7.7.2 статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

Згідно додаткової угоди №2 від 20.08.2001 року до договору про спільну діяльність від 30.06.1998 р. на ЗАО “Радій” покладаються обов”язки  по здійсненню бухгалтерського і податкового обліку операцій по веденню спільної діяльності на окремому балансі у відповідності до законодавства.

Відповідно до довіреності від 02.01.2003 року к договору про спільну діяльність від 30.06.1998 року облік спільної виробничої і фінансово-господарської діяльності згідно договору на окремому балансі довіряється ЗАО “Радій” в особі фінансового директора Бегун А.П. та заступнику фінансового директора Тарасенко З.А. Документи, що пов”язані з функціонуванням СД “Кіровоградграніт-Радій-Гранєкс” посвідчуються печатками ЗАО “Радій” або печатками ЗАО “Радій” №2,№3.

Таким чином з матеріалів справи вбачається існування двох платників податку на прибуток ЗАТ “Радій”, (основна діяльність) та ЗАТ “Радій”, , код 300112054(спільна діяльність).

Зі змісту договорів купівлі продажу цінних паперів  №206-К від 14.12.2005 р. та №210-К від 27.12.2005 р., які містяться в матеріалах справи вбачається, що ЗАТ “Радій”(основна діяльність) придбало у ТОВ “Дисконтно-депозитний дім”, яке діє за дорученням ТОВ “Сателліт Еконоснова” прости векселі №№47-51 від 29.09.2004 р., №№56-58 від 07.10.2004 р., № 70 від 28.10.2004 р. номінальною   вартістю 3 234 852,41 грн. по договірній ціні 972 000,00 грн. та прости векселі № №62-64 від 15.10.2004 р., № 65від 25.10.2004 р. номінальною вартістю 1 938 000,00 грн. по договірній ціні 581 400,00 грн. В вищезазначених договорах зазначені реквізити проданих векселів, в тому числі їх векселедавець - ЗАТ “Радій”, , код 300112054 (спільна діяльність).

В той же час за твердженням податкового органу, яким під час перевірки досліджено договори купівлі продажу цінних паперів №206-К від 14.12.2005 р. та №210-К від 27.12.2005 р. та акти прийому передачі до договорів, векселедавцем вищезазначених векселів був зазначений ЗАТ “Радій”(основна діяльність) і тільки після закінчення перевірки позивача під час вилучення копій документів податковій службі надано факсокопії вищезазначених договорів та актів прийому-передачі, в яких векселедавцем зазначений ЗАТ “Радій”, , код 300112054(спільна діяльність). Будь-яких інших документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, які пов”язані з операцією по придбанню векселів за договорами купівлі продажу цінних паперів №206-К від 14.12.2005 р., №210-К від 27.12.2005 р. спеціалістами податкової служби під час перевірки не досліджувалося.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” валовий дохід – загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній(морській) економічній зоні, так і за її межами.

Підпункти 4.1.1.- 4.1.5 пункту 4.1 статті 4 Закону містять перелік доходів, які включаються в валовий дохід платника податку на прибуток.

Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону валовий дохід включає доходи з інших джерел.

Оскільки векселедавцем за вищезазначеними векселями, за висновком відповідача, було ЗАТ “Радій”(основна діяльність), то перевіряючи прийшли до висновку про порушення підприємством підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме не включення в 4-му кварталі до складу валових доходів суми дисконту по договорам купівлі продажу цінних паперів №206-К від 14.12.2005 р., №210-К від 27.12.2005 р.

В той же час при дослідженні документів, представлених позивачем під час судового розгляду, підтверджується позиція позивача, що векселедавцем вищезазначених векселів є ЗАТ “Радій”(спільна діяльність), а не ЗАТ “Радій”(основна діяльність). Про даний факт свідчать зазначення найменування векселедавця в векселях та підписи уповноважених осіб, які відповідають за ведення податкового та бухгалтерського обліку ЗАТ “Радій”(спільна діяльність) (т.1 а.с. 60-63,89-97), акти пред”явлення векселів к платежу, де платником зазначено ЗАТ “Радій” (спільна діяльність) (т.1 а.с.56,58,73,75,77,79,81,83,85,87), акти прийому-передачі погашених векселів, які підтверджують повну оплату векселів векселедавцем ЗАТ “Радій”(спільна діяльність)(т.1 а.с.57,59,74,76,78,80,82,84,86,88), виписки з банківських рахунків, які підтверджують фактичну оплату векселедавцем ЗАТ “Радій”(спільна діяльність) грошових коштів по векселям векселедержателю ЗАТ “Радій”(основна діяльність) (т.1, а.с.66-68,100,101).

Відповідно до статті 4 Закону України “Про обіг векселів в Україні” видача переказних та простих векселів можлива лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Позивач, посилаючись на бухгалтерський облік ЗАТ “Радій” по рахунку 6210 “Відомості аналітичного обліку виданих векселів” наполягає, що згідно даних бухгалтерського обліку ЗАТ “Радій”(основна діяльність) не мало господарських відносин з ВКП ТОВ “Київкомінвест”, якому видано вищезазначені векселі.  Даного твердження позивача відповідач не спростував.

В той же час на вимогу суду за підписом головного бухгалтера ЗАО “Радій”(спільна діяльність) подано довідка від 10.04.2007 р., в якої підтверджено, що в період з вересня по жовтень 2004 року ЗАО “Радій”(спільна діяльність) здійснило розрахунки за отримані товарно-матеріальні цінності векселями з ВКП ТОВ “Київкомінвест” та відобразило дані операції в бухгалтерському обліку по дебету рахунку 621 та кредиту рахунку 631.

Згідно пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних доказів, які б підтвердили позицію податкової служби щодо порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” в зв”язку з не включенням суми дисконту у розмірі 2 262 852,40 грн. до валових доходів за 4 квартал 2005 року по договору №206-К від 14.12.2005 р., а також суми дисконту у розмірі 1 356 600,00 грн. по договору №210-К від 27.12.2005 р., як “доходу з інших джерел” одержаних ЗАТ “Радій”(основна діяльність) - векселедавцем  за векселями відповідач суду не надав.

Відповідач також не спростував доводи позивача щодо безпідставного  висновку державної податкової служби щодо начебто часткового самостійного виправлення позивачем помилки за 4 квартал 2005 року та твердження позивача про включення до складу валового доходу  за 4 квартал 2005 р. 1 674 852,41 грн., які надійшли ЗАТ “Радій” по пред”явленим до оплати векселям , придбаним ним по договору №206-К від 14.12.2005 р., про включення до складу валового доходу за 1 квартал 2006 р. 632 800,00 грн., які надійшли ЗАТ “Радій” по пред”явленим до оплати векселям,  придбаним ним за договорами №210-К від 27.12.2005 р., №90-К від 16.03.2006 р.

За таких обставин господарський суд вважає безпідставним висновок податкової служби про порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та заниження податку на прибуток за 4-й квартал 2005 року на 612 150,00 грн.

При перевірці правильності ведення обліку приросту балансової вартості покупних товарів, матеріалів, сировини, комплектуючих виробів та напівфабрикатів на складах  у незавершеному виробництві та залишків готової продукції за 1 квартал 2006 року встановлено порушення ЗАТ “Радій” пункту 5.9 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого податкова служба прийшла до висновку про заниження позивачем в 1 кварталі 2006 року податку на прибуток на 11 875,00 грн.

Відповідно до пункту 5.9 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку веде податковий облік приросту(убутку) балансової вартості товарів(крім тих, що підлягають амортизації та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення(перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом.

За нормою підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрат, пов”язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Одночасно підпунктом 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону встановлено, що платники податків мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати пов”язані з поліпшенням основних фондів, орендованих основних фондів в сумі, яка не може перевищувати 10 відсотків сукупної балансової вартості усіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств” для витрат на поліпшення, модернізацію основних фондів  передбачений окремий порядок ведення податкового обліку, якій відрізняється від порядку, передбаченого пунктом 5.9 статті 5 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2005 р., 02.06.2005 р.(т.1 а.с. 115,116) відкрити замовлення №№ 10004-1580, 2310.50.101 на виготовлення основних фондів -  стенду приводів в сумі 30 070,35 грн., каркас покриття в сумі 15 485,56 грн.,  стенд в сумі 1 950,00 грн.

В той же час будь-яких доказів які б підтвердили твердження перевіряючих, що позивачем прийнято рішення про переведення ТМЦ зі складу оборотних активів до складу основних фондів на суму 47 506,50 грн. відповідачем не надано. Відповідач також не довів первісне віднесення позивачем вартості ТМЦ до складу валових витрат, тоді як позивач, звертаючи увагу суду на лист ДПА України від 06.07.2006 р. №3721Ж15-0314 “Про застосування норм пункту 5.9 статті 5 Закону України “Про оподатквання прибутку підприємств”, зазначає, що ЗАТ “Радій” до складу валових витрат за 1 квартал 2006 року при складанні декларації про прибуток за відповідний період вартість ТМЦ в сумі 47 506,00 грн. не включало.

За таких обставин, господарський суд вважає необґрунтованим та безпідставним  вимогу податкового органу щодо необхідності уточнення позивачем валових витрат в 1 кварталі 2006 року через перерахунок за пунктом 5.9 статті 5 Закону України “Про  оподаткування прибутку підприємств” та висновок податкового органу щодо заниження позивачем прирісту ТМЦ за 1 квартал 2006 року в сумі 47 596,50 грн., в результаті чого занижено валовий дохід підприємства за 1 квартал 2006 року відповідно на 47 506,50 грн.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 саттті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 10.08.2006 р. за №/0, від 18.10.2006 року № /1, від 28.12.2006 року за № /2, про визначення суми податкового зобов”язання по податку на прибуток в розмірі 624025,00 грн. основного платежу, 186020,00 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Стягнути з Державного бюджету України (№ рахунку 0002, МФО 823016, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, ідентифікаційний код 24145329) на користь ЗАТ " Радій" (25006, м. Кіровоград вул Героїв - Сталінграда 29, р/р рахунок 004 в ОД УСБ м. Кіровоград МФО 323293 код 14312430) судові витрати по справі 3,40 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя