ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

28.03.07                                                                                           Справа  № 5/370-А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників:

від позивача:   з”явився,

відповідача : з”явився,

розглянув апеляційну скаргу Мукачівської об"єднаної державної податкової інспекції, м.Мукачево

на постанову господарського суду Закарпатської області від 15.11.2006 року, суддя О.С.Йосипчук, в справі № 5/370-А,

за позовом державного підприємства «Мукачівське лісове господарство», м.Мукачево

до відповідача  Мукачівської об"єднаної державної податкової інспекції, м.Мукачево

про    визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 31.01.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Закарпатської області від 15.11.2006 року задоволено позов  державного підприємства «Мукачівське лісове господарство»до  Мукачівської об"єднаної державної податкової інспекції про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 31.01.2006 р. №/0, яким позивачу визначено податкове зобов»язання з податку на прибуток в розмірі  57336 грн., з яких 38224 грн. основний платіж та 19112 грн.-  штрафна санкція, та податкового повідомлення-рішення від 31.01.2005р. №/0, яким визначено податкове зобов»язання з надходження прибутку державних підприємств в розмірі 68803,5 грн. з яких 45869 грн. основний платіж та 22934,5 грн. штрафна санкція .

Постанова суду мотивована тим, що у позивача наявна заборгованість перед фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) в загальній сумі 305791 грн., оскільки сторонами до контракту за №003/98 від 25 травня 1998 року  укладалися додатки про подовження термінів розрахунків, а тому підстав відносити позивачу дану суму до податку на прибуток не було.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що судом безпідставно проведено аналіз контракту №37 і  віднесено його до контракту №003/98 від 25 травня 1998 року, оскільки в матеріалах справи він відсутній і для огляду суду не надавався. При цьому, скаржник покликається на те, що  попереднім судовим рішенням між  цими сторонами встановлено,  що  оплата по контракту  №003/98 від 25 травня 1998 року  проведена в повному обсязі станом на 31.12.2000 року, що свідчить про безпідставність вищенаведеного висновку місцевого суду, оскільки спірна сума заборгованості по ВМД, зазначених у акті перевірки, не пов»язана із цим контрактом.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податковим органом не доведено наявність в позивача простроченої кредиторської заборгованості, що стало підставою прийняття оскаржуваних рішень, а матеріалами справи спростовано  її наявність, оскільки  сторони контракту здійснювали розрахунки вчасно в зв»язку з укладеними між ними додаткових  угод про продовження  термінів розрахунків.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга податкового органу  задоволенню не підлягає.

За результатами проведеної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП „Мукачівське лісове господарство” за період з 01.07.2004р. по 30.09.2005р. Мукачівською ОДПІ 24.01.2006р. складено акт №9/23-01/22114595, яким встановлено, що станом на 31.12.2004 р. наявна кредиторська заборгованість в сумі 305791 грн. перед фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) по якій минув строк позовної давності.

На підставі цього та згідно з п.п.12.1.5. ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” податковим органом кредиторську заборгованість віднесено  до валового доходу за 4 квартал 2004 року, що призвело до донарахування позивачу податку на прибуток у сумі 38224 грн. та відповідно прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.01.2006 р. №/0, яким позивачу визначено податкове зобов»язання з податку на прибуток в розмірі  57336 грн., з яких 38224 грн. основний платіж та 19112 грн. -  штрафні санкції.

Крім цього, податковим органом збільшено розрахунковий валовий дохід позивача на суму простроченої кредиторської заборгованості (305791 грн.), що призвело до заниження  ДП „Мукачівське лісове господарство” у 4 кварталі 2004 року частини прибутку, що належить державі, внаслідок чого відповідно до ст.72 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік” та ч.2 Постанови КМ України „Про порядок і нормативи відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році” від 15.01.2005р. №250, податковим органом донараховано 45869 грн. частини прибутку, що належить державі, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2005 р. №/0, яким визначено податкове зобов»язання з надходження прибутку державних підприємств в розмірі 68803,5 грн., з яких 45869 грн. основного платежу  та 22934,5 грн. штрафної санкції.

З аналізу наведеного вбачається, що підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень -рішень є висновок податкового органу про наявність в позивача простроченої кредиторської заборгованості перед фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія), яку позивач безпідставно не відніс до валового доходу.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Судом встановлено, що ДП „Мукачівське лісове господарство” здійснювало взаємовідносини з фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) на підставі контрактів: № 003/98 від 25.05.98 р.; №49 від 24.09.98 р.; № 10 від 18.03.99 р.; № 8 від 27.04.01 р.; № 9 від 02.07.01 р.; № 7 від 06.06.01 р.

Як вбачається з  матеріалів справи, на виконання укладеного позивачем та нерезидентом 25.05.1998р. контракту за №003/98  ДП "Мукачівське лісове господарство” поставлено обладнання на загальну суму 248000 доларів США. Розрахунки за поставлене обладнання, згідно з контрактом, передбачалось проводити у натуральній формі шляхом бартерного обміну.

На виконання контракту №7 від 06.06.2001р. ДП "Мукачівське лісове господарство"  поставлено обладнання на загальну суму 113000 доларів США. Розрахунки по цьому контракту також передбачалось проводити по бартеру. За умовами інших укладених між позивачем та фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) контрактів передбачалась грошова форма розрахунків.

Проведення ДП "Мукачівське лісове господарство" розрахунків здійснювалось наступним чином.  Під час розмитнення поставленого фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” обладнання по контракту №003/98 від 25 травня 1998 року на загальну суму 248000 доларів США , після зберігання під митним контролем на ліцензійному складі ТОВ компанії "Новатор" (про що свідчать відмітки на ВМД) в розділі 44 ВМД " Додаткова інформація/подані документи" було проставлено відомості про те, що розмитнення здійснюється по контракту № 37, до цих же вантажно-митних декларацій додані ВМД, які були оформлені при перетині кордону України, за грифом "Під митним контролем".

Контракт №37, який врегульовував відносини зберігання вантажу, що надійшов на адресу позивача, у матеріалах справи відсутній. Проте, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дані поданих доказів у сукупності дають  підставу для висновку про те, що вантажно-митні декларації при розмитненні з митного ліцензійного складу і вантажно- митні декларації за грифом " Під митним контролем" відносяться до одного і того ж обладнання. Даний факт підтверджується тим, що контракт № 003/98 взято на облік митницею 21.02.2000 р., у зв'язку з тим, що обладнання знаходилось під митним контролем. При співставленні реквізитів вантажно митних декларацій відображені одні й ті ж найменування обладнання. Крім цього, по ВМД № 002221 від 23.03.2000 року і по ВМД 001910 від 19.04.99 року, а також по ВМД № 002220 від 23.03.2000р. і по ВМД № 006457 від 04.12.98 р. під грифом "Під митним контролем" в розділі 44 „Додаткова інформація/подані документи" вказані однакові номера та однакові номера рахунків фактур.

Наведене свідчить про те, що ВМД № 002221 від 23.03.2000р. та ВМД 001910 від 19.04.1999 р., а також ВМД № 002220 від 23.03.2000 р. та ВМД 006457 від 04.12.1998 р., складені на підставі одних документів і відносяться до обладнання, яке було отримано позивачем від фірми „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) по контракту № 003/98 від 25 травня 1998 року, про що правильного висновку дійшов суд першої інстанції.

Щодо проведення розрахунків по контракту №003/98 від 25.05.98 р., шляхом відвантаження продукції (по бартеру), то шляхом укладення двосторонніх угод терміни проведення розрахунків із фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) було продовжено.

За Контрактом № 7 від 06 червня 2001 року від фірми „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) позивач отримав обладнання за наступними вантажно-митними деклараціями №008645 від 06.08.2001 р. та №008646 від 06.08.2001 р. на загальну суму 113000 доларів США, за які повністю провів розрахунки, шляхом зустрічних товарних поставок.

В рахунок виконання умов контрактів № 8, та № 9 з боку італійської сторони на валютний рахунок ДП "Мукачівське лісове господарство" були перераховані грошові кошти на загальну суму 19829,12 доларів США. Відповідно до цього на згадану суму позивачем відвантажено продукцію, що підтверджується оригіналами ВМД, оглянутими судом в судовому засіданні.

З аналізу вказаних ВМД вбачається, що  на виконання контрактів № 8 та № 9 позивач відвантажив продукцію на загальну суму 19142,18 доларів США. Суму, яка перевищує відвантаження продукції по контракту №7,  зараховано в рахунок виконання зобов'язань по контрактах № 8 та 9.

Відвантаження продукції по контрактах №49 та №10, які були здійснені з боку ДП "Мукачівське лісове господарство", зараховано фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) в оплату за поставлене обладнання по контракту № 003/98 від 25 травня 1998 року.

З наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в загальній сумі кредиторської заборгованості перед фірмою „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія), яка була визначена податковим органом в результаті перевірки підприємства ДП "Мукачівське лісове господарство", відсутня неврегульована заборгованість, оскільки позивачем та його контрагентом –нерезидентом постійно укладалися Додатки до контракту №003/98 від 25 травня 1998 року про подовження термінів розрахунків за цим контрактом.

Відсутність простроченої кредиторської заборгованості у позивача по вищевказаних контрактах підтверджується також довідкою від 08.11.2006 року про наслідки перевірки  взаєморозрахунків між ДП "Мукачівське лісове господарство" та лісопильним підприємством „Сіджерія Бертос Паоло” (Італія) станом на 31.12.2004 року та станом на 30.09.2005 року, наданою аудиторською фірмою «Ягер», який суд приймає до уваги як належний доказ, оскільки узгоджується з іншими доказами по справі.

З наведеного, висновок податкового органу про наявність у позивача простроченої кредиторської заборгованості та безпідставність невключення її до валового доходу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства, а тому податкові повідомлення-рішення від 31.01.2006р. №/0 та №/0 підставно скасовано місцевим судом.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

у х в а л и в :

постанову господарського суду Закарпатської області від 15.11.2006 року в  справі за номером 5/370-А  залишити без змін, а апеляційну скаргу Мукачівської об"єднаної державної податкової інспекції –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                                Т.Б.Бонк

Р.І.Марко