ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.
№ 29/332-06-8400

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. –головуючого,

Самусенко С.С.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної

скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю “Молокозавод”, м. Арциз, Одеської області

на
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007р.

у справі
господарського суду Одеської області № 29/332-06-8400

за позовом
Відкритого акціонерного товариства  “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Молокозавод”

про
спонукання укласти договір

У справі оголошувалася перерва з 16.04.07р. до 18.04.07р.

за участю представників сторін:     16.04.07р.                                   18.04.07р.

від позивача –               Шершньов В.П.                           не з’явилися.

від відповідача –           Семененко Є.М.                           не з’явилися.

У С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж” у серпні 2006 року звернулося до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю “Молокозавод” про спонукання укласти договір № АР 52 про постачання позивачем електричної енергії відповідачу в редакції енергопостачальної організації, оскільки всі пункти, по яких виникли розбіжності, передбачені Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 за № 28 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 18.11.2005 за № 139/11679.

Зокрема, позивач просить викласти в наступній редакції спірні пункти договору № АР 52:

п. 2.3.6 договору: “Обладнати окремі площадки вимірювання з приєднаною потужністю електроустановок 150 кВт/год. і більше та середньомісячним обсягом споживання за попередні 12 розрахункових періодів 50 тис. кВт/год. і більше засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних в межах періоду, визначеного нормативними документами для встановлення зазначених засобів обліку” ;

п.6.1.3 договору: “З повідомленням споживача письмово, телефонограмою або факсограмою про дату і час відключення чи обмеження споживання електричної енергії не пізніше ніж за три робочих дні у разі:

- зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів;

- недопущення споживачем уповноважених осіб Постачальника до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії;

- несплати Споживачем відповідних платежів, передбачених цим Договором, у терміни, встановлені додатком до цього Договору “Порядок розрахунків”;

- несплати рахунку за недовраховану електричну енергію, визначену у відповідності до складеного в установленому порядку акта про порушення;

- невиконання вимог Постачальника щодо приведення засобів обліку у відповідність до вимог нормативних документів;

- невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; відсутності у споживача персоналу для обслуговування електроустановок або договору на обслуговування електроустановок;

- порушення п. 8.1.6., 8.1.7 цього договору.”

абз.2 п. 7.7 договору: “У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.”.

абз.2 п. 9.3. договору: “Відповідно до ст. 257 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі трьох років від дня коли сторона довідалась, або могла довідатись про порушення цього права”.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Молокозавод” 31.07.2006 повернуло Відкритому акціонерному товариству  “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” проект договору № АР 52 від 27.07.2006, який підписаний директором і скріплений печаткою, з протоколом розбіжностей до договору, в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю  “Молокозавод” відхилило умови договору запропоновані енергопостачальною організацією, викладені у пунктах 2.3.6; 6.1.3; 7.7 абзац 2; 9.3 абзац 2.

Відповідно до протоколу розбіжностей відповідач виклав пункти договору у наступній редакції:

пункт 2.3.6 виключити;

пункт 6.1.3 підпункт 4 викласти: “-несплати рахунку за недовраховану електричну енергію, визначену у відповідності до складеного в установленому порядку акта про порушення та доведену у судовому порядку”;

пункт 6.1.3 підпункт 6 –виключити;

абзац 2 пункту 7.7. проекту Договору в наступній редакції: “У разі відсутності графіка погашення доведеної у судовому порядку або визнаної Споживачем заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, Постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.”;

п. 9.3. абз. 2 договору викласти у редакції: “Відповідно до ст. 257 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі трьох років від дня коли сторона довідалась, або могла довідатись про порушення цього права”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.11.2006 (суддя Аленін О.Ю.) позовні вимоги задоволено частково та зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Молокозавод” укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

пункт 6.1.3 “з повідомленням Споживача письмово або за телефонограмою про дату і час відключення чи обмеження споживання електричної енергії не пізніше ніж за три робочих дні у разі:

- зниження показників якості електричної енергії з вини Споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів;

- недопущення Споживачем уповноважених осіб Постачальника до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії;

- несплати Споживачем за електроенергію у термін, встановлений додатком до цього договору “Порядок розрахунків”, з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ;

- несплати рахунку за недораховану електричну енергію, визначену у відповідності до погодженого споживачем акта про порушення;

- невиконання вимог Постачальника щодо приведення засобів обліку у відповідність до вимог нормативних документів;

- невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади;

- порушення п.п. 8.1.6, 8.1.7 цього договору”;

абз. 2 п. 7.7 договору - виключити.

Зобов`язано Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

пункт 9.3. абз. 2 –відповідно до ст. 257 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі трьох років від дня коли сторона довідалась, або могла довідатись про порушення цього права.

Зобов’язано сторони у справі укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

підпункт 6 пункту 6.1.3 - за поданням представників державних органів, на яких покладені відповідні обов’язки згідно чинного законодавства.

пункт 2.3.6 договору -виключити.

Рішення мотивовано тим, що пункт 6.1.3 спірного договору в редакції позивача відповідає вимогам пункту 7.5 Правил користування електричною енергією, розділу 6 Типового договору, частині 2 статті 24 Закону України “Про електроенергетику”; пункт 2.3.6 договору виключено, оскільки законодавством не встановлений обов’язок споживача електричної енергії за власні кошти придбавати і встановлювати засоби диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних; абзац 2 п.7.7 договору виключено за погодженням відповідача; абзац 2 пункту 9.3 договору викладено в редакції відповідача за погодженням позивача.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 (судді: Петров М.С. –головуючий, Колоколов С.І., Разюк Г.П.) рішення змінено та викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

“1.Позов задовольнити частково.

2.Зобов’язати ТОВ “Молокозавод”, код 31292740 (68400, Одеська обл., м. Арциз, пров. Заводський, 18) укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

пункт 6.1.3 - “з повідомленням Споживача письмово або за телефонограмою про дату і час відключення чи обмеження споживання електричної енергії не пізніше ніж за три робочих дні у разі:

- зниження показників якості електричної енергії з вини Споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів;

- недопущення Споживачем уповноважених осіб Постачальника до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії;

- несплати Споживачем за електроенергію у термін, встановлений додатком до цього договору “Порядок розрахунків”, з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ;

- несплати рахунку за недораховану електричну енергію, визначену у відповідності до погодженого споживачем акта про порушення;

- невиконання вимог Постачальника щодо приведення засобів обліку у відповідність до вимог нормативних документів;

- невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади;

- порушення п.п. 8.1.6, 8.1.7 цього договору”;

п. 2.3.6. договору –“Обладнати окремі площадки вимірювання з приєднаною потужністю електроустановок 150 кВт/год. і більше та середньомісячним обсягом споживання за попередні 12 розрахункових періодів 50 тис. кВт/год. і більше засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних в межах періоду, визначеного нормативними документами для встановлення зазначених засобів обліку" ;

абз. 2 п. 7.7 договору –“У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення. ".

3.Зобов`язати ВАТ “ЕК Одесаобленерго” Ізмаїльські ЕМ, код 00131713 (м. Одеса, вул. Садова, 3) укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

пункт 9.3. абз. 2 –відповідно до ст. 257 ЦК України сторони мають право звернутися до суду за захистом свого права, передбаченого цим договором на протязі трьох років від дня коли сторона довідалась, або могла довідатись про порушення цього права.

4. Зобов’язати ВАТ “ЕК Одесаобленерго” Ізмаїльські ЕМ, код 00131713 (м. Одесса, вул. Садова, 3) та ТОВ “Молокозавод”, код 31292740 (68400, Одеська обл., м. Арциз, пров. Заводський, 18) укласти договір № АР 52 з пунктами договору у наступній редакції:

підпункт 6 пункту 6.1.3 - за поданням представників державних органів, на яких покладені відповідні обов’язки згідно чинного законодавства.

5. Стягнути з ТОВ “Молокозавод”, (68400, Одеська обл., м. Арциз, пров. Заводський, 18 р/р 260084767 в ОО ФАБ ПБ „Аваль” МФО 328351 код 31292740) на користь ВАТ „ЕК Одесаобленерго” Ізмаїльські ЕМ, (68600, м. Ізмаїл, вул. Кутузова, 1 п/р із спеціальним режимом використання 0028 в Ізмаїльському відділенні Промінвестбанку України МФО 328492 код 00132187) 42грн. 50 коп. держмита та 59 грн. 00 коп. витрат за ІТЗ судового процесу.

6. Датою укладання договору, вважати день набрання чинності рішення суду.

Накази видати згідно статті 116 ГПК України.”

Стягнути з ТОВ “Молокозавод”, (68400, Одеська обл., м. Арциз, пров. Заводський, 18 р/р 260084767 в ОО ФАБ ПБ „Аваль” МФО 328351 код 31292740) на користь ВАТ „ЕК Одесаобленерго” Ізмаїльські ЕМ, (68600,                 м. Ізмаїл, вул. Кутузова, 1 п/р із спеціальним режимом використання 0028 в Ізмаїльському відділенні Промінвестбанку України МФО 328492 код 00132187) витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги у сумі 21 грн.25 коп.

Видачу наказу за постановою доручити господарському суду Одеської області.

Повернути ВАТ “ЕК Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж з Державного бюджету України зайве сплачене держмито при подачі апеляційної скарги у сумі 21 грн. 25 коп., про що видати відповідну довідку.

Не погоджуючись з ухваленими судовими актами Товариство з обмеженою відповідальністю “Молокозавод”, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про виключення пункту 2.3.6 договору та скасування постанови в цій частині, а рішення залишення в силі в цій частині, оскільки заявник не погоджується, що витрати по забезпеченню засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних повинні бути покладені саме на споживача, тому що згідно з постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 22.11.2006           № 1497, якою внесені зміни до Правил користування електричною енергією, зокрема, до абзаців 3, 5 пункту 3.8 передбачено, що оплата за встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних здійснюється ініціатором цього встановлення, а в даному випадку позивачем.; крім того, абзацом 2 пункту 3.20 Правил користування електричною енергією, передбачено укладання окремого договору на встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних; водночас Правилами користування електричною енергією передбачено вибір споживачем виду тарифу, а саме він має право здійснювати розрахунки за тарифами, диференційованими за періодами часу або за одноставочним тарифом.

Заслухавши представників сторін та проаналізувавши мотиви викладені у касаційній скарзі, у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів визнає їх обгрунтованими, а касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позовних вимог та часткову зміну рішення першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до ч. 6 статті 179 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією зобов’язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції. Законодавством можуть бути передбачені обов’язкові умови таких договорів.

Тому, Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” (постачальник) з метою встановлення між сторонами господарсько-договірних зобов’язань по постачанню електричної енергії 27.07.2006 надіслало Товариству з обмеженою відповідальністю “Молокозавод” (споживач) проект договору № АР 52 від 27.07.2006.

Проте, споживач 31.07.2006 повернув постачальнику проект договору  № АР 52 від 27.07.2006, з протоколом розбіжностей до нього про відхилення запропонованих енергопостачальною організацією умов договору, викладених у пунктах 2.3.6; 6.1.3; 7.7 абзацу 2; 9.3 абзацу 2.

Відповідно до частини 7 статті 181 та частини 1 статті 187 Господарського кодексу України, якими передбачена передача у зазначений двадцятиденний строк до суду спорів при виникненні розбіжностей при укладанні господарських договорів, які є обов’язковим на підставі закону, Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” звернулося до суду з позовом про спонукання укласти договір про постачання електричної енергії в його редакції.

В силу статі 277 Господарського кодексу України, правовідносини між енергопостачальною організацією грунтуються на положеннях діючих Правил користування електричною енергією відповідно до виду, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, у статтях 11, 12 Закону Законом України “Про електроенергетику” визначений орган державного регулювання діяльності в електроенергетиці яким є Національна комісія регулювання електроенергетики України, на яку покладено завдання по розробленню та затвердженню правил користування електричною енергією.

Правила користування електричною електроенергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910), та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.11.2002 за № 903/7191 регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами та поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). А також в правилах зазначено, що договір про постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачами й субспоживачами укладається на основі типового договору (додатку № 2 до цих правил), який (договір) є обов’язковим для учасників вказаних взаємовідносин.

При цьому, частиною 3 статті 184 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарських договорів на основі типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього кодексу не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування типового договору.

В силу частин 3 та 4 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів господарювання, а також при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству а також на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Суди обох інстанцій правильно дійшли висновку про зобов’язання сторони укласти пункт 6.1.3 спірного договору в редакції, зазначеній в резолютивній частині рішення місцевого суду, оскільки його зміст відповідає вимогам, викладеним у пункті 7.5 Правил користування електричною електроенергією, розділі 6 Типового договору додатку № 3 вказаних правил, частині 2 статті 24 Закону України “Про електроенергетику”.

Суд апеляційної інстанції правильно змінив рішення щодо виключення зі спірного договору абзацу 2 пункту 7.7 в редакції позивача, оскільки відповідно до пункту 5.2 Правил користування електричною електроенергією істотними при укладенні договору є пункти типового договору додатку № 3. Так, абзац 2 пункту 7.7 спірного договору відповідає змісту пункту 7.6 Типового договору.

Також суди обох інстанцій правильно дійшли висновку про викладення абзацу 2 пункту 9.3 спірного договору в редакції відповідача, оскільки він відповідає статті 257 Цивільного кодексу України.

Проте, апеляційна інстанція помилково дійшла висновку про зміну рішення місцевого суду в частині включення пункту 2.3.6 спірного договору, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 3.20 Правил користування електричною електроенергією в редакції постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 17.10.2005 № 910, яка діяла на час ухвалення рішення місцевим судом, період для встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних для організації обліку діючих електроустановок визначається окремим договором між електропередавальною організацією (основним споживачем) та споживачем.

Тому, в цій частині постанова апеляційної інстанції підлягає зміні, а в іншій частині залишенню в силі, беручи до уваги правильність встановлення фактичних обставин справи, їх юридичної оцінки, правильність застосування норм матеріального права та відсутність процесуальних порушень при ухваленні рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Молокозавод задоволити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 змінити. Виключити із резолютивної частини постанови пункт 2.3.6 договору № АР 52В.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 у справі господарського суду Одеської області № 29/332-06-8400 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.Я. Карабань

Суддя
С.С. Самусенко

Суддя
В.В. Чабан