ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.07 р.                                                                               Справа № 6/218

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіной Л.Д.___

При секретарі   Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка

до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського” м.Макіївка

про   стягнення 167 443грн. 68коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –      Міснянко С.М.-  представник по довіреності №9 від  09.01.2007р.

від відповідача –  Трубіцин В.В. – представник по довіреності б/н від 03.01.2007р.

від третьої особи

Відповідно ст.77 ГПК України у судовому

засіданні з 15.03.2007р. по 27.03.2007р.

оголошувалася перерва для оголошення

тексту рішення.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка,  звернувся до господарського суду з позовом про  стягнення з    Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк збитків у сумі 167 443грн. 68коп. відповідно договору № ДХ/5 від 03.01.2006р., спричинених поставкою неякісної продукції.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на висновки спеціалістів, викладені у: протоколі № 06-02 від 28.02.2006р. Донбаського центру технологічної безпеки ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського”;  звіт від 16.03.2006р. по  додатковій угоді №1  договору №06-06 ДЦТБ ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського” по  результатам випробувань захисних і фізико-механічних показників акрил-стирольного антикорозійного грунту (ТУ У 24.3-1-2004); висновок ДАК  “Будівельна компанія “Укрбуд” ДП “Донецький ПромбудНДІпроект”.

Відповідач у запереченні на позовну заяву позовні вимоги відхилив повністю та пояснив, що  акт  огляду і виявлення браку   не є доказом порушення ТОВ “Донецькхім - хімічний завод” умов договору по якості товару, а навпаки, є доказом допущеного робітниками позивача порушення технічних умов в частині необхідної товщини верстви  покриття грунтом. Зафіксована в акті товщина нанесеної грунтовки виникла  в результаті її розбавлення для нанесення на площу  поверхні металоконструкцій, значно перевищуючу нормативну. Крім того зазначив, що з фотознімків вбачається, що корозія грунту находиться ні на усій поверхні, а лише на окремих ділянках металоконструкцій, а саме  в одних і тих же частинах двотаврової балки.

22 серпня 2006р. відповідач звернувся до господарського суду з зустрічної позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка заборгованості за поставлену продукцію у сумі             15 180грн. відповідно договору № ДХ/5 від 03.01.2006р. Крім того, просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка оплату послуг адвоката у сумі 1 000грн. відповідно договору про надання адвокатських послуг від 19.07.2006р.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що з метою з'ясування причин браку, 17.02.2006р. позивачем був укладений договір № 06-06 ДЦТБ з ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського", Донбаський центр технологічної безпеки ВАТ “УкрНДІПроектстальконструкція ім. В.М. Шимановського” відповідно якого були проведені випробування акрил-стирольного антикорозійного грунту по показниках захисних і фізико-механічних  властивостей,   суд зі своєї ініціативи залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського”.

Ухвалою від 28.08.2006р. суд прийняв зустрічну позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка  про стягнення 15 180грн.

Справа слуханням відкладалася для представлення позивачем додаткових документів по справі,  у зв”язку з надходженням зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка про стягнення  15 180грн. та необхідністю залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського”.

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву від 15.09.2006р., заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог та пояснив, що 25.02.2006р. спільна тристороння комісія, в яку входили крім представників відповідача, також директор та заступник директора по технології позивача, обстежили змонтовані металоконструкції та підтвердила факт наявності ряду дефектів покриття, про що був складений акт від 25.02.2006р. Вказаним актом усі металоконструкції були забраковані, як потребуючи повторного нанесення антикорозійного захисту. Внаслідок незалежними спеціалістами була встановлена причина утворення дефектів покриття.

19 вересня 2006р. відповідач  звернувся до суду з клопотанням відповідно ст.22 ГПК України, в якому просив витребувати у ВАТ “УкрНДІПроектстальконструкція ім.В.М.Шимановського” письмові пояснення по ряду питань, необхідних для з”ясування усіх обставин справи.  Суд задовольнив дане клопотання відповідача та  в ухвалі від 19.09.2006р. зобов’язав ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського” письмово відповісти на  ряд запитань для з”ясування усіх обставин справи.

У процесі слухання справи відповідач звернувся до суду з клопотанням про витребування у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача додаткових документів по справі.  Але суд відхилив клопотання відповідача про витребування додаткових документів по справі у ВАТ “Артемівський завод “Доріндустрія”, оскільки обов”язок подання доказів лежить на кожній стороні по справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оригінали документів повинні знаходитися у відповідача, оскільки договір на надання послуг  по переміщенню вантажів автомобільним транспортом №47 від 03.01.2006р. був укладений між ВАТ “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк та  ВАТ “Артемівський завод “Доріндустрія”.

У додатковому відзиві на позов відповідач зазначив, що  причиною прояви корозії металоконструкцій після її обробки грунтовкою є  невірний метод її нанесення в умовах негативних температур- безповітряна розпиленість.  Також пояснив, що вартість вказаної  акрил-стирольной грунтовки  становить 18 678грн., а була фактично сплачена позивачем в сумі 3 498грн., що складає 18% від суми.

У листі № 04/10-01 від 04.10.2006р. ВАТ “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського” надав роз”яснення   на  ряд питань  поставлених судом в ухвалі від  19.09.2006р., в якому пояснив, що протокол  випробувань  №06-06/1 ДЦТБ однозначно характеризує результати випробувань і не містить неясностей, які можуть виникати при некомпетентному, або поверхневому розгляді представлених матеріалів.

По ствердженню позивача, збитки складаються з понесених ним витрат на усунення дефектів покриття металоконструкцій акрил-стирольною грунтовкою, поставленою йому відповідачем. На думку позивача, грунтовка не відповідала вимогам ТУ У 24.3-1-2004 та ДОСТам, що й привело до дефектів покриття металоконструкцій.

Відповідач заперечує проти позову та стверджує, що його вина відсутня в утворившихся дефектах покриття металоконструкцій. На його думку, дефекти викликані невірним вибором самим позивачем способу та умов нанесення покриття на металоконструкції.

Для роз”яснення питань, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд ухвалою від 09.11.2006р. провадження у справі № 6/218  зупинив, призначив по справі  судову технологічну  експертизу. Проведення експертизи доручив – Харківському державному технічному університету будівництва та архітектури м.Харків, 61002, вул.Сумська,40. Оскільки у матеріалах справи є атестат акредитації випробувальної лабораторії натуральних обстежень Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури №UA 6.002.Т.613 від 16.02.2004р., який діє до 15.02.2007р., суд призначив судову технологічну експертизу саме вказаному університету.

У зв”язку з тим, що Харківський державний технічний університет будівництва та архітектури  не продовжив термін дії атестату акредитації на цей вид діяльності, 21.02.2007р. до господарського суду Донецької області від Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури повернулися матеріали справи            № 6/218 з повідомленням про неможливість проведення на даний момент запропонованих судом випробувань.

Ухвалою від 22.02.2007р. суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду. Позивач звернувся до суду з проханням направити матеріали справи для проведення судово-технологічної експертизи іншій експертній організації, але представник ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій” категорійно заперечив проти задоволення прохання позивача та просить суд вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Наполягає на тому, що проведення судової технологічної експертизи у даний час не можливо, так як строк зберігання продукції сплинув, що підтверджується доданою позивачем до позову копією сертифікату якості грунту, де вказано, що гарантійний строк зберігання 12 місяців зі дня її виготовлення.

При цьому суд прийшов до висновку, що проведення судово-технічної експертизи не може бути доручено іншому експерту установи, так як 01.02.2007р. сплинув строк гарантійного збереження грунту, із якого могли би бути відібрані зразки для проведення експертного дослідження.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд –

в с т а н о в и в :

03 січня 2006р. між Відкритим акціонерним товариством “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка та Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецькім-хімічний завод” м.Донецьк був укладений договір №ДХ/5 купівлі-продажу лакофарбової продукції. Відповідно договору відповідач в період з 18.01.2006р. по 17.02.2006р. поставив позивачу у кількості 1 415кг акрил-стирольну антикорозійну ґрунтовку червоно–коричневої кольору на суму 18 678грн., що підтверджується видатковими накладними №РН 00000008; №00000028 та РН0000046 відповідно від 18.01.2006р., 02.02.2006р., 17.02.2006р.

Згідно зі ст. 33 ЦПК України кожна сторона винна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

По ствердженню позивача грунт отриманий ним був використаний для обробки металоконструкцій, поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю “Малинівський склозавод” відповідно договору №05/12/20 від 20.12.2005р.  В виду того, що грунт виявився неналежної якості і не відповідав вимогам ТУУ 243 У 24.3-31-2004 на поверхні оброблених ним металоконструкцій утворилися дефекти.

Позивач вважає, що для усунення наслідків, викликаних поставкою відповідачем неякісного товару він поніс витрати у сумі 167 443грн. 68коп., що є його збитками. У зв’язку з чим він просить стягнути з відповідача на його користь збитки в указаній сумі. Але суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в виду необґрунтованості доводів позивача про використання для обробки металоконструкцій грунту, отриманого від відповідача 17.02.2006р., тобто саме того грунту, недоліки якого на думку позивача, були виявлені спеціалістами, неспроможності доказів, представлених в обґрунтування цього доводу та відсутності доказів вини відповідача у заподіяні збитків позивачу.

Так, позивач не представив суду ніяких доказів того, що для обробки металоконструкцій, поставлених  ТОВ “Малинівський склозавод” була використана ґрунтовка, отримана саме від відповідача. Разом з цим, у суду є всі підстави вважати, що ґрунтовка отримана позивачем від відповідача по видатковій накладній №РН0000046 від 17.02.2006р. взагалі не могла бути використана для обробки металоконструкцій, на яких були виявлені дефекти.

Так, договір №06-06 ДЦТБ між ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій” та Відкритим акціонерним товариством “Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського, Донбаський центр технологічної безпеки ВАТ “УкрНДІПроектстальконструкція ім.В.М.Шимановського” на виконання прискорених досліджень акрил-стирольного антикорозійного ґрунту по показанням захисних та фізико-механічним властивостям був укладений 17.02.2006р., а зразки грунту для дослідження були відібрані ще раніше 14.02.2006р., що видно із акту відбору зразків продукції. В той же час 540кг ґрунтовки по видатковій накладній №РН0000046 від 17.02.2006р. були отримані позивачем відповідно з актом про прийомку матеріалів тільки 17.02.2006р. А відповідно існуючим у справі документам всі роботи по обробці грунту металоконструкцій до цього часу були вже виконані та виявлені дефекти на покриттях металоконструкцій. У противному випадку, не було би ні якої необхідності ще 14.02.2006р. відбирати зразки грунту, а 17.02.2006р. укладати договір з  ВАТ“Український науково-дослідний та проектний інститут сталевих конструкцій ім.В.М.Шимановського, Донбаський центр технологічної безпеки ВАТ “УкрНДІПроектстальконструкція ім.В.М.Шимановського” на предмет дослідження грунту.

Позивач, як на докази поставки відповідачем продукції неналежної якості посилається на протоколи №06-02 від 28.02.2006р. та №06-06/1 від 16.03.2006р. Донбаський центр технологічної безпеки ВАТ “УкрНДІПроектстальконструкція ім.В.М.Шимановського”. Однак, ці документи по-перше не є доказами того, що позивачем для обробки металоконструкцій був використаний саме той грунт поставлений відповідачем, неналежна якість якого була встановлена спеціалістами цього Центру.

Так, відповідно вказаним протоколам та листа директору Центру,           Корольова В.П. від 05.10.2006р. невідповідність продукції відповідача пред’явлених до неї вимогам було виявлено тільки по партії №3. А металоконструкції навіть по ствердженню позивача були оброблені грунтом з усіх трьох партій., тобто металоконструкції були оброблені якісним грунтом із перших двох партій, відповідно усім наявним у справі документів не могли бути піддані корозії. А усі металеві конструкції на яких по ствердженню позивача були виявлені дефекти не могли бути оброблені грунтом тільки із третьої партії із-за явної недостатності її об’єму.

Із матеріалів, представлених позивачем, не можна зробити висновок про об’єм металоконструкцій оброблених грунтом із третьої партії, навіть якщо і допустити, що вони оброблювалися продукцією цієї партії.

Крім того, відповідно акту відбору зразків продукції від 14.02.2006р. продукцією партії №3 є продукція, виготовлена відповідачем тільки 08.02.2006р. А продукція, виготовлена в цей день, могла бути поставлена позивачу тільки 17.02.2006р., тобто попередня поставка була здійснена ще 02.02.2006р., що виходить із раніше названих видаткових накладних і довіреностей на отримання грунту.

Судом встановлено, що продукція отримана позивачем від відповідача 17.02.2007р. не могла бути використана для обробки металоконструкцій. Таким чином, якщо позивачем і використовувалась продукція відповідача для обробки металоконструкцій, то використана для цих цілей була продукція належної якості. Та тому вина відповідача у виявлених дефектах на поверхнях металоконструкцій після їх обробки грунтом відсутня.

По-друге, якщо і допустити, що позивачем для обробки металоконструкцій був використаний грунт із партії №3, отриманий 17.02.2006р., то і в цьому випадку позивач не представив суду доказів того, що невідповідність грунту із цієї партії по таким показникам як: адгезія, еластичність плівки на вигині, міцність при ударі та стійкості до дії 3% NaCl після 24 годин призвело до утворення дефектів виявлених на поверхнях металоконструкцій.

По-третє, суд не може визнати належним доказом виводи спеціалістів, зроблені у протоколі №06-02 від 28.02.2006р., по тій причині, що зразки грунту були відібрані без участі представника відповідача.

Більш того, у суду є усі підстави сумніватися у тому, що зразки продукції із третьої партії взагалі могли бути досліджені спеціалістами. Спеціалісти не могли ще 14.02.2006р. на території позивача відібрати зразки продукції, які надійшли туди не раніше 17.02.2006р.

Що стосується протоколу №06-06/1 від 16.03.2006р., то суд не може судити про спроможність його виводів, тобто позивачем не був представлений акт відбору зразків грунту. Однак висновки і цього акту не свідчать про те, що причиною дефектів металоконструкцій оброблених грунтом, є неналежна якість продукції, поставленої відповідачем.

В п.4. висновків протоколу спеціалісти вказують лише на можливість, а не на встановлення ними причину зниження захисних властивостей ґрунтовного покриття. При цьому у п.2. висновків вони констатують той факт, що на момент відвантаження в умовах позивача ґрунтоване покриття відповідало вимогам нормативно-технічних документів.

В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на висновок АТ “Будівельна компанія”Укрбуд” ДП “Донецький ПромбудНІІпроект” від 24.03.2006р. Однак, цей документ не містить висновку про причини корозії металоконструкцій, зв’язаних з використанням грунту неналежної якості, поставленого відповідачем. Більш того, із вказаної заяви не вбачається із яких партій грунту поставлених відповідачем, відбиралися зразки для їх дослідження по окремим показникам.

Актом від 25.02.2006р. було встановлено, що на металоконструкціях  було відсутнє потрібне поточне покриття грунтом (10-50 мКм). Даний акт був підписаний представниками обох сторін. Нанесення грунту на поверхню металоконструкцій здійснювалося працівниками позивача, тобто саме по його вині не були виконанні вимоги по нанесенню на поверхню металоконструкцій шару грунту необхідної товщі. Позивач не представив суду доказів дотримання ним самим технології нанесення грунту на поверхню металоконструкцій, включаючи і підготовку поверхні металоконструкцій під нанесення грунту.

Згідно ст.ст.16, 22, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України, правовим наслідком порушення зобов”язань, зокрема, є відшкодування збитків.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного  виконання зобов’язання боржником, він зобов’язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором.

Відповідно ч.1 ст.224 ГК України збитки завданні суб’єкту господарської діяльності, права або законні інтереси якого були порушені, повинен відшкодувати учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання, або встановлені вимоги по здійсненню господарської діяльності. Позивач же не представив суду доказів того, що відповідачем було порушене яке-небудь господарське зобов’язання, або встановлена вимога по здійсненню господарської діяльності, яке спричинило йому збитків.

Зустрічна позовна заява  ТОВ “Донецькхім-хімічний завод”, вимогою якої є стягнення з ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій” заборгованості по оплаті за поставлену продукцію у сумі 15 180грн., підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дійсно, позивач за зустрічною позовною заявою на виконання свого зобов’язання по договору №ДХ-5 від 03.01.2006р. в період з 04.01.2006р. по 17.02.2006р. поставив ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій”       1 008кг грунтовки ГФ-021 на суму 5 866грн. 56коп. та 1 415кг акрил-стирольного антикорозійного ґрунту червоно–коричневої кольору на суму 18 678грн., а всього на   24 544грн. 56коп., що підтверджується видатковими накладними №№РН-000001; РН-000008; РН-0000028 та РН-0000046 відповідно від 04 та 18.01.2006р. та 02; 17.02.2006р. Однак, відповідач за зустрічною позовною заявою оплатив тільки частину отриманої продукції у сумі 9 364грн. 56коп. Неоплачена продукція у сумі 15 180грн. В виду того, що  у договорі №ДХ-5 від 03.01.2006р. не був вказаний строк оплати продукції, отриманої без її попередньої оплати, ТОВ “Донецькім-хімічний завод” відповідно з п.4.2 ст.530 ЦК України направило на адресу ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій” вимогу про оплату заборгованості у сумі 15 180грн. Однак, останній необґрунтовано відмовився задовольнити вимоги позивача. У зв’язку з цим заборгованість у сумі 15 180грн. підлягає стягненню по рішенню суду.

Відповідач за зустрічною позовною заявою у своєму відзиві на позовну заяву, не заперечуючи проти фактів отримання від позивача продукції на 24 544грн. 56коп. та її часткової оплати на суму 9 364грн. 56коп., заявляє про відсутність між сторонами яких-небудь платіжних зобов’язань. На його думку, він не повинен оплачувати позивачу залишену суму  у розмірі 15 180грн. в виду того, що поставлена ним продукція виявилася не належної якості.

Однак такі його доводи про поставку позивачем по зустрічній позовній заяві неякісної продукції не знайшли свого підтвердження. Підставою неспроможності його доводів викладені вище в даному рішенні суду.

Суд також вважає можливим стягнути з ВАТ “Макіївський завод металоконструкцій” на користь ТОВ “Донецькім-хімічний завод”  затрати останнього у сумі 1000грн. понесених ним у зв’язку з оплатою послуг адвокату по наданню правової допомоги, так як факт наданих послуг та їх фактичної оплати підтверджені договором від 19.07.2006р., укладеним позивачем з адвокатом Трубіциним В.В.. та платіжним дорученням №144 від 09.08.2006р. про оплату послуг.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з   недоведеністю заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст.ст 526, ст.530 ЦК України, ст.ст.22, 33, 43, 44, 49, 60, 82, 84, 85 ГПК  України,суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка до Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк про стягнення збитків у сумі 167 443грн. 68коп. відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка про стягнення заборгованості у сумі 15 180грн., а також  витрати по сплаті адвокатських послуг у сумі  1 000грн. задовольнити  повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Макіївський завод металоконструкцій” м.Макіївка (86101 м.Макіївка,Донецької області, вул.Гаражная,1, р/р 5276 у ЦГБ АК ПІБ м.Макіївка, МФО 334516, ОКПО 01412265, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькхім - хімічний завод” м.Донецьк (83059 м.Донецьк, пр.Ілліча, 109а, р/р 2480 у філії “ДУ ПІБ у Донецькій області”, МФО 334635, ОКПО 32388851, )  основного боргу у сумі 15 180грн.,  витрати по сплаті держмита у сумі 151грн. 80коп., витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  118грн. та витрати за  адвокатські послуги у сумі  1 000грн. 00коп.

У судовому засіданні  27.03.2007р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.03.2007р.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.