ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.07 р.
Справа № 12/420

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання
Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача - Анненко Г.О.,
Диденко Т.Г.

від відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю “ОЛИМП-консалт”  м.Київ

до
суб”єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2

про стягнення 8 925 грн

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з  26.02.2007 р. по 14.03.2007 р.
у зв”язку з хворобою судді.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю “ОЛИМП-консалт”  м.Київ звернулося до господарського суду з
позовною заявою до  суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2 про
стягнення 8 925 грн

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на порушення
відповідачем умов додаткової угоди до договору, припинення дії договору,
ст.ст.179, 193, 216 Господарського кодексу України.

Враховуючи, що вищевказані статті носять
загальний характер, та визначають правові засади виконання господарських  зобов'язань та  господарську правову відповідальність
учасників господарських відношень, суд запропонував позивачу уточнити норми
матеріального права на яких грунтуються його позовні вимоги.

Позивач своїм
уточненням до позовної заяви з посиланням на ст.693, ст.8 ст.1212
Цивільного кодексу України, ст.193, ст. 220 Господарського кодексу України
просив суд стягнути з відповідача та зобов'язати перерахувати суму передоплати
у розмірі 8 925 грн на ТОВ “Донецький лікеро-горілчаний завод “ЛИК”

Враховуючи, що вищевказані статті регулюють можливість
стягнення збитків ( ст.220 ГК України) ,
повернення передоплати ( ст. 693 ЦК України), повернення безпідставно
отриманого майна ( ст.1212 ЦК України), тобто три виду підстав для стягнення
грошової суми, суд запропонував позивачу ще раз визначити свої позовні вимоги.

Своїм уточненням позивач просив суд
стягнути суму на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечував, просив залишити його без розгляду з
підстав, викладених у відзивах на позов, зокрема посилаючись, що договір є діючим,
не виконання умов договору спричинено діями саме позивача, які перешкоджали
його виконанню, відсутності підстав для настання  відповідальності, тощо.

Дослідивши обставини справи, вислухав
пояснення представників сторін господарський суд встановив

01.06.2006 року між позивачем  та відповідачем  підписано договір на надання послуг НОМЕР_1
відповідно до якого відповідач брав на себе зобов'язання надавати позивачу
послуги.

Згідно додаткової угоди НОМЕР_2 до
вищевказаного договору відповідач прийняв на себе зобов'язання виконати роботи
по створенню веб-сайта   до 21.09.2006
року

Позивач надіслав на адресу відповідача
технічні завдання, які останній отримав, що підтверджується листом відповідача
за НОМЕР_3

Сума попередньої оплати  у розмірі
5 355 грн та 3 570 грн
перерахована відповідачу платіжними дорученнями НОМЕР_4 та  від 17.08.2006 року відповідно, ТОВ
“Донецькій горілчаний завод “Лик” на підставі договору комісії НОМЕР_5 та
додаткової угоди до нього за НОМЕР_6.

Свої зобов'язання за договором, як вважає позивач, відповідач в повному
обсязі  не виконав,  акти прийома виконаних робіт, які надіслав
відповідач позивачу,  з боку позивача
залишилися не підписаними.

Позивач спочатку просив суд стягнути з відповідача суму передоплати.

Посилання позивача в обгрунтування своїх позовних вимог на ст. 693
Цивільного кодексу України не могло
взято судом до уваги, так як вказана стаття регламентує попередню оплату
товару за договором купівлі-продажу .

В даному випадку,  між сторонами
підписано договір на надання послуг який, за своєю правової природою не є
договором купівлі-продажу або договором постачання.

Посилання позивача на ст. 8 Цивільного кодексу України “Аналогія”  не може взято судом до уваги, так як аналогія
застосовується у випадках якщо цивільні відносини не врегулювані цим кодексом,
іншими актами цивільного законодавства або договором.

Цивільний кодекс України регулює вказані правовідносини, які закріплені
в главі 63 цього Кодексу.

В подальшому, як зазначалося вище,
позивач просив стягнути з відповідача суму у 8 925 грн,  як безпідставно отриману.

Посилання позивача на ст.1212 ЦК України, яка встановлює , що особа яка
набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави,  зобов'язана повернути
потерпілому це майно, не може бути застосовано в даному випадку з наступних
підстав.

Положення цієї статті відповідно до частини
другої,  стосуються  вимог:

-
про повернення виконаного за недійсним правочином

-     витребування майна власником із чужого
незаконного володіння

-          повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язані,

-          відшкодування шкоди.

В даному випадку, у зв'язку з тим, що
перерахування грошових коштів відбулося на підставі правочину (додаткової угоди
до договору), суд не може погодитися, що відповідач отримав ці кошти
безпідставно. Посилання позивача, що правова підстава для перерахування цих
коштів відпала у зв'язку з розірванням з його боку договору, суд вважає
безпідставними.

Відповідно до приписів ст.615 ЦК України у
разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково
або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності
за порушення зобов'язання.

Стаття 611 ЦК України встановлює правові
наслідки порушення зобов'язання, зокрема: припинення зобов'язання, зміна умов
зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Приймаючи до уваги, що доказів належного виконання зобов'язань за цим
договором ( додаткової угоди)   не
надано,  мова може йти про стягнення
збитків, які спричинені неналежним виконанням умов договору, але з такими
позовними вимогами позивач до суду  не
звернувся.

Враховуючи, що суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, суд в
задоволені позову відмовляє.

На підставі ст.ст. 611, 615, 623 ЦК України та керуючись ст.ст.
33,43,49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову відмовити

Суддя
Склярук О.І.