ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/146

11.04.07

За позовом       Товариство з обмеженою відповідальністю “Основа Папір”

до                        Товариство з обмеженою відповідальністю “Дельфін”

про                     стягнення 2928,00грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

від позивача   Ковальова Г.А. –представник за довіреністю № 68 від 27.02.07р.;

Колокольніков В.А. –представник за довіреністю № 57 від 15.01.07р.

від відповідача  не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Папір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельфін"  про стягнення 3032,40 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 р. порушено провадження у справі № 37/146, розгляд справи було призначено на 29.03.2007 р. о 11-45.

Представник відповідача 29.03.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/146 від 21.03.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2006 р. розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2007 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3032,40 грн.

Представник відповідача 11.04.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/146 від 29.03.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем, про включення Товариство з обмеженою відповідальністю “Дельфін” до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем, сторони досягли усної угоди, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю “Основа Папір” (Продавець) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю “Дельфін” (Покупець) газетний папір (товар), а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити такий товар.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно статті 181 Господарського кодексу України, допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання замовлення 13.09.2006 року  Товариство з обмеженою відповідальністю “Основа Папір” здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю “Дельфін” на суму 3032,40 грн., що підтверджується видатковою накладною № 02217 від 13.09.2006р., яка підписана Марченко О.В. - уповноваженим представником відповідача за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серія ЯМИ № 827237 від 13.09.2006р.

Таким чином, шляхом поставки та  прийняття товару згідно видаткової накладної № 2217 від 13.09.2006р., між сторонами було укладено договір купівлі-продажу на загальну суму 3032,40 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню  з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За твердженням позивача, відповідач за отриманий товар не розрахувався, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 3032,40 грн.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом  пред’явлення вимоги, кредитор вправі вимагати  виконання в будь-який час.       Боржник повинен виконати таке зобов’язання у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

Заявлену вимогу позивача в листі   від 13.02.2007р. щодо погашення заборгованості за поставлений товар в розмірі 3032,40 грн., відповідач залишив без відповіді та без належного реагування.

Таким чином, на день розгляду справи заборгованість відповідача у розмірі 3032,40 грн. документально підтверджена та відповідає обліковим даним позивача, а тому визнана судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 525, 526, 530, 625, 629, 639, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 181, 192, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,–

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю ”Основа Папір”  задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дельфін”  (04208, м. Київ, Подільській р-н, вул. Василя Порика, 13-В. ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Основа Папір”    (03150, м. Київ, Печерський р-н, вул. Предславинська, 39, ) 3032 (три тисячі тридцять дві) грн. 40 коп. – основний борг, 102 (сто дві) грн. 00 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 20.04.2007 р.