ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.04.07 р.                                                                               Справа № 17/327

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _____Подколзіной Л.Д.

При секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув матеріали справи за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача1:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральної збагачувальної фабрики Фомінська” м.Шахтарськ

до відповідача 2: Амвросіївської митниці м.Амвросіївка

від відповідача 3. Приватного підприємства “Укртехпоставка” м.Донецьк

про стягнення   219 066грн. 24коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – не з”явився

від відповідача1: Богданов О.С. – представник по довіреності №380 від 01.12.2006р.

від відповідача 2: Смольнякова А.І. – представник по довіреності №7-13/5287-1

від 04.12.2006р.

від відповідача 3: не з”явився

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральної збагачувальної фабрики Фомінська” м.Шахтарськ та до Амвросіївської митниці м.Амвросіївка про стягнення  обов’язкових платежів у сумі 219 066грн. 24коп. за затримку вагонів по станції Іловайськ.

Справа слуханням неодноразово відкладалася для представлення сторонами додаткових документів по справі.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву від 06.12.2006р. заперечив проти позовних вимог та пояснив, що ТОВ “ЦЗФ “Фомінська” не є стороною по вказаному у залізничних накладних, зовнішньоекономічному контракті №13/05 від 01.03.2005р. У відношенні вантажу, не здійснювало платіж залізничного тарифу за перевезення та не мало ніякого відношення до митного декларування вантажу. Крім того, наполягає на тому, що є неналежним відповідачем.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 06.12.2006р. також заперечив проти позовних вимог та наполягає на тому, що Амвросіївська митниця не може бути залучена до участі в розгляді даної справи у якості відповідача.

Ухвалою від 13.03.2007р. суд залучив в якості третього відповідача по справі, Приватне підприємство “Укртехпоставка” м.Донецьк, представник якого у засідання суду не з”явився, а повідомив суд, що не отримував від ДП “Донецька залізниця” копії позовної заяви.

Суд чотири рази зобов”язував ДП “Донецька залізниця” уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів, але такий документ не був представлений суду, та в два останні засідання представник позивача не з”явився, тому справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки представника  позивача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в :

в своїй позовній заяві  позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь суму платежів, що не отримані позивачем у  зв”язку з затриманням вагонів №№ 66576620, 66376518, 60307063, 65885634, 65883118, 67680876, 67864629 по відправленнях 31.05.2006р. ст. Постніково (Донецка залізниця) - Електрарен Вояни (Словаччина) згідно залізничних накладних №№ 471599, 471600, 471601, 471602, 471603, 471604, 471605 з вантажем «шихта вугільна» в кількості 478 300 кг, вартістю 67 631грн. 62коп.

Відповідно до розрахунку суми позову, позивач просить суд стягнути  грошові кошти, а саме: збір за маневрову роботу у сумі 369грн. 36коп., телеграфне повідомлення у сумі 261грн. 6коп., збір за зберігання вантажу у сумі 91 738грн. 08коп. та плата за користування вагонами у сумі 126 697грн. 2коп., але на підставі яких зобов”язань та хто із відповідачів повинен зробити оплату цих кошт позивач у позові не вказує.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж було оформлено на підставі загальної ВМД № 700000003/6/002307 від 11.04.2006р. (одержувач - електростанція Вояни, Словаччина, згідно зовнішньоекономічного контракту № 1305 від 01.03.05р. між Приватним підприємством «Укртехпоставка» м.Донецьк та компанією NUMAN VENTURES LTD Британські Віргінські острови ).

Затримка вантажу відбулася на шляху прямування на станції Іловайськ (Донецька залізниця ) для проведення митних процедур, пов"язаних на думку позивача, з неналежним оформленням митних супровідних документів (митної декларації).

Однак, ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» не було стороною за вказаним у вищезгаданих залізничних накладних (графа 2) зовнішньоекономічним контрактом         № 13/05 от 01.03.2005 г. стосовно данного вантажу, не здійснювало платіж залізничного тарифу за перевезення (графа 91 залізничних накладних) і не мало ніякого відношення до митного декларування вантажу, оскільки не було його декларантом.

Згідно статті 87 Митного Кодексу України декларантами можуть бути підприємства, яким належать товари, що переміщюються через митний кордон України, або уповноважені ними митні брокери ( посередники ).

Затриманий на ст. Іловайськ Вантаж не був власністю ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»», оскільки його було поставлено та передано у власність ПП «Укртехпоставка» (м.Донецк) на умовах франко-вагон ст. Постніково відповідно до договору поставки № 22/08 від 22.08.2005р. (надалі - Договір) між ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» (Постачальник за договором) та Приватним підприємством «Укртехпоставка» м.Донецьк (Покупець за договором).

Предметом поставки за цим договором була вугільна продукція, а саме (відповідно до додаткової угоди № 8 від 19.05.2006р. до договору) - шихта вугільна. Постачальник (Відповідач 1)  зобов”язувся поставити Покупцеві у травні 2006р. вугільну продукцію на умовах франко-вагон ст. Постніково Донецкої залізниці.

Відповідно до затвердженої ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» та узгодженої ПП «Укртехпоставка» Технологічної інструкції щодо приготування та навантажуванню шихти вугільної для відвантаження згідно договору № 22/08 від 22.08.2005р. (далі - Технологічна інструкція ), шихта вугільна є неоднорідним продуктом, що складається з вугільного концентрату марки «ТР» та відходів вуглезбагачування у пропорції приблизно 1 частина вугілля та 2 частини відходів вуглезбагачування.

Прийняття-передача вантажу (п. 6.3 договору) за якістю відбувається на підставі даних, вказаних у сертифікатах ( посвідченнях ) виробника. Покупець за власним розсудом має право запросити для контролю якості незалежного експерта, у тому числі експертів міжнародних організацій з контролю якості                    ( наприклад, ССІ, 8С8 та т.п. ). У разі розбіжностей показників якості між сертифікатом (посвідченням) якості виробника та сертифікатом якості незалежного експерта, прийняття здійснюється на підставі даних, вказаних у сертифікаті якості незалежного експерта (наприклад, ССІ, 808 та т.п.).

Згідно п.6.4 договору якщо Покупець не скористається своїм правом, що передбачено п. 6.3, прийняття вантажу за кількістю та якістю здійснюється сторонами на протязі 5 календарних днів з моменту постачання вантажу за актом прийняття-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Перехід права власності та ризиків на партію вантажу згідно п. 3.5 договору відбувся в пункті відвантаження (ст. Постніково), що підтверджується актом приймання-передачі № РН-0000119 від 31.05.2006р., листом про право власності на вантаж ( вих. № 153 від 31.05.2006р. ), рахунком-фактурою № СФ-0000146 від 31.05.2006р., посвідченням № 74 про якість шихти вугільної, копії яких належним чином завірені  та  знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.8 Офіційних правил тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати (що застосовуються при укладанні суб"єктами підприємницької діяльності України усіх форм власності угод на підставі Указу Президента України від 04.10.1994р. № 567/94) зобов”язання нести витрати, що  пов”язані з товаром, переходить від продавця до покупця тоді, коли продавець виконав свої зобов'язання щодо поставки товару.

Таким чином, ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» було виробником та відвантажувачем, але не декларантом вантажу та його власником під час затримки митними органами на ст. Іловайськ. Зобов”язання нести витрати,  по”язані  з вантажем, припинилися у Постачальника за договором № 22/08  від 22.08.2005 г. - ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» - у пункті відвантаження за договором - на ст. Постніково.

Позивач у своїй позовній заяві в якості підстави для вимог щодо стягнення з відповідачів на свою користь сум платежів, що не отримані ним у зв'язку з затриманням вагонів, посилається на п. 13 Правил користування вагонами та контейнерами ( що затверджені Наказом Мінтрансу від 25.02.1999 г. № 113). Однак, згідно вказаного пункту 13 Правил плата за користування у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезень у всіх випадках, крім тих, що залежать від залізниці стягується з власника вантажу яким ТОВ «ЦЗФ «Фомінська»» не було.

Якість вантажу підтверджувалася посвідченням № 74 про якість шихти

вугільної. Процес визначення якості вантажу фактично проходив потрійний незалежний контроль. Результати аналізів було внесено до Посвідчення якості № 74 та завірено печаткою вуглехімічної лабораторії.

Слід, також, відзначити, що згідно п. 8.3 Договору у разі поставки вантажу, що не відповідає за якістю граничним показникам, до ціни вантажу застосовуються знижки. Тому, відсутність будь-яких претензій стосовно якості шихти вугільної з боку Покупця за договором як до затримки вантажу, при прийманні-передачі, так і після тривалої його затримки підтверджується, також, проведенням Покупцем розрахунків з Постачальником за вантаж в повному обсязі (картка рахунку додається ).

Частина 1 статті 40 Митного кодексу України (далі - МК України) визначає, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України митні органи мають право здійснювати переогляд товарів та транспортних засобів за рішенням керівника митного органу або його заступника, якщо є підстави вважати, що зазначені товари і транспортні засоби переміщуються через митний кордон України з порушенням норм МК України та інших законів України з питань митної справи.

02.06.2006р. посадовими особами Амвросіївської митниці на станції Іловайськ Донецької залізниці був проведений переогляд вантажу "вугільна шихта", який слідував у вагонах №№ 66576620, 66376518, 60307063, 65885634,65883118,67680876, 67864629.

За результатами переогляду посадовими особами Амвросіївської митниці був складений протокол про порушення митних правил по ст. 340 Митного кодексу України відносно Семенюк Л.В.

Постановою Амвросіївського районного суду Донецької області від 12.07.06р. провадження по адміністративному матеріалу у відношенні Семенюк Л.В. закрито. У той же час в цій постанові зазначено, що суд дійшов висновку, "что в действиях Семенюк Л.В. формально усматривается состав административного правонарушения, предусмотренного ст. 340 ТК Украины, а именно: «незаявление по установленной форме точних сведении о перемещаемом товаре»".

Тобто посадові особи Амвросіївської митниці при проведенні переогляду вантажу та складанні протоколу про порушення митних правил діяли правомірно, в межах повноважень, визначених митним законодавством України.

При розрахунку ціни позову Донецька залізниця використовує нормативні акти, дія яких не поширюється ані на відносини між Амвросіївською митницею та залізницею ані на відносини між  ЦЗФ “Фомінська”.

Розрахунок плати за користування вагонами зроблений на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.04 № 706-р "Про заходи щодо підвищення ефективності використання залізничних вантажних вагонів". Даним документом встановлюються ставки плати за користування вантажними вагонами Укрзалізниці. Але відповідно до пункту 2 розділу 1 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. № 113, зареєстрованим в Мін'юсті України 15 березня 1999 р. за    N 165/3458 (з наступними змінами та доповненнями), плату за користування вагонами та контейнерами сплачують вантажовласники ані ЦЗФ “Фомінська” ані  Амвросіївська митниця не є вантажовласником, тому даний нормативний акт застосований неправомірно.

При розрахунку зборів за маневрову роботу та телеграфне повідомлення Донецькою залізницею використовувалося Тарифне керівництво № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Мінтрансу України від 15.11.1999р. № 551, зареєстрованого в Мін'юсті України 1 грудня 1999 р. за N 828/4121. Посилання на даний нормативний акт також є неправомірним, оскільки пунктом 1 Загальних положень Тарифного керівництва № 1 встановлено, що тарифи на перевезення, розмір зборів і штрафів, наведених у цьому Збірнику застосовується для всіх відправників і одержувачів вантажів. Крім того, зазначений у п.1.8. розділу 2 Тарифного керівництва № 1 збір за маневрову роботу стосується робот, які виконуються на залізничній під'їзній колії та за окремою вимогою власника під'їзної колії.

Передбачений п.14 табл. 2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 збір за телеграфне повідомлення справляється лише при наявності вимоги про таке повідомлення.

Відповідно до пункту 2.1 параграфу 2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 передбачена оплата збору за зберігання вантажу, що прибув на станцію призначення, а станція Іловайськ не є станцією призначення до вантажу "вугільна шихта". Згідно пункту 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. N 644, зареєстрованих в Мін'юсті України 24.11.2000 р. за № 866/5087 (із змінами та доповненнями), незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо) збір за зберігання вантажів у вагонах сплачується у разі затримки їх з вини одержувача. Жоден з відповідачів не є одержувачем продукції.

Взагалі по всьому тексту позовної заяви позивач не пред'являє будь-яких вимог до ЦЗФ “Фомінська” або до Амвросіївської митниці, посилається на нормативно-правові акти (Угоду про міжнародне залізничне сполучення, Статут залізниць України, Правила користування вагонами), які визначають відповідальність вантажовідправника за затримку вагонів з вантажем у разі неправильного оформлення супровідних документів. В резолютивній частині позовної заяви Донецька залізниця, заявляючи вимогу про стягнення коштів, всупереч положень пункту 4 частини 2 статті 54 ГПК України, не конкретизує позовні вимоги щодо кожного з відповідачів. Крім того не виконала ухвалу суду від 13 березня 2007р. та не направила на адресу ПП “Укртехпоставка” копії позовної заяви, щоб суд зміг з”ясувати усі обставини по справі.

Згідно частини 3 статті 21 ГПК України відповідачами в судовому процесі є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу. Як зазначалося вище, ані в мотивувальній частині, ані в резолютивній частині позовної заяви Донецька залізниця не наводить будь-яких доказів неправомірності та незаконності дій посадових осіб Амвросіївської митниці  ані ЦЗФ “Фомінська”.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки позивач не довів суду, що обов”язкові платежі слід стягнути з якогось конкретного відповідача і не надав суду документи на підставі яких їх взагалі слід стягнути, суд відмовляє ДП “Донецька алізниця” у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральної збагачувальної фабрики Фомінська” м.Шахтарськ, до Амвросіївської митниці м.Амвросіївка та до Приватного підприємства “Укртехпоставка” м.Донецьк про стягнення  обов’язкових платежів у сумі 219 066грн. 24коп. за затримку вагонів по станції Іловайськ  відмовити.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.