ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.04.07
Справа № 16/61пд.

Судова колегія у складі: суддя  Шеліхіна Р.М. - головуючий,
суддя Василенко Т.А., суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
позовом Суб'єкта  підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Луганськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
“Богдан -Вокк” міні -ринок “Кіровський”, м. Луганськ

про  визнання договору оренди поновленим

при секретарі судового засідання
Кочетовій О.М.

за участю представників сторін:

від позивача -не прибув;

від відповідача -Немиринська Н.Я.,
дов. від 02.03.07.;

В С Т А Н О В И В
:

Суть
спору: заявлено вимогу про визнання договору оренди нежитлового
приміщення від 01 січня 2000р., укладеного сторонами по справі з приводу оренди
позивачем майна відповідача -торговельного кіоску на території міні- ринку
«Кіровський», поновленим на строк з 01 січня 2005р. по 31 грудня 2009р.

Відповідач відзивом від 05.03.07. проти позову заперечує і вказує на те,
що договору оренди, який позивач вимагає поновити, не існує і у договірних
правовідносинах по оренді сторони не перебувають і не перебували. Також, у
відзиві відповідач зазначив, що вимоги позивача до відповідача про визнання
дійсним договору оренди, укладеного сторонами по даній справі від 01.01.05.,
були розглянуті господарським судом Луганської області у справі №18/416пд.

Суб'єкт
підприємницької діяльності-приватний підприємець ОСОБА_1(позивач) звернулась до
суду з позовною заявою від 19.01.07., в якій заявлено вимоги до Товариства з
обмеженою відповідальністю “Богдан -Вокк” міні -ринок “Кіровський” (відповідач)
про поновлення договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2000р.,
укладеного, по ствердженню позивача, сторонами по справі з приводу оренди
позивачем майна відповідача -торговельного кіоску на території міні - ринку
«Кіровський», поновленим на строк з 01 січня 2005р. по 31 грудня 2009р. В
позовній заяві позивач вказує, що вона двічі укладала договори оренди
нежитлового приміщення з відповідачем: від 01 січня 2000р. договір оренди; від
01.01.05. договір оренди. В запереченні до відзиву від 13.03.07. (а.с.31)
позивач стверджує, що  договір оренди від
01 січня 2000р., був укладений з відповідачем у письмовому вигляді, але
примірник цього договору у позивача відсутній, тому позивач не має можливості
надати договір суду і вимагає зобов'язати відповідача надати суду письмовий
договір оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2000р.

Також,
в позовній заяві позивач зазначив, що договір оренди нежитлового приміщення від
01.01.05., сторони по справі уклали в усній формі і даний факт підтверджується,
на думку позивача, правовстановлюючими документами на земельну ділянку, яку
займає відповідач для ведення господарської діяльності, документами про сплату
відповідачем податків і загальнообов'язкових платежів до бюджету. Документи на
право користування землею позивач просить витребувати у відповідача та долучити
до матеріалів справи. Крім того, факт укладення усної угоди оренди нежитлового
приміщення від 01.01.05. з відповідачем позивач підтверджує тим, що вказує в
позовній заяві  про щоденну сплату ним
орендної плати і ринкового збору без будь-яких фіскальних чеків і письмових
квитанцій. Між тим, позивач просить витребувати у відповідача та долучити до
матеріалів справи документи про щоденну сплату ним орендної плати і ринкового
збору.

Таким
чином, позивач стверджує про укладення сторонами по справі договору оренди
нежитлового приміщення від 01 січня 2000р. строком на 5 років (у письмовому
вигляді), існування усного договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.05.
та фактичних правовідносин між сторонами по справі з предмету оренди позивачем
нежитлового приміщення (майна позивача) після спливу строку дії договору оренди
від 01.01.2000 року. Дані обставини, як зазначає позивач, є підставою для
поновлення строку дії договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня
2000р. на з 01 січня 2005р. по 31 грудня 2009р.

Відповідач
відзивом та листом, зданим у судовому засіданні 02.04.07., проти позову
заперечує і вказує про відсутність письмового договору оренди від 01.01.2000
року нежитлового приміщення - торговельного кіоску на території міні - ринку
«Кіровський»площею 4 квадратних метри, оскільки сторони по справі не укладали
такого договору. Позивач не звертався з пропозицією про укладання договору
оренди торговельного кіоску. Також, відповідач повідомив суд про постановлення
господарським судом Луганської області рішення по справі №18/416пд за
позовом суб'єкту підприємницької діяльності-приватного підприємця ОСОБА_1
(позивач по даній справі) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Богдан
-Вокк” міні -ринок “Кіровський” (відповідач по даній справі) про визнання
дійсним договору оренди від 01.01.05. року нежитлового приміщення -  торговельного кіоску на території міні -
ринку «Кіровський»площею 4 квадратних метри, яким у задоволенні позову
відмовлено з підстав того, що усний договір оренди не може бути визнано
дійсним, оскільки такий спосіб укладення договорів оренди між сторонами по
справі суперечить закону.

Крім
того, відповідач надав до матеріалів справи правовстановлюючі документи на
користування земельною ділянкою, підтвердив у відзиві про фактичне перебування
позивача у торговельному кіоску  і
доповів суду, що фіскальні чеки і письмові квитанції про сплату позивачем
ринкового збору у сумі 13,26грн., повинні бути у позивача як у платника, а не у
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши
надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність
кожного  окремо і у сукупності, судова
колегія дійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до правил ст.35 ГПК
України факти, встановлені рішенням суду або іншим органом, який вирішує
господарські спори у відповідності до своєї компетенції, при вирішенні спору
між тими ж сторонами не доводяться знову.

Рішенням господарського суду
Луганської області по справі №18/416пд за позовом суб'єкту підприємницької
діяльності-приватного підприємця ОСОБА_1 (позивач по даній справі) до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Богдан -Вокк” міні -ринок “Кіровський”
(відповідач по даній справі) встановлено, що усний договір оренди від 01.01.05.
не може бути визнано судом укладеним та дійсним у зв'язку з тим, що
усний спосіб укладення договорів оренди між фізичною та юридичною особою
суперечить закону. Постановою Луганського апеляційного господарського суду від
26.10.06. по справі №18/416пд рішення залишено без змін.

Таким чином, встановлено факт
відсутності укладеного сторонами по справі письмового договору оренди від
01.01.05. року нежитлового приміщення -
торговельного кіоску на території міні - ринку «Кіровський»площею 4 квадратних
метри і посилання позивача на дану угоду при обґрунтуванні позовних вимог є
безпідставним.

Відповідно
до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно
з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказами. Тобто, позивач повинен був надати
докази того, що договір оренди від 01.01.2000 року нежитлового приміщення -
торговельного кіоску на території міні - ринку «Кіровський»площею 4 квадратних
метри, який позивач вимагає поновити, дійсно укладений з відповідачем і
укладений у відповідності до вимог закону.

Докази
щодо цього, як і сам договір оренди від 01.01.2000 року нежитлового приміщення
- торговельного кіоску на території міні - ринку «Кіровський» площею 4
квадратних метри, у позивача відсутні.

Докази
того, що позивач звертався з пропозицією до відповідача укласти договір оренди
у відповідності до вимог ст.181 ГК України та ч.2 ст.638,ч.1 ст.640 ЦК України,
у позивача відсутні, а відтак, ствердження позивача про те, що він уклав з
відповідачем договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2000р.,
необґрунтовані і безпідставні.

За
таких підстав, доводи позивача про фактичне перебування у торговельному кіоску
при веденні своєї підприємницької діяльності судом не може бути оцінено як
правовідносини сторін з оренди майна, адже договір оренди між фізичною та
юридичною особою -згідно з вимогами ст.ст.206,208 ЦК України - має бути тільки
у письмовій формі, факту чого позивачем не доведено.

За
таких підстав, позовна вимога про поновлення договору не може бути задоволена.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.181 ГК
України, ст.ст.206,208,638,640 ЦК України, керуючись
ст.ст.33,34,35,38,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.
Відмовити у позові.

2.          Судові
витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після
10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 03.04.07.

Суддя                                                                    Р.М.
Шеліхіна

Суддя
Т.А. Василенко

Суддя
А.Г.Ворожцов