ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.07 р.                                                                             Справа № 22/146а

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Калмиковій Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез

до: Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень від 20.10.2006 р. № /0/2237 та № /0/2226

за участю

прокурора:

представників сторін:

від позивача: Безхлєбна О. В. – за довір.

від відповідача: Злобін А. О. – за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство “Торезантрацит” м. Торез, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень від 20.10.2006 р. № /0/2237 та № /0/2226.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що платіжними дорученнями від 31.07.2006 р. № 11/1549 на суму 2 868,36 грн. та від 31.07.2006 р. № 11/1550 на суму 8 457,28 грн. ним були погашені податкові зобов’язання по земельному податку інших, ніж вказано в акті перевірки та розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, періодів.

Відповідач проти позову заперечує і, посилаючись на п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, стверджує, що податковий борг погашається попередньо перед погашенням податкових зобов’язань.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

16.10.2006 р. Шахтарською об’єднаною державною податковою інспекцією за результатами невиїзної документальної перевірки Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез з питань дотримання граничних строків сплати земельного податку за серпень 2005 р. був складений акт № 899/15/32366906, яким зафіксований факт порушення вимог ст. 17 Закону України “Про плату за землю”  та п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Порушення вимог зазначених норм полягає у несвоєчасній сплаті позивачем податкового зобов’язання по земельному податку за серпень 2005 р.

Граничним строком сплати є 30.09.2005 р.

Фактична сплата була здійснена 31.07.2006 р. платіжними дорученнями від 31.07.2006 р. № 11/1549 та № 11/1550.

20.10.2006 р. Шахтарською об’єднаною державною податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення – рішення № /0/2226 та № /0/2237, якими до Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез були застосовані передбачені п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 909,08 грн.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що позов Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез підлягає задоволенню за наступними підставами.

Преамбулою Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що зазначений закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює, серед іншого, порядок визначення податкового зобов’язання, базовий податковий період, строки сплати податків,  відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 17.1 статті 17 зазначеного Закону передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства  накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 зазначеного Закону штрафні (фінансові) санкції застосовуються у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим законом.

Статтею 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що під терміном “податкова декларація”, у розумінні цього Закону, є окрім самої декларації також “розрахунок”.

Порядок узгодження сум податкового зобов’язання визначений статтею 5 цього закону, де під самостійним узгодженням податкового зобов’язання розуміється подання платником податку до податкового органу податкової декларації з визначенням в ній податкового зобов’язання. Податкове зобов’язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації вважається  узгодженим з дня подання такої податкової декларації (розрахунку).

Відповідно до ч. 1 п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації (розрахунку), протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (розрахунку).

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що може, зокрема, дорівнювати календарному року. При цьому, для цілей цього підпункту під терміном “базовий податковий період” слід розуміти перший податковий період звітного року, визначеного законом з питань оподаткування. Тобто, період у якому платник податку зобов’язаний звітувати перед податковим органом шляхом подання декларації з визначенням податкових зобов’язань.

Для земельного податку таким законом є Закон України “Про плату за землю” від 03.07.1992 р. № 2535-12 (із наступними змінами та доповненнями), стаття 14 якого визначає, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Відповідно до п. 2 Порядку подання податкового розрахунку земельного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.10.2001 р. № 434,  розрахунок податку складається на підставі даних державного земельного кадастру за станом на 1 січня поточного року і щороку подається власником землі та/або землекористувачами до органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки до 1 лютого поточного року з розбивкою річної суми земельного податку рівними частками за місяцями.

Базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року, в розумінні підпункту “в” підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, передбачає подання податкової декларації протягом 60-ти календарних днів за останнім календарним днем звітного податкового року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992 р. № 2535-XII (зі змінами та доповненнями) податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничні терміни сплати податку на землю визначені Законом України “Про плату за землю” і не є граничними строками, встановленими Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування штрафу стала несвоєчасна, на думку відповідача, сплата земельного податку за серпень 2005 року, яка мала бути здійснена не пізніше 30.09.2005 р.

Судом при розгляді даної справи враховано, що у законодавстві по різному визначені строки сплати земельного податку, що припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов’язків платника податку щодо сплати цього податку.

Підпунктом 4.4.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (із змінами та доповненнями) встановлено, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону,  або коли  норми  різних  законів  чи різних    нормативно-правових   актів   припускають   неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків  або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як  платника  податків,  так  і  контролюючого  органу, рішення приймається на користь платника податків.

Статтею 25 Закону України “Про плату за землю” передбачена відповідальність за порушення встановлених строків сплати податку у вигляді пені, інших санкцій не передбачено.

Таким чином, у податкового органу відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати податкових зобов’язань на спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87,94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають присудженню позивачеві з Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,         69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез до Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень від 20.10.2006 р. № /0/2237 та № /0/2226 задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення – рішення від 20.10.2006 р. № /0/2237 та № /0/2226.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства “Торезантрацит” м. Торез судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня підписання постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі 07.05.2007 р.

Суддя