ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2007 р.

№ 3/528

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Благодійного фонду “Захист та
безпека”

на рішення

від 31.01.07 господарського суду
міста Києва

у справі

№ 3/528

за позовом

Заступника прокурора Оболонського
району міста Києва в інт. держави в особі Спеціалізованого загону державної
пожежної охорони Міністерства України з надзвичайних ситуацій

до

Благодійного фонду “Захист та
безпека”

3-тя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:              Міністерство
України з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи

про

виселення

у
справі взяли участь представники

Савицька
О.В. -прокурор відділу Генеральної Прокуратури України, посв. 3231 від 20.07.05

позивача:     не з'явилися

відповідача:
не з'явилися

3-тя
особа:   не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Клопотання
відповідача від 16.05.07 про технічну фіксацію процесу, про надсилання
повідомлення Генеральній Прокуратурі України та від клопотання від 21.05.07 про
зупинення провадження у справі колегією суддів відхилені.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.07.06 у справі №05-5-3/8174 позовна заява повернута позивачу без
розгляду на підставі п.5 ст.64 ГПК України. Ухвалу мотивовано тим, що позивачем
порушено правила об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін
(суддя  ХілінськаВ.В.).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.09.06 (колегія суддів у складі: Корсак В.А., Авдєєв
П.В., Коршун Н.М.) ухвалу господарського суду міста Києва від 17.07.06
скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в позовній заяві є лише одна
вимога -виселення з приміщення Благодійного фонду “Захист та безпека”.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 31.01.2007 позовні вимоги задоволено. Вирішено виселити Благодійний
фонд “Захист та безпека” з приміщень загальною площею 73 кв.м., які розташовані
на другому поверсі адмінбудівлі Спеціалізованого загону ДПО МНС України у місті
Києві по вул.Бережанській,7 (суддя Хілінська В.В.).

Рішення мотивовано тим, що
відповідач без правових підстав користувався спірним приміщенням та не довів
свого членства в Асоціації протипожежної охорони або факт існування
партнерських відносин щодо реалізації з Асоціацією спільних програм.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням Благодійний фонд “Захист та безпека” звернувся з касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаргу мотивовано
тим, що позов подано прокурором не в інтересах держави, а в інтересах  самостійного суб'єкта господарювання. Окрім
цього, скаржник наголошує, що позивачем не було надіслано відповідачу доданих
до позовної заяви документів. Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.
4-2,22,38,43 ГПК України не задовольнив клопотання скаржника про витребування у
позивача  доказів по справі.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої  інстанції встановлено наступне.

У
травні 2006 року заступник прокурора Оболонського району м.Києва  звернувся до господарського суду  з позовом в інтересах держави в особі
Спеціалізованого загону державної пожежної охорони Міністерства з надзвичайних ситуацій
України  про виселення Благодійного фонду
“Захист та безпека” з приміщень, що належать позивачу на праві оперативного
управління, оскільки термін дії договорів про реалізацію програми удосконалення
професійного навчання спеціалістів і співробітників спеціалізованих пожежних і
аварійно-рятувальних служб на право користування   частиною приміщень  позивача № 8/1 від 09.06.98, № 5/3 від
19.11.98, № 8/3 від 19.11.98 закінчилася 19.11.2003, а відповідач до
теперішнього часу безпідставно займає це приміщення.

Протоколи про продовження терміну
дії договорів 8/1 від 09.06.1998, № 5/3 від 19.11.1998, № 8/3 від 19.11.1998
або інші угоди про користування спірним приміщенням між позивачем та
відповідачем не підписувалися і не укладалися.

Наявними у матеріалах справи актом
від 28.04.2006 № 1/2804-06, протоколом огляду від 24.11.2006 та актом складеним
на виконання вимог ухвали господарського суду від 28.11.2006 № 3/528
підтверджується, що відповідач після закінчення терміну дії договорів № 8/1 від
09.06.1998, № 5/3 від 19.11.1998, № 8/3 від 19.11.1998 продовжує займати
приміщення загальною площею 73 кв.м., по вул. Бережанський, 7 у місті Києві, що
належні позивачу. Крім того, сам відповідач у своїх поясненнях не заперечує
факту користування спірними приміщеннями.

Згідно наказу Головного управління
державної пожежної охорони Міністерства внутрішніх справ України № 2 від
16.01.1995 будівля по вул. Бережанській, 7 у м. Києві передала на баланс
позивача на праві оперативного управління.

Доводи відповідача про користування
спірним приміщенням на підставі договору № 14 від 12.06.1998 судом до уваги не
прийняті, оскільки встановлено, що цей договір укладено не з відповідачем, а з
Асоціацією протипожежної охорони. Відповідно договору № 14 спірні приміщення
надані Асоціації для використання нею, її членами, дочірніми підприємствами та
іншими організаціями, залученими Асоціацією в якості офісу для реалізації мети
договору.

Відповідач не надав доказів, що він
є членом Асоціації протипожежного захисту і його діяльність пов'язана з
реалізацією проектів, зазначених в договорі № 14 від 12.06.1998.

В касаційній скарзі Фонд
посилається на те, що  прокурором
заявлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта
господарської діяльності.

В застосуванні приписів ч. 3 ст. 2
ГПК України щодо повноважень прокурора в господарському процесі слід керуватися
рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 1-1/99 щодо
тлумачення понять: “інтереси держави”, “орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”. Конституційний Суд
України зазначив, що в основі поняття “інтереси держави завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних програм, спрямованих на захист ... економічної
безпеки держави, гарантування її державної, економічної, інформаційної,
екологічної безпеки, охорону землі..., захист прав усіх суб'єктів права
власності та господарювання тощо”, а поняття орган означає “орган, на який
державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави”.

Так, згідно ст.7 Закону України “Про
пожежну безпеку”  від 17.12.1993
№3745-ХІІ державний пожежний нагляд за станом
пожежної безпеки в населених пунктах і на об'єктах незалежно від форм
власності здійснюється відповідно до чинного законодавства  державною пожежною охороною в порядку,
встановленому КМ України.

Згідного цього закону на
Міністерство України  з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення  від наслідків Чорнобильської катастрофи
покладено ряд обов'язків щодо здійснення державного пожежного нагляду. Рішення
Міністерства України  з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення  від наслідків Чорнобильської катастрофи , що
належать до його компетенції, є обов'язковими для органів виконавчої влади, а
також підприємств, установ, організацій та громадян.

Спеціалізований загін Державної
пожежної охорони МНС України (СЗ) був створений згідно наказу Міністерства  “Про затвердження Положення про Спецзагін ДПО
МНС України” №460 від 01.12.03. Основним із завдань утворюваного СЗ є
проведення оперативних першочергових аварійно-рятувальних робіт під час пожеж,
аварій, катастроф, стихійного лиха, а також здійснення контролю за дотриманням
протипожежних вимог на закріплених за ним об'єктах. Згідно п.2.1 Положення СЗ є
самостійним структурним підрозділом, безпосередньо підпорядкованим МНС України.

Таким чином, суд першої інстанції
цілком правомірно порушив провадження у справі за позовом заступника
прокурора  в інтересах держави в особі
Спеціалізованого загону державної пожежної охорони Міністерства України з
надзвичайних ситуацій.

Щодо посилань скаржника на
невитребування судом додаткових доказів у справі. Відповідно ст. 33
Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання
доказів лежить на сторонах у справі. Письмові докази подаються в оригіналі або
в належним чином засвідченої копії (ст. 36 ГПК України). З підстав, викладених
в  клопотанні про витребування документів
відповідач повідомив суду про відсутність можливості надати договір № 14 від
12.06.1998. Слід зауважити, що відповідач не є стороною цього договору, як
встановлено судом першої інстанції. Клопотання відповідача (Т-1, арк. 78, 79)
було розглянуто судом в засіданні 14 листопада 2006 р., і приймаючи до уваги
доводи відповідача, суд зобов'язав позивача надати належним чином засвідчену
копію договору № 14 від 12.06.1998 (т.1, арк. 91-93, 98). Таким чином, судом
справа розглянута з дотриманням вимог ст. ст. 22, 38, 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Питання прийняття позовної заяви до
розгляду вирішується суддею     (ст. 61
Господарського процесуального кодексу України). У даному випадку підстави
повернення позовної заяви, що перелічені в ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, були відсутні. Надіслання копії позовної заяви з додатками
відповідачу підтверджено суду належним чином. Відповідач, у свою чергу,
відсутність додатку до позовної заяви, отриманої ним у порядку, встановленому
Правилами надання послуг поштового зв'язку, - не довів. Слід також зауважити,
що до винесення судом рішення по суті спору представник відповідача 5 (п'ять)
разів ознайомлювався з матеріалами справи в суді.

Інші доводи касаційної скарги
стосуються обставин справи і знаходиться поза межами повноважень суду
касаційної інстанції, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 1115,1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до  ст. 101 ГПК України  суд апеляційної  інстанції
у процесі перегляду справи за наявними у справі та додатково поданими
доказами має право повторно розглянути справу. Але скаржник не скористався
наданим йому правом на звернення до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що
справа розглянута судом з дотриманням норм процесуального законодавства.

Оскільки, як встановлено судом
першої інстанції, відповідач не має правових підстав займати приміщення, що
належать Спеціалізованому загону державної пожежної охорони Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій, суд обгрунтовано застосував до спірних
правовідносин ст. 48 Закону України “Про власність”, ст. 396, 397 ЦК України і
задовольнив позовні вимоги.

Підстави для скасування рішення
суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Благодійного фонду
“Захист та безпека” залишити без задоволення, рішення від 31.01.07
господарського суду міста Києва у справі № 3/528 -без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді
Є.Чернов

В.Цвігун