ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.07 р.                                                                               Справа № 32/385пд

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Денщик В.І. довіреність від 27.12.06р.

від відповідача: Трелін О.О. довіреність від 09.01.07р.

Руда О.А. довіреність від 22.08.06р.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурного підрозділу Краматорських електричних мереж м. Краматорськ

до відповідача: Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк

про спонукання до укладання договору про постачання електричної енергії в редакції постачальника

в судових засіданнях оголошені

перерви з 13.12.06р.-10.01.07р.,

10.01.-11.01.07р., 11.01.-24.01.07р.,

06.02.-21.02.07р., 28.02.-14.03.07р.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, в особі структурного підрозділу Краматорських електричних мереж м. Краматорськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк про спонукання до укладання договору про постачання електричної енергії в редакції постачальника.

В обгрунтування  позовних вимог позивач посилався на проект договору про постачання електричної енергії № 1026 від 01.11.2006р., додатки до нього, протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей.

Вказував, що на момент звернення до суду з позовом між сторонами не врегульовані наступні умови договору: п.п. 2.3.3, 2.3.6, 3.1.5, 3.2.4, 4.1.1, 4.1.5, 4.2.3, розділ 6, абз. 4 п. 7.8, абз. 3 п. 9.1, п. 9.3, додаток № 5 п. 4, додаток № 7 п. 3 таблиця п. 1 графа „Рік, всього”.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що внаслідок недотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 181 ГК України договір вважається укладеним на умовах запропонованих відповідачем. Також, вказував, що запропоновані ним умови договору, викладені в протоколі розбіжностей цілком відповідають приписам законодавства.

Під час розгляду справи між сторонами відбулось врегулювання частини спірних умов договору, а саме: п. п. 2.3.3, 2.3.6, 3.1.5, 3.2.4, 4.1.1., 4.1.5., 9.3, додатку № 7 п. 3 таблиця, пункт 1 графа „Рік, всього”.

В цій частині вимог провадження судом припиняється, відповідно до ст. 80 ГПК України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Неврегульованими залишилися умови договору, які викладені в п.п. 4.2.3, розділ 6, абз. 4 п. 7.8, абз. 3 п. 9.1, додаток 5 п. 4.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

17.10.006р. позивачем направлено відповідачу проект договору на постачання електричної енергії № 1026 від 01.11.2006р.

07.11.2006р. підписаний відповідачем договір разом з протокол розбіжностей був повернутий позивачеві (на адресу Краматорських електричних мереж ВАТ „Донецькобленерго”).

24.11.06р. позивачем на адресу відповідача надісланий протокол узгодження розбіжностей. У зв’язку з тим, що сторони не підписали договір на постачання електричної енергії № 1026 від 01.11.06р., оскільки не досягли узгодженості по умовам договору, викладених у  п.п. 2.3.3, 2.3.6, 3.1.5, 3.2.4, 4.1.1, 4.1.5, 4.2.3, розділ 6, абз. 4 п. 7.8, абз. 3 п. 9.1, п. 9.3, додаток № 5 п. 4, додаток № 7 п. 3 таблиця п. 1 графа „Рік, всього”, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Посилання відповідача на те, що договір вважається укладеним на запропонованих ним умовах, які викладені у протоколі розбіжностей, оскільки не відбулось їх врегулювання, не приймаються судом як обґрунтовані, з огляду на таке.

Як вказано вище, позивач намагався узгодити суперечності, які викладені у протоколі розбіжностей відповідача, в зв’язку з чим ним було складено та надіслано на адресу відповідача протокол узгодження розбіжностей.

В той же час, до спливу 20 денного строку, встановленого п. 5 ст. 181 ГК України позивач звернувся до суду з позовом.

Тому, виходячи з приписів ст. 180 ГК України, ст. 638 ЦК України  цей договір не можна вважати укладеним на умовах відповідача.

Частина умов договору, які залишилися неврегульованими після звернення до суду з позовом, та відносно яких суд приймає рішення по суті складається з п.п. 4.2.3, розділ 6, абз. 4 п. 7.8, абз. 3 п. 9.1, додаток № 5 п. 4.

Оцінюючи вимоги позивача та відповідні заперечення відповідача щодо цих умов, суд виходить з наступного.

Так, позивач наполягає на викладенні в його редакції умови п. 4.2.3 договору, а саме: „ Споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до методики обчислення обсягу електричної енергії, недорахованої унаслідок порушення споживачем – юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 1197 від 05.12.01р., за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі – Методика), у разі таких дій споживача:

-          виявлення у споживача змін у схемі обліку електроенергії;

-          пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку;

-          споживання електроенергії поза засобами обліку;

-          інших умов, визначених Методикою та ПКЕЕ”.

Відповідач в свою чергу заперечуючи проти позову, вказував, що вказана в п. 4.2.3 Методика № 1197 від 05.12.01р., втратила чинність, і тому, необхідно застосовувати Методику № 562 від 04.05.06р. і саме її вказати у змісті цього пункту.

Суд погоджується з такими запереченнями, оскільки дійсно попередня Методика втратила чинність.

Також, відповідач пропонував уточнити абз. 2 цього пункту, вказавши його в редакції, як „самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії”.

Суд вважає таку редакцію недоречною, оскільки належні (узгоджені) зміни до схеми обліку електричної енергії є фактично  новою схемою обліку. Як слід, будь-які зміни до схеми обліку споживачем без відповідного узгодження і є самовільними, і вважаються саме змінами, а не новою схемою обліку. Таким чином, додання слова „самовільне” є тавтологією змісту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що п. 4.2.3 має бути викладений у наступній редакції: „Споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до методики обчислення обсягу електричної енергії, недорахованої унаслідок порушення споживачем – юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 04.05.06р., за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі – Методика), у разі таких дій споживача:

-          внесення змін у схемі обліку електроенергії;

-          пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку;

-          споживання електроенергії поза засобами обліку;

інших умов, визначених Методикою та ПКЕЕ”.

З урахуванням Закону України „Про електроенергетику”, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України, а також приписів Закону України „Про питну воду”, яким заборонено припинення подачі електричної енергії об’єктам водопостачання (тобто, об’єктам відповідача), суд приймає редакцію розділу 6 договору, запропоновану відповідачем у протоколі розбіжностей, як таку, що найбільш точно відповідає вимогам законодавства, а саме:

„Розділ 6:

п. 6.1. Електропостачання споживача може бути припинено у разі виникнення аварійних ситуацій в електроустановках постачальника на час, що не перевищує визначеного ПУЕ для струмоприймачів I категорії.

п. 6.2. Електропостачання споживача може бути обмежено до рівня аварійної та екологічної броні:

п. 6.2.1. З повідомленням не пізніше ніж за 10 хвилин у разі  перевищення споживачем граничної величини потужності в години максимуму навантаження протягом 30 хвилин і більше.

п. 6.2.2. З повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі:

- відсутності у споживача персоналу для обслуговування електроустановок або договору на обслуговування електроустановок;

- зниження показників якості електроенергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів;

- недопущення споживачем посадових осіб органів, на яких покладено відповідні обов’язки згідно з чинним законодавством, до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії;

- несплати споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені додатком № 5 „Порядок розрахунків”.

п. 6.2.4. У разі незадовільного стану електроустановок споживача,  що загрожує аварією, пожежею, створює загрозу життю, а також при невиконанні вимог щодо усунення недоліків в електроустановках споживача – за приписом представників державних органів, на які покладені відповідні обов’язки згідно з чинним законодавством.

п. 6.2.5. У разі введення в установленому порядку графіків обмежень та відключень унаслідок недостатності електричної енергії та (або) потужності в енергетичній системі – згідно з додатком № 11 „Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання  та графіках відключень”.

З урахуванням обмежень, визначених Законом України „Про питну воду” (які стосуються відповідача та наведені вище), суд вважає, що абз. 4 п. 7.8 договору підлягає виключенню з тексту договору.

Що стосується положень абз. 3 п. 9.1 договору, суд виходить з наступного.

Так, зміст абз. 3 п. 9.1 передбачає встановлення загального строку позовної давності до правовідносин у 10 років,  для стягнення неустойки (штрафу, пені) – 2 роки. У відзиві на позовну заяву відповідач погодився з загальним строком. В іншій частині заперечував.

Як слід, умови про 2 –річний строк позовної давності щодо стягнення неустойки та 2 річний строк нарахування пені, мають бути виключені зі змісту цього пункту, оскільки, приписи ст. 258 ЦК України та п. 6 ст. 232 ГК України, встановлюють, що зміна строків позовної давності та строків нарахування пені, відбувається виключно за згодою сторін. Проте, як вказано вище, така згода не була досягнута між сторонами. Суд зауважує, що право позивача в цьому випадку не порушується, оскільки він не позбавляється права, у випадку неналежного виконання умов договору відповідачем, стягувати з останнього 3% річних та індекс інфляції, передбачений ст. 625 ЦК України.

І остання вимога позивача, щодо викладення п. 4 додатку 5 договору у редакції: „За умови наявності у споживача погодженої в установленому порядку екологічної та/або аварійної броні, споживач зобов’язаний протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснити платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття екологічної та/або аварійної броні в наступному розрахунковому періоді на підставі наданого постачальником рахунка.

Сума платежу розраховується постачальником виходячи із тарифів, які діють на день надання споживачу рахунка і обсягу електричної енергії в розмірі ___-___квт/год, який є необхідним для покриття екологічної та/або аварійної броні протягом розрахункового періоду.

У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії”, на думку суду, є цілком обґрунтованою, з огляду на таке.

Заперечуючи проти цих умов договору, відповідач вказує, що він, як підприємство, що надає комунальні послуги відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” має право на оплату обсягу спожитої електричної енергії один раз по фактичним показникам засобів обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим (п.п. 6.6 ПКЕЕ).

Проте, така позиція є хибною, оскільки:

По-перше, відповідач не надав суду доказів, що він є підприємством житлово-комунального господарства, а також не довів суду обсяг послуг, які надаються ним для забезпечення комунально-побутових потреб населення. Як слід, не довів факт наявності у нього прав на застосування п.п. 6.6 Правил.

По-друге, вказані приписи п. 6.6 стосуються проведення саме оплати вартості спожитої електричної енергії, а не аварійної та екологічної броні, оплата якої для будь-яких споживачів електричної енергії здійснюється на умовах передоплати відповідно до п. 6.9 Правил.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 631 ЦК України, суд вважає за можливо днем укладання договору визначити 01.11.06р.

На підставі ст. ст. 181, 232 ГК України, ст. ст. 258, 631 ЦК України, Закону України „Про електроенергетику”, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України, а також приписів Закону України „Про питну воду”, керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 22, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині спонукання до укладання п. п. 2.3.3, 2.3.6, 3.1.5, 3.2.4, 4.1.1., 4.1.5., 9.3, додатку № 7 п. 3 таблиця, пункт 1 графа „Рік, всього” договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р.в редакції Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Задовольнити частково позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурного підрозділу Краматорських електричних мереж м. Краматорськ до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк про спонукання до укладання договору про постачання електричної енергії в редакції постачальника.

Задовольнити позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурного підрозділу Краматорських електричних мереж м. Краматорськ до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк про спонукання до укладання в частині розділу 6, п. 4 додатку 5 договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р. в редакції Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка.

Пункт 4.2.3 договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р. викласти в наступній редакції: „Споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до методики обчислення обсягу електричної енергії, недорахованої унаслідок порушення споживачем – юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 04.05.06р., за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі – Методика), у разі таких дій споживача:

-          внесення змін у схемі обліку електроенергії;

-          пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку;

-          споживання електроенергії поза засобами обліку;

інших умов, визначених Методикою та ПКЕЕ”.

Абзац 4 п. 7.8 договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р. виключити з тексту договору.

Абзац 3 п. 9.1 договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р. викласти в наступній редакції: „Сторони домовилися, що загальний строк позовної давності до правовідносин встановлюється в 10 років.”

Дату укладання договору № 1026 про постачання електричної енергії від 01.11.06р. визначити 01.11.2006р.

Стягнути з Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 85, , п/р 5477 в ГУ „ПІБ” України в Донецькій області, код банку 334635) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурного підрозділу Краматорських електричних мереж м. Краматорськ (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Островського, 8, , п/р 0104 в АК ПІБ, код банку 334141) витрати з державного мита в сумі 42,50грн., та 59,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Повний текст рішення підписаний 19.03.07р.

Рішення набирає законної сили 30.03.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя                                                                         Сковородіна О.М.