ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 20/303

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів:
Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2007 р.

у справі
№20/303

господарського суду
Донецької області

за позовом
ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі

до
ВАТ "Краматорські сади"

про
стягнення 1 800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.10.2006 р. у справі №20/303 (суддя Донець О.Є.) позовні вимоги ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі до ВАТ "Краматорські сади" задоволено повністю: стягнуто з ВАТ "Краматорські сади" на користь ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі 1 800,00 грн. —суму заборгованості, 102,00 грн. —витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. —витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду, ВАТ "Краматорські сади" було подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного господарського суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2007 р. у справі №20/303 (судді: Дзюба О.М., Діброва Г.І., Стойка О.В.) апеляційну скаргу ВАТ "Краматорські сади" задоволено: рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006 р. у справі №20/303 скасовано; відмовлено у задоволенні позовних вимог ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі до ВАТ "Краматорські сади" про стягнення 1 800,00 грн.; стягнуто з ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі на користь ВАТ "Краматорські сади" державне мито за подання апеляційної скарги у сумі 51,00 грн.

У касаційній скарзі ВАТ "Донецькобленерго" просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2007 р. у справі №20/303 та залишити без змін рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006 р. у даній справі, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 43, 32, 33, 34, 101 Господарського процесуального кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, оскільки: по-перше, в порушення ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд, дійшовши висновку про недійсність договору від 18.12.1990 р., розглянув і прийняв рішення по вимозі, яка не була предметом розгляду в суді першої інстанції та не заявлялась під час розгляду справи в апеляційній інстанції; по-друге, апеляційний суд без дослідження правоустановчих документів відповідача визначив, що стягнута заборгованість за спожиту електричну енергію не має відношення до відповідача по справі; по-третє, графік погашення заборгованості, який є додатком до договору на користування електричною енергією, підписано саме керівником відповідача та скріплено печаткою, у зв'язку з чим графік є неналежним доказом у справі.

Розпорядженням виконуючого обов'язки Голови судової палати Вищого господарського суду України Першикова Є.В. від 23.05.2007 р. №02-12.2/100 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Грейц К.В., суддів: Глос О.І., Бакуліної С.В.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

18.12.1990 р. між Виробничим енергетичним об'єднанням "Донбасенерго" та радгоспом "Краматорський" було укладено договір на користування електричною енергією №15.

Згідно з п. 3.4 статуту ВАТ "Донецькобленерго" товариство є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Донецькобленерго" та виробничого енергетичного об'єднання "Донбасенерго" щодо відособлених підрозділів, які увійшли до компанії на дату її створення.

Відповідно до розпорядження голови виконавчого комітету Краматорської міської ради народних депутатів від 02.08.1996 р. №348р радгосп "Краматорський" було перереєстровано у ВАТ "Краматорські сади".

Згідно з п. 1.1 договору Енергопостачальна організація зобов'язується відпускати електричну енергію абоненту у відповідності із встановленими договором величинами.

Відповідно до п. 2 договору, абонент зобов'язується оплачувати спожиту електричну напругу, а також вносити інші платежі за розрахунковий період у відповідності з прейскурантом 09-01, додатками до нього, "Правилами користування електричною енергією" та договором.

У зв'язку з неповною сплатою абонентом спожитої електричної енергії за ним утворився борг на користь позивача, у зв'язку з чим сторонами було складено графік погашення заборгованості.

Згідно з графіком погашення заборгованості з періодом погашення боргу грудень 2004 р.–грудень 2008 р., підписаним обома сторонами, відповідач умови графіку порушив і не сплатив передбачені графіком суми (600,00 грн. на місяць) з червня 2005 р. по серпень 2005 р., у зв'язку з чим сума заборгованості склала 1 800,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з погашення заборгованості за спожиту електроенергію згідно з графіком погашення заборгованості позивач звернувся до господарського суду з позовом до ВАТ "Краматорські сади" про стягнення з відповідача в рахунок погашення заборгованості згідно з графіком погашення заборгованості за червень, липень, серпень 2005 р. 1 800,00 грн. на підставі ст.ст. 11, 267 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив із того, що відповідач доказів сплати заборгованості в розмірі 1 800,00 грн. згідно з графіком погашення заборгованості суду не надав, обставини, викладені позивачем у позові не спростував, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним графіком у розмірі 1 800,00 грн. підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що: по-перше, договір від 18.12.1990 р. №15 на користування електроенергією вважається недійсним, оскільки зміни до договору від 18.12.1990 р. №15 у зв'язку з реорганізацією сторін не вносилися та новий договір між правонаступниками не укладався, а позовні вимоги обґрунтовано саме невиконанням умов договору №15; по-друге, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що графік погашення заборгованості має відношення саме до договору від 18.12.1990 р. №15, оскільки у наданому позивачем графіку зазначено, що останній є додатком №3 до договору постачання електроенергії №98; по-третє, наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін повинна бути підтверджена первинними документами —договором, накладними, рахунками тощо, а позивачем не надано будь-яких первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості позивача за постачання електроенергії.

Однак, вищезазначені висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 ГПК України з огляду на наступне.

Так, господарськими судами не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано оцінки всім доказам у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції обмежився посиланням на наявність у матеріалах справи графіку погашення заборгованості, підписаного представниками позивача та відповідача, не звернувши уваги на те, що позовні вимоги пред'явлено про стягнення заборгованості за користування електроенергією згідно з договором від 18.12.1990 р. №15, тоді як наявна в матеріалах справи копія графіку погашення заборгованості (а.с. 9) свідчить, що вказаний графік є додатком №3 до договору про постачання електроенергії №98.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог із посиланням на те, що договір від 18.12.1990 р.  №15 на користування електроенергією вважається недійсним, господарський суд апеляційної інстанції не встановив, чи було визнано вказаний договір недійсним у встановленому законом порядку, як і не встановив за яким саме договором здійснювалося постачання електроенергії відповідачу у спірний період, за який період постачання електроенергії та за яким договором виникла заборгованість (яка є предметом позову) і якими первинними документами вона підтверджена; чи укладався між сторонами договір на постачання електроенергії №98, крім договору від 18.12.1990 р. №15 (за невиконання умов якого щодо оплати використаної електроенергії пред'явлено позов).

Викладене свідчить про те, що судами зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 1115 та ст. 1117 ГПК України, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа — передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Донецькобленерго" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2007 р. у справі №20/303 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2007 р. у справі №20/303 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                                           К.Грейц

Судді                                                                                                        О.Глос

С.Бакуліна