ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" квітня 2007 р.                                                                              Справа  № 17/101

За позовом  Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача  Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню і газифікації "Рівнегаз"

про стягнення в сумі 4 656 351 грн. 27 коп.

за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації "Рівнегаз"

до відповідача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про визнання угоди недійсною

Суддя Тимошенко О.М.

Представники:

Від позивача  : представник  Єнік Є.В.. довіреність  № 370/10

Від відповідача : представник Янкевич Л.Д. довіреність № 52 від 11.01.05р.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача 4656351,27 грн. - суми заборгованості по договору № 10/16-1444 від 25.12.2000 р. на постачання природного газу, з яких - 3454889,19 грн. основного боргу, 482976,23 грн. пені за несвоєчасну оплату спожитого газу, 241842,24 грн. штрафу, 263511,70 грн. збитків від інфляції, 213131,91 грн. - 3% річних.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Рівненської області від 16 лютого 2006 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08 червня 2006 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3454889,19 грн. основної заборгованості, судові витрати. В решті позову відмовлено. В зустрічному позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08 листопада 2006 року вказані рішення судів першої, апеляційної інстанції у справі скасовано в частині відмови в позовних вимогах щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних сум та розподілу судових витрат, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті зазначені судові рішення залишено без змін.

Ухвалою суду від 27.11.2006 року справу прийнято на новий розгляд в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних сум та розподілу судових витрат. Провадження у справі зупинялось в зв'язку із оскарженням постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2006 р. в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Після поновлення провадження у справі позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 505452,18 грн.  - 3% річних, 1478679,41 грн. - збітків внаслідок інфляції та 482976,23 грн. пені. В судовому засіданні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти вимог заперечив, мотивуючи тим, що по вимозі про стягнення пені позивачем пропущено термін позовної давності, про що подано суду відповідну заяву. Окрім того, нарахування 3% річних та збитків вналідок інфляції проведено без врахування положень Закону України "Про внесення змін до ст. 214 ЦК УРСР" від 08.10.1999 р. № 1136-14 та Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію".

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Суд виходив з такого.

На підставі договору на постачання природного газу від 25.12.2000 року № 10/16-144 у 2001 році дочірня компанія "Торговий дім "Газ України" передала ВАТ "Рівнегаз" 266 291,624 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 35 553 439 грн. 98 коп., що підтверджується актами прийому-передачі, наявними в матеріалах справи. За поставлений природний газ відповідач розрахувався частково, заборгувавши 3 454 889 грн. 19 коп. Вказана сума боргу відповідачем не заперечується. Відповідно до предмету договору поставка природного газу здійснювалась для потреб населення.

На зазначену суму боргу позивач нарахував 482 976 грн. 23 коп. пені за період прострочення платежу з 30.01.2003 р. по 30.01.2004 р., 1 478 679 грн. 41 коп. інфляційних нарахувань на суму боргу за період прострочення платежу з січня 2002 року по лютий 2007 року, 505 452 грн. 18 коп. річних у розмірі 3 % за період прострочення платежу з 11 січня 2002 року до 04 жовтня 2006 року.

Суми інфляційних нарахувань на суму боргу та 3 % річних нараховані позивачем у тому числі, за період, що передував набранню чинності ЦК України. У цей період був чинним ЦК УРСР, статтею 214 якого передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді обов'язку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення зміни до статті 214 Цивільного кодексу Української РСР" від 08.10.1999 року № 1136-Х1У, яким зазначена стаття викладена в новій редакції, передбачено, що цей Закон не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов'язання, пов'язаного з оплатою населенням комунальних послуг.

Судами встановлено, що предметом договору від 25.12.2000 року № 10/16-144, на якому ґрунтуються позовні вимоги, є постачання природного газу для потреб населення.

Законом України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" від 20.02.2003 року № 554-IV, передбачено, що заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергію, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Статтею 5 цього Закону встановлено, що на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їхню заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

Зважаючи на викладене, відповідачем проведено контррозрахунок втрат вналідок інфляції та 3 % річних з врахуванням прикінцевих положень  Закону України "Про внесення зміни до статті 214 Цивільного кодексу Української РСР" від 08.10.1999 року № 1136-Х1У.

З наданого розрахунку, перевіреного судом, вбачається, що втрати від інфляції за період з січня 2004 року по лютий 2007 року складають 1 007 466 грн. 23 коп., 3 % річних за період з 01 січня 2004 р. по 04.10.2006 р. становлять 265 754 грн. 91 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із наданим відповідачем контррозрахунком сум збитків внаслідок інфляції та 3% річних, а відтак зазначені суми підлягають до задоволення відповідно до ст. 625 ЦК України.

Поряд з цим у задоволенні вимог про сплату пені в сумі 482 976 грн. 23 коп. за період прострочення платежу з 30.01.2003 р. по 30.01.2004 р. слід відмовити враховуючи таке.

Вимоги позивача щодо стягнення пені заявлені з пропуском строку позовної давності, про що відповідачем зроблено відповідну заяву.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2 статті 258 ЦК України встановлено, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 72 ЦК УРСР, який діяв на той час, встановлено скорочений строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в шість місяців.

Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналогічна норма передбачалась ст. 76 ЦК УРСР.

Враховуючи, що згідно пункту 5.1 Договору передбачений розрахунок за використаний природний газ до 10 числа наступного за звітним місяця, то строк позовної давності по вимозі про стягнення пені за грудень 2001 року закінчився 10 січня 2003 року, а за попередні місяці 2001 року, ще раніше. Позивач звернувся з позовом до суду 09.03.2004 р.

Пунктом 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяву про застосування наслідків спливу позовної давності подано відповідачем 25.04.2007 р.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції, 3 % річних та пені підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по справі, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають відшкодуванню пропорційно сумі задоволених вимог. Розмір пропорції складає 76,7 %.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації "Рівнегаз"  (вул. Білякова 4,Рівне,33027,   , розрахунковий рахунок № 6528,  банк: ПІБ м. Рівне,   МФО банку 333335) на користь Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Урицького 45,Київ 35,Південна Частина Києва, Київ,03035,  ) - збитки від інфляції в сумі 1007466грн. 23коп., 3 % річних в сумі 265754грн. 91коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1303грн. 90коп., витрат на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 90 грн 50коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до частини 3-4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

3. В решті вимог відмовити.

Суддя                                              Тимошенко О.М.

Повний текст рішення суддею підписано "08" червня 2007 р.