ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"04" квітня 2007 р.

справа № 20-9/013

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Акар”

до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

про розірвання договору підряду та
стягнення 7200,00 грн.

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

позивача -Петров В. Ю., довіреність
б/н від 01.02.2007;

відповідача -ОСОБА_2, довіреність
серії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.02.06.

Суть спору:  Товариство з обмеженою
відповідальністю “Акар” (далі -ТОВ “Акар”) звернулося до господарського суду
міста Севастополя з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  про розірвання договору підряду та стягнення
7200,00 грн.

Додатково позивач просить стягнути
з відповідача вартість експертизи яка за замовленням позивача була  виконана Севастопольською торговою
-промисловою палатою.

Свої доводи позивач обґрунтовує  тим, що відповідачем неякісно виконані роботи
за договором підряду НОМЕР_1 від 28.05.2003, у зв'язку з чим позивач з
посиланням на статтю 344 Цивільного кодексу України просить розірвати договір
та стягнути суму виплаченого авансу в розмірі 7200,00 грн. В судових засіданнях
позивач пояснив, що авансовий платіж за договором вважає збитками, які понесені
підприємством неякісним виконанням відповідачем зобов'язань за договором.

Відповідач позовні вимоги не
визнає,  у відзиві на позов та
доповненнях до нього вказує, що
авансовий платіж не є збитками в розумінні статті 225 Господарського
кодексу України. Повернення грошових сум умовами договору не передбачено,
доказів, які б підтверджували неякісність виконаних робіт та належне
експлуатування виробів позивач не надав.

Ухвалою від 13.03.2006 суд замінив
прізвище відповідача на ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 09.03.2004 суд
призначив судово-технічну експертизу, провадження якої доручив Севастопольській
торгово -промисловій палаті. Матеріали справи повернені суду з повідомленням
про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 27.03.2006 суд
призначив судово-технічну експертизу провадження якої доручив Севастопольському
відділенню Харківського науково -дослідного інституту судових експертиз.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін  роз'яснені їх процесуальні права та
обов'язки.

За клопотанням сторін, відповідно
до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій
України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Строк розгляду справи продовжувався
за клопотанням сторін.

В судовому засіданні  оголошувалася перерва.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

28.05.2003 між ТОВ “Акар” та
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
укладений договір підряду НОМЕР_1 (далі -Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору Замовник
поручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання здійснити роботи по виконанню
кам'яно -килимового покриття (логотипів, відповідно до умов Договору, і
відповідно до протоколу договірної ціни, яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено,
що роботою згідно пункту 1.1 вважається кам'яно -килимове покриття  на площі 6,8 м2 в АДРЕСА_1.

Відповідно до умов пункту 6.4
Договору  розрахунок за виконані роботи
здійснюється наступним чином: замовник перераховує підряднику аванс в розмірі
80 % вартості запланованих робіт на придбання полімерних матеріалів, а протягом
3-х банківських днів  з часу підписання
акту виконаних робіт, сплачує вартість фактично виконаних робіт.

На виконання пункту 6.4 Договору
позивач перерахував відповідачу аванс в розмірі            7200,00 грн.

08.07.2003 виконані роботи були пред'явлені
замовнику. На кам'яно -килимове покриття виданий гарантійний талон системи
-технічний сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3.

Акт приймання робіт за Договором
сторонами підписаний 08.07.2003 гарантійний талон датований також 08.07.2003.

Згідно висновку експерта № В-237
від 14.10.2003, який за замовленням позивача був виконаний Севастопольською
торговою -промисловою палатою, логотипи мають дефекти, які  погіршують зовнішній облік та негативно
впливають на експлуатаційні властивості.

Листами від 09.08.2003, 13.08.2003,
14.10.2003 позивач повідомляв відповідача
про наявність недоліків у виконаній роботі та пропонував усунути вказані
недоліки.

В добровільному порядку відповідач
недоліки не усунув, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Суд вважає вказані позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4
Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються
до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після
01.01.04.  Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України та Господарським
кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і
обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ними законної
сили.

Правовідносини між сторонами
виникли до 01.01.04, не припинені в порядку, встановленому  ст. 216-223 Цивільного кодексу України в редакції  1963 року, тому при розгляді спору суд
керується  Цивільним кодексом
України  в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором чи
законом.

Згідно вимог статті 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.  У разі односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно вимог статті 858 Цивільного
кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору
підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її
непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного
використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не
встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

- безоплатного усунення недоліків у
роботі в розумний строк;

- пропорційного зменшення ціни
роботи;

- відшкодування своїх витрат на
усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість
усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу
заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання.
У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу
підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов
договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть
бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк,
замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню згідно  частини 1 статті
225 Господарського кодексу України включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого
або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні
санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів, тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених стороною.

Позивач просить стягнути з
відповідача в якості збитків авансовий платіж, однак він не є збитками в
розумінні статті 225 Господарського кодексу України.

Статтею 226 Господарського кодексу
України передбачені умови та порядок
відшкодування збитків. При цьому з аналізу вказаної статті слідує, що
для відшкодування збитків необхідна наявність наступних умов:

-          наявність факту порушення
господарського зобов'язання;

-          наявність збитків;

-
причинний зв'язок між протиправною поведінкою сторони та збитками
потерпілої сторони.

Згідно ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували наявність сказаних ознак. Наданий позивачем висновок експерта №
В-237 від 14.10.2003 який за замовленням позивача був виконаний
Севастопольською торговою -промисловою палатою не є належним доказом в
розумінні статті 33 Господарського процесуального кодексу України, так як
вказана експертиза не була призначена судом, експерт не попереджався про
відповідальність передбачену  ст. ст.
384, 385 Кримінального кодексу України за надання свідомо неправдивого висновку
або відмову  без поважних причин від
виконання  покладених на нього
обов`язків, замовником експертизи був позивач та експертиза не враховувала
наявність  у відповідача документів щодо
виконання робіт.

Крім того, проведення даної
експертизи не є обов'язковим, тому не підпадає під поняття збитків в розумінні
статті 225 Господарського кодексу України, у зв'язку з чим не підлягають
відшкодуванню.

Судом була призначена судова
будівельно-технічна експертиза проведення якої доручалося Севастопольському
відділенню Харківського науково -дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта № 232 від
10.09.2006 причинами виникнення дефектів можуть бути декілька причин: природно
- кліматичні умови; недотримання технології виконання робіт; невідповідність
покриття типу об'єкту; недотримання правил експлуатації.  Встановити чи є виявлені дефекти слідством
порушення підрядником технології виконання кам'яно-килимового покриття
“Коутекс” неможливо у зв'язку з тим, що роботи проведені в 2003 році, а
експертиза проводиться в 2006 році.

Позивач не надав суду доказів, які
б підтверджували дотримання ним правил експлуатації кам'яно-килимового
покриття.

Клопотання позивача про виклик
втретє в судове засідання експерта та саме відповідача не може бути задоволено
судом з тих підстав, що представник відповідача в судові засідання з'являвся та
не поставлені запитання відповідачу, а експерт викликався судом в судові
засідання двічі, жодного разу в судові засідання не з'явився, про причини
нез'явлення суд не повідомив. Відкладення розгляду за наявності у справі
доказів отримання експертом виклику є безпідставним затягуванням судового
розгляду спору.

На підставі викладеного, суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 90 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні
господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності
підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до статті 90
Господарського процесуального кодексу України суд вирішив надіслати на адресу
керівника Севастопольського відділення Харківського науково - дослідного
інституту судових експертиз окрему ухвалу.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                                                                               С.А.
Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано
10.04.2007