ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.07 р.                                                                               Справа № 45/70пн

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Истина”, , м. Донецьк

до відповідача: Будівельно-монтажного кооперативу „Потенціал-2”, , м.Донецьк

про визнання права власності

Суддя     Б.Д. Плотніцький

при секретарі судового засідання Пасічник О.В.

Представники:

Від позивача: Христенко С.В. – довір.

Від відповідача: Акінтінова І.М. – довір.

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Истина” м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Будівельно-монтажного кооперативу „Потенціал-2” м. Донецьк, про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Переїзна, №48: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м., виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м., складське приміщення, загальною площею 120,0 кв.м., службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м., навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м., прохідну загальною площею 55,0 кв.м., допоміжні приміщення, загальною площею 64,0 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наявність у нього права власності на спірне майно, договір купівлі-продажу від 29.04.1992р. та акт приймання-передачі від 30.04.1992р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 12.03.2007р. не заперечує проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

29.04.1992р. між Будівельно-монтажним кооперативом „Потенціал-2” (відповідачем за цим позовом) та Малим колективним підприємством „Истина” був укладений договір купівлі-продажу б/н.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов’язався передати у власність Малого колективного підприємства „Истина”  нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вулиця Переїзна, 48:

-          побутовий корпус, загальною площею 595,0 кв.м.;

-          виробничий корпус, загальною площею 600,0 кв.м;

-          складське приміщення, загальною площею 120,0 кв.м;

-          службове приміщення, загальною площею 180,0 кв.м;

-          навіс-склад, загальною площею 90,0 кв.м;

-          прохідна, загальною площею 55,0 кв.м;

-          допоміжні приміщення, загальною площею 64,0 кв.м.

В свою чергу, Мале колективне підприємство „Истина” зобов’язане прийняти зазначене нерухоме майно і сплатити його вартість, яка визначена договором купівлі-продажу.

За змістом п.2.1 покупець повинен сплатити вартість придбаного нерухомого майна у сумі 294 000 рублів, протягом трьох днів з дня укладення вказаного договору.

Малим колективним підприємством „Истина” платіжним дорученням №32 від 30.04.1992р. було перераховано на рахунок відповідача 29 400 рублів.

Згідно з п. 3.1. договору купівлі-продажу б/н від 29.04.1992р. передача нерухомого майна здійснюється відповідачем у власність Малого колективного підприємства „Истина” в триденний термін після повної сплати покупцем вартості нерухомого майна.

30.04.1992р. між Будівельно-монтажним кооперативом „Потенціал-2” та Малим колективним підприємством „Истина” був підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна.

З даного акту судом встановлено, що відповідач передав, а Мале колективне підприємство „Истина” прийняло нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вулиця Переїзна, 48, а саме: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м.; виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м; складське приміщення, загальною площею 120,0кв.м; службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м; навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м; прохідна, загальною площею 55,0кв.м; допоміжні приміщення, загальною площею 64,0кв.м.

12.06.1997р. було прийнято рішення про реорганізацію Малого колективного підприємства „Истина”, шляхом створення Товариства з обмеженою відповідальністю „Истина”.

За таких підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю „Истина” звернулось до господарського суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Переїзна, №48: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м., виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м., складське приміщення, загальною площею 120,0 кв.м., службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м., навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м., прохідну загальною площею 55,0 кв.м., допоміжні приміщення, загальною площею 64,0 кв.м.

Відповідач проти позову не заперечує та у відзиві на позов б/н від 12.03.2007р. позовні вимоги визнав.

Господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Як було встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу б/н від 29.04.19925р. Малим колективним підприємством „Истина” було придбане нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Переїзна, №48: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м., виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м., складське приміщення, загальною площею 120,0 кв.м., службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м., навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м., прохідну загальною площею 55,0 кв.м., допоміжні приміщення, загальною площею 64,0 кв.м.

Вказане майно відповідачем за цим позовом було передане покупцю, про що свідчить акт приймання – передачі б/н від 30.04.1992р. та підтверджується наявними на ньому підписами та печатками підприємств та з боку сторін не заперечується.

За приписом ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (що діяла підчас укладення договору купівлі-продажу від 29.04.1992р.), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, господарський суд вважає, що право власності у Малого колективного підприємства „Истина” виникло з моменту передачі нерухомого майна, тобто з 30.04.1992р.

При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що 12.06.1997р. було прийнято рішення про реорганізацію Малого колективного підприємства „Истина” шляхом створення Товариства з обмеженою відповідальністю „Истина”.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України „Про господарські товариства” при реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників.

З урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю „Истина” є правонаступником прав та обов’язків Малого колективного підприємства „Истина”.

Статтею 48 Закону України “Про власність” передбачено, що власник може вимагати  усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З урахуванням вимог ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Господарський суд вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Истина” правомірно набуте право власності на спірне майно.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 12.03.2007р. позовні вимоги визнав повністю.

Згідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач проти позову не заперечує, вимоги про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Донецьк, вулиця Переїзна, 48, а саме: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м.; виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м; складське приміщення, загальною площею 120,0кв.м; службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м; навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м; прохідна, загальною площею 55,0кв.м; допоміжні приміщення, загальною площею 64,0кв.м. є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що за висновками суду з боку відповідача не було припущено будь-яких неправильних дій, внаслідок яких виник спір по цій справі, судові витрати, у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, ч.5 ст.78, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Истина”, м.Донецьк до Будівельно-монтажного кооперативу „Потенціал-2”, м.Донецьк задовольнити.

Визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю „Истина”, м. Донецьк на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Переїзна, №48: побутовий корпус, загальною площею 595,0кв.м., виробничий корпус, загальною площею 600,0кв.м., складське приміщення, загальною площею 120,0 кв.м., службове приміщення, загальною площею 180,0кв.м., навіс-склад, загальною площею 90,0кв.м., прохідну загальною площею 55,0 кв.м., допоміжні приміщення, загальною площею 64,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 14.03.2007р.

Суддя                                                                         Плотніцький Б.Д.