ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.
№ 8/205-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка М.В.,

Владимиренко С.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), в особі та за довіреністю філії "Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку", на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року у справі № 8/205-05 Господарського суду Чернігівської області за позовом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), в особі та за довіреністю філії "Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку", м. Київ, до Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації", м. Чернігів, про стягнення 409 911,04 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –"Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку" –Зінченко С.В. (дов. № 721 від 25.05.2006 р.);

відповідача –не з'явилися;

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2005 року позивач –Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство), в особі та за довіреністю філії "Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку", пред"явив у господарському суді позов до відповідача –Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" про стягнення 409 911,04 грн. заборгованості по кредитному договору про відкриття кредитної лінії                 № 306-05 від 23 липня 2004 року, у забезпечення виконання зобов"язань по якому було укладено Договір застави обладнання № 306-04 від 23 липня 2004 року та договір застави транспортних засобів № 1294 від 23 липня 2004 року.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього на його користь заборгованість по кредиту в сумі 400 000 грн., відсотки, комісійну винагороду, суми пені, а всього 409 911 грн. 04 коп.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня  2005 року (суддя Оленич Т.Г.) позов задоволено частково.

Постановлено  стягнути з відповідача на користь позивача 400 000 грн. основного боргу 7 123 грн. 31 коп. боргу по відсотках, 780 грн. боргу по сплаті комісійної винагороди, 1 982 грн. 32 коп. пені, 4 098 грн. 86 коп. держмита 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

17 жовтня 2005 року Господарським судом Чернігівської області видано наказ № 8/205 про примусове виконання рішення.

У жовтні 2006 року відповідач ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" подав заяву про визнання наказу таким, що не відлягає виконанню.

Вказував, що на підставі рішення Апеляційного господарського суду Чернігівської області від 19 серпня 2006 року постановлено визнати за позивачем Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком право власності на прості іменні акції ВАТ "ЧеЗаРа" в кількості 216 840 штук, загальною вартістю 52 210 грн., що належали на праві власності  поручителю Лисенку І.А. та перебували у заставі відповідно до договору № 306-04 від 23 липня 2004 року та договорів застави № 204-2004 від 30 серпня 2005 року, № 2449-05 від 28 жовтня 2005 року.

Вартість акцій згідно оцінки на час виконання вказаного рішення суду  22 серпня 2006 року складає  3 025 104 грн. 80 коп.

Посилаючись на виконання у повному обсязі зобов"язання перед позивачем за рахунок майна поручителя, відповідач просив визнати наказ Господарського суду Чернігівської області № 8/205 про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня  2005 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23 жовтня 2006 року (суддя Оленич Т.Г.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року ( колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. –головуючий,  Верховець А.А., Тищенко А.І.), заяву задоволено.

Постановлено визнати наказ Господарського суду Чернігівської області № 8/205 про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня  2005 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала мотивована посиланнями на те, що внаслідок набуття банком права власності на пакет акцій, зобов"язання відповідача-боржника є повністю виконаним, а тому наказ не підлягає подальшому виконанню.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність ухвали до вимог ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 590 ЦК України, а також на наявність у нього права на звернення стягнення на будь-яку з заставлених речей, у разі, якщо його вимогу не буде задоволено, просив скасувати постанову та відмовити у задоволенні заяви боржника.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Постанова апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що пакет акцій був переданий у заставу, як забезпечення вимог кредитора-банку, що випливають з кредитного договору № 306-04 від 23 липня 2004 року.

Задовольняючи заяву боржника про визнання наказу Господарського суду Чернігівської області № 8/205 про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня 2005 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що після набуття банком права власності на пакет акцій зобов'язання боржника є повністю виконаним, у зв'язку з чим наказ подальшому виконанню не підлягає.

При цьому суди виходили з того, що, згідно ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", що встановлює правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, до якого належать акції, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, право обирати один з позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження належить обтяжувачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 цього Закону уразі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов'зання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред'являти боржнику інші вимоги у зв'язку з виконанням цього зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2004 року між сторонами був укладений договір застави № 310-04 від 23 липня  2004 року, згідно якого відповідач передав позивачеві в заставу обладнання, перелік якого наведений у додатку № 2 до договору.

Крім того, в забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами укладено договір застави від 23 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу і зареєстрований в реєстрі за № 1294., згідно якого відповідач передав у заставу належні йому транспортні засоби.

Заперечуючи проти заяви, Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк вказував, що після реалізації пакету акцій на погашення заборгованості по кредитному договору № 306-04 від 23 липня 2004 року, коштів на погашення заборгованості не вистачило. На день розгляду заяви заборгованість по кредиту становить 68 844,29 грн. Внаслідок задоволення заяви боржника порушено його права на погашення заборгованості в повному обсязі за рахунок іншого заставного майна.

Однак, дані твердження стягувача, стосовно наявності у боржника заборгованості за кредитним договором, судами попередніх інстанцій до уваги не прийняті з підстав їх необгрунтованості та невідповідності чинному законодавству.

Проте, погодитися з такими висновком місцевого та апеляційного господарських судів в повній мірі не можна, оскільки суди дійшли них без повного та всебічного з’ясування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення справи та можуть вплинути на результати вирішення спору.

Так, приймаючи рішення у даній справі, про задоволення заяви боржника про визнання наказу Господарського суду Чернігівської області № 8/205 таким, що не підлягає виконанню, місцевий суд не з'ясував обставин щодо обсягу заборгованості та не перевірив обставин щодо обсягів виконання зобов'язання боржником після набуття банком права власності на пакет акцій ВАТ "ЧеЗаРа" в кількості 216 840 штук та наявності у стягувача прав на погашення заборгованості за рахунок майна, що є предметом договору застави від 24 липня 2004 року.

Також місцевим судом не надано належної оцінки запереченню стягувача стосовно наявності у боржника заборгованості за кредитним договором № 306-04 від 23 липня 2004 року в сумі 68 844,29 грн., що суперечить положенням ст.ст. 26, 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та ст. 20 Закону України "Про заставу".

Зважаючи на те, що сума боргу за кредитним договором не досліджувалася, дані висновки місцевого господарського суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що викладені в судових рішеннях висновки не ґрунтуються на повному і всебічному  з'ясуванні  господарським  судом  фактичних  обставин  справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати  доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над  іншими, збирати нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

За таких  обставин ухвала Господарського суду Чернігівської області від 23 жовтня 2006 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року у даній справі прийняті з порушенням норм ст.ст. 26, 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а тому підлягають скасуванню з одночасним направленням заяви ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому  розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно та всебічно дослідити всі обставини даної справи, перевірити обгрунтованість тверджень та заперечень сторін, всім здобутим доказам надати належну оцінку в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), в особі та за довіреністю філії "Чернігівського Центрального відділення Промінвестбанку" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 грудня 2006 року та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23 жовтня 2006 року у справі № 8/205-05 скасувати.

Заяву ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" про визнання наказу Господарського суду Чернігівської області № 8/205  від 17 жовтня 2005 року таким, що не підлягає виконанню передати на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області в іншому складі.

Судді:                                                                           Михайлюк М.В.

Владимиренко С.В.

Дунаєвська Н.Г.