ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 4/2561-26/432

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Львівський міський молочний завод",                  м. Львів

на ухвалу
від 20.02.2007

у справі
господарського суду
№ 4/2561-26/432
Львівської області

за  позовом

Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", м. Львів

до

Відкритого акціонерного товариства "Львівський міський молочний завод",                 м. Львів

про

стягнення 41 394,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –            Кінасевич В.Л.

від відповідача –       не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.02.2007 р. затверджено мирову угоду укладену між Львівським міським комунальним підприємством  "Львівводоканал" та Відкритим акціонерним товариством "Львівський міський молочний завод". Провадження у справі припинено. Стягнуто з ВАТ "Львівський міський молочний завод" на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" 413,94 грн. державного мита, та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Суд дійшов висновку про затвердження наданої сторонами до суду мирової угоди.

В мировій угоді, зазначає суд, відсутній пункт про розподіл судових витрат по справі, а тому керуючись ст. 49 ГПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Оскаржуючи ухвалу господарського суду скаржник просить її скасувати в частині стягнення судових витрат, а справу направити в суд першої інстанції щодо вирішення питання покладення цих витрат на сторону з вини якої виник спір посилаючись на те, що при винесенні ухвали судом порушено норми процесуального права, а саме ст.ст. 49, 80 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал"  звернулося до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Львівський міський молочний завод" про стягнення 41 394,00 грн. суми, нарахованої за не допуск уповноважених посвідченням представників ЛМКП "Львівводоканал" на територію відповідача для виконання ними службових обов'язків.

До прийняття рішення сторони подали до суду спільну заяву про затвердження мирової угоди від 30.01.2007 р.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 20.02.2007 р. затвердив мирову угоду,  припинив провадження у справі, на підставі п.7            ст. 80 ГПК України  та стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідно до п.7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Частиною 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що в ухвалі про припинення провадження у справі мають бути вирішені  питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення державного мита.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в мировій угоді відсутній пункт про розподіл судових витрат.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що якщо сторони в мировій угоді не вирішили питання про розподіл між ними судових витрат, такий розподіл здійснює суд в ухвалі про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 ст. 49 ГПК України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

В даній справі спір виник в результаті порушення відповідачем умов договору № 300079 від 12.11.2000 р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, а саме не допуск  уповноважених посвідченням представників позивача –ЛМКП "Львівводоканал" до їх мереж та обладнання для виконання ними службових обов'язків, а тому суд підставно стягнув судові витрати з відповідача –Відкритого акціонерного товариства "Львівський міський молочний завод".

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану господарським судом Львівської області обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської області від 20.02.2007 р. у справі № 4/2561-26/;32 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                    Л.Невдашенко

Судді:                                                                                           М.Михайлюк

Н.Дунаєвська