ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2007 р.
Справа  № 16/65-07-1247

Господарський суд Одеської області

У складі судді –Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань –Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивачів:

-          ТОВ “ВВС”: Мірошниченко А.І. за дов. від 22.11.2006р.;

-          ГО „Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо”:   Мірошниченко А.І. за дов. від 18.10.2006р.;

Від відповідачів:

-          Представництво по управлінню комунальною власністю: Юхтенко Л.Р. за дов. №01-13/65 від 12.01.2007р.;

-          ТОВ “Поліський фаянс”: Чернега Д.С. по дов. від 15.03.2007р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ВВС” та за позовом громадської організації “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо” до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди та зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради визначити орендаря на конкурсних засадах, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ВВС” (далі по тексту ТОВ “ВВС”) 09.02.2007р. звернулося до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами по справі та про зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах. Ухвалою суду від 12.02.2007р. було порушено провадження у справі № 16/65 –07 –1247  за позовом ТОВ “ВВС” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди, та про зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах.

В той же день, 09.02.2007р. громадська організація “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо” звернулася до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами по справі та зобов’язання Представництво по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах. Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2007р. було порушення провадження у справі №9/52-07-1250 за позовом громадської організації “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо” до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами по справі та зобов’язання Представництво по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах.

Враховуючи однорідність позовних заяв, зв’язаних між собою підставами виникнення та поданими доказами, а також приймаючи до уваги клопотання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про об’єднання справ №9/52-07-1250 та №16/65-07-1247, ухвалою суду від 05.03.2007р. справу за позовом громадської організації “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо” до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами по справі та зобов’язання Представництво по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах було об’єднано зі справою №16/65-07-1247 для розгляду по суті в межах останньої.

Позивачі наголошують на порушенні Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради вимог ст.. 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, якою передбачений порядок визначення орендаря на конкурсних засадах у разі надходження двох або більше заяв щодо передачі в оренду приміщення, що, за думкою позивачів, тягне за собою і недійсність укладеної між відповідачами угоди.

Відповідач –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі по тексту Представництво) повністю заперечує проти заявлених вимог, посилаючись на помилковість правової позиції позивачів та укладення договору оренди з товариством з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” (далі по тексту ТОВ “Поліський фаянс”) у відповідності з вимогами діючого законодавства.

ТОВ “Поліський фаянс” повністю підтримує правову позицію Представництва по управлінню комунальною власністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Враховуючи, що позовні вимоги і в частині визнання недійсним договору оренди,  укладеного між відповідачами по справі і в частині  зобов’язання Представництво по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах базуються та засновані на одних і тех же правових підставах, суд вважає за доцільне надати правовий аналіз доводам та запереченням сторін з приводу заявлених вимог в сукупності, не розділяючи окремо вимоги позивачів.

14.09.2006р. ТОВ “Поліський фаянс” звернулося на адресу Представництва по управлінню комунальною власністю із заявою про передачу товариству в оренду нежитлове приміщення другого поверху площею 161,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська 41 строком на 11 місяців  під розміщення художньої майстерні. Заява відповідача була обгрунтована тим, що  засновник ТОВ “Поліський фаянс” –ТОВ “Барановський фарфоровий завод” є власником  нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, розташованих  у будинку 41 по вул.. Ніжинська у м. Одесі; приміщення пов’язані між собою єдиними комунікаціями, потребують ремонту та із-за незадовільного стану приміщення другого поверху не є можливим здійснити ремонтні роботи на першому поверсі, що перешкоджає використання цих приміщень за призначенням.

06.10.2006р. за вих.№01-13/11937 Представництво у своїй відповіді на заяву ТОВ “Поліський фаянс” надало згоду  товариству на укладання договору оренди нежитлових приміщень другого поверху, площею 161,3 кв.м., що розташовані у будинку №41 по вул.. Ніжинська у м. Одесі, з метою приведення будівлі №41 у задовільний технічний стан.

24.11.2006р. міським головою було прийнято розпорядження за №1292-01р “Про передачу в оренду приміщення нежитлового фонду в Приморському районі за адресою: м. Одеса, вул.. Ніжинська 41”, яким було вирішено приміщення другого поверху площею 161,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська 41 передати в оренду ТОВ “Поліський фаянс”. В той же день 24.11.2006р. між Представництвом та ТОВ “Поліський фаянс” був укладений договір оренди на зазначене приміщення.

Позивачі наголошують на тому факті, що 09.10.2006р. ними було подано заяву про передачу в оренду нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська 41 (заяви містяться в матеріалах справи). Відповіді на звернення від Представництва не надходило. Повторно ТОВ “ВВС” та громадська організація “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо”  звернулися з цього приводу на адресу Представництва 23.11.2006р. Листом від 30.11.2006р. Представництво відмовило позивачам у задоволенні їх заяв про передачу в оренду нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська 41, з посиланням на передачу в оренду цього приміщення іншій особі.

ТОВ “ВВС” та громадська організація “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо”  на підтвердження правомірності заявлених ними вимог посилаються на ч.7 ст.9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” в редакції Закону України від 14 березня 1995 року N 98/95-ВР з послідуючими змінами та доповненнями, якою передбачено, що за наявності заяв про оренду цілісного майнового комплексу підприємства,  його  структурного підрозділу (за умови відсутності заяви  господарського  товариства,  створеного  членами  трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу) або заяв про оренду  нерухомого  майна  (за  умови  відсутності заяви бюджетної установи,  організації)  від двох або більше фізичних чи юридичних осіб орендар визначається орендодавцем на конкурсних засадах.

Дійсно, наведена законодавча норма передбачає розгляд питань щодо передачі в оренду  державного та комунального майна у випадку надходження двох або більше заяв від фізичних та юридичних осіб на конкурсній основі. Однак, суд звертає увагу позивачів, що  питання щодо передачі в оренду державного та комунального майна повинно розглядатися не тільки в контексті однієї статті  наведеного вище Закону, а приймаючи до уваги всі положення цього законодавчого акту в сукупності.

Так, ч.1 ст.7 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що  ініціатива щодо оренди майна може виходити від фізичних та юридичних  осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього   Закону,   пропозиція   може  надходити  від  орендодавців, зазначених  у  статті  5 цього Закону. Орендодавець може оголосити конкурс  на  право  оренди майна у порядку, встановленому частиною сьомою статті 9 цього Закону. Порядок проведення конкурсу визначається:  Фондом  державного майна  України  -  для  об'єктів,  що  перебувають   у   державній власності;  органами,  визначеними  Верховною   Радою   Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим;  органами  місцевого  самоврядування  -  для  об'єктів,   що перебувають у комунальній власності. У  разі  проведення  конкурсу  орендодавець  надсилає   копії проекту  договору  та  інших  матеріалів   відповідним    органам, зазначеним у частині другій  цієї  статті,  у  п'ятиденний  термін після дати затвердження результатів конкурсу.

Аналізуючи наведені законодавчі положення, суд доходить висновку, що законодавцем, редакцією частини 1 статті 7 Закону було встановлено право орендодавця здійснювати передачу належних йому об’єктів на конкурсних  умовах. Частиною 7 статті 9   же передбачені умови для прийняття рішення про передачу майна в оренду на конкурсних засадах, у тому числі у разі наявності двох або більше заяв.

За переконанням суду, позивачем невірно здійснюється тлумачення положень ч.7 ст. 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”. Позиція суду, в тому числі, підтверджується і положеннями діючого законодавства, якими врегульовані питання розпорядження власником належним йому майном, у тому числі органами місцевого самоврядування.

Так, наприклад, приписами ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”  від 21 травня 1997 року  N 280/97-ВР з послідуючими змінами та доповненнями встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право  комунальної  власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих  бюджетів,  інші  кошти,  землю, природні ресурси, підприємства,  установи   та  організації,  в  тому  числі  банки, страхові товариства,  а  також  пенсійні  фонди,  частку  в  майні підприємств,  житловий   фонд,   нежитлові   приміщення,   заклади культури, освіти,  спорту,  охорони  здоров'я,  науки, соціального обслуговування та  інше  майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти,  визначені   відповідно   до   закону  як  об'єкти  права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи  місцевого  самоврядування від імені та в інтересах територіальних   громад    відповідно    до    закону   здійснюють правоможності  щодо   володіння,   користування  та  розпорядження об'єктами права  комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції,  можуть  передавати  об'єкти  права  комунальної власності у  постійне  або  тимчасове  користування  юридичним  та фізичним особам,  здавати  їх  в  оренду,  продавати  і  купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів,  що  приватизуються  та  передаються  у  користування  і оренду. Право   комунальної   власності   територіальної  громади захищається законом  на  рівних  умовах  з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти  права  комунальної  власності  не  можуть бути вилучені у  територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності  без  згоди  безпосередньо  територіальної  громади  або відповідного  рішення   ради  чи  уповноваженого  нею  органу,  за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України “Про власність” від 7 лютого 1991 року N 697-12 з послідуючими змінами та доповненнями, власник  на   свій   розсуд   володіє,   користується   і розпоряджається належним йому майном. Власник  має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не  суперечать  закону.  Він  може  використовувати  майно  для здійснення   господарської   та  іншої,  не  забороненої  законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно  або  за  плату  у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Правовий аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду зробити висновок, що власник майна не може бути примушений вчиняти відносно свого майна будь-які дії щодо його розпорядження. Передача майна в оренду є одним із засобів реалізації власником свого права щодо розпорядження майном.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що наявність двох або більше заяв про передачу в оренду одного і того же об’єкту лише надає власнику майна право здійснити передачу цього об’єкту на конкурсних умовах, а не є законодавчо встановленим обов’язком орендодавця, що в противному випадку би суперечило самої сутності такого цивільного інституту як власність та  засобам реалізації з юридичної точки зору права власності.

Більш того, Представництвом було надано суду розпорядження міського голови за №1310-01р від 11.12.1999р. “Про затвердження порядку проведення конкурсу на право укладання договору оренди будівель  (споруд, приміщень), які є комунальною власністю”. Дане розпорядження було прийнято у тому числі на виконання приписів Закону України “Про оренду державного та комунального майна” статтею 7 якого передбачено, що порядок проведення конкурсу визначається:  органами  місцевого  самоврядування  -  для  об'єктів,   що перебувають у комунальній власності.

Пунктом 1.3. цього розпорядження встановлено, що конкурс проводиться за умови наявності заяв про оренду двох і більше фізичних осіб або юридичних осіб, які надійшли впродовж місяця після публікації повідомлення про об’єкти, які пропонуються для передачі в оренду. Як вбачається з матеріалів справи, публікацій стосовно пропозицій щодо передачі нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська 41, в оренду не було, що свідчить про відсутність наміру орендодавця оголошувати конкурс на право оренди зазначених приміщень.

З огляду на викладене, суд оцінює доводи позивачів щодо порушення Представництвом по управлінню комунальною власністю вимог діючого законодавства при передачі в оренду ТОВ “Поліський фаянс” нежитлового приміщення другого поверху, загальною площею 161,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Ніжинська 41, необгрунтованими, недоведеним та такими, що не містяться на законних підставах.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивачів на наступне.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд, на думку суду (п. 1 Роз’яснення ВАСУ від 12.03.1999р. №02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними), повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону: додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому, відповідність чи  невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися  господарським  судом стосовно законодавства, яке діяло  на  момент  укладення  спірної  угоди.  У  разі  коли після укладення  угоди  набрав  чинності  акт законодавства, норми якого інакше  регулюють  договірні  відносини, ніж ті, що діяли в момент укладення  угоди, сторони вправі керуватися умовами договору, а не цим нормативним актом, якщо останній не має зворотної сили (п. 10 Роз’яснення ВАСУ від 12.03.1999р. №02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними).

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, жодного - на виконання  приписів ст..ст..32, 33 ГПК України - доказу щодо невідповідності укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та ТОВ “Поліський фаянс” договору оренди нежитлового приміщення №200/35 від 24.11.2006р. вимогам діючого законодавства або факту порушення прав позивачів при укладанні спірної угоди позивачами суду доведено не було.

Таким чином, з урахуванням наведеного по тексту правового аналізу заявлених вимог, доводам та запереченням учасників процесу, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог обох позивачів, у зв’язку з чим в задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю “ВВС” та громадської організації “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо” до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до товариства з обмеженою відповідальністю “Поліський фаянс” про  визнання недійсним договору оренди та зобов’язання Представництво по управлінню комунальною власністю визначити орендаря на конкурсних засадах слід відмовити повністю.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести на рахунок позивачів згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49,  82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В позові товариству з обмеженою відповідальністю “ВВС” відмовити.

2.          В позові громадської організації “Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан

Сьоріндзі та практики Еккінгьо” відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Рішення підписане 12.04.2007р.

Суддя                                                                                       Желєзна С.П.