ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2007 р.                                                                   Справа № 12/79

За позовом Кельменецького районного центру зайнятості

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Подвір’ївське” с. Подвір’ївка  Кельменецького району, Чернівецької області

про стягнення 18564,19 грн.

Суддя                                                               Бутирський А.А.

Представники:

Від позивача –Дерев’янко Ю.В. –головний спеціаліст –юрисконсульт (довіреність від 17.03.2005 року)

Від відповідача –Круглянко О.І. –директор

В засіданні приймали участь

Постанову прийнято 11.01.2007 року у зв’язку з оголошенням перерви у судовому засіданні 10.01.2007 року

СУТЬ СПОРУ: Кельменецький районний центр зайнятості звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Подвір’ївське” с. Подвір’ївка  Кельменецького району, Чернівецької області про стягнення 18564,19 грн. заборгованості по страхових внесках, у тому числі: 15466,31 грн. недоїмки та 3097,88 грн. пені відповідно до розпорядження Чернівецького обласного центру зайнятості від 16.12.2004 року.

Відповідач позов визнав частково, у сумі 4265,60 грн. Проти решти боргу заперечує, мотивуючи це тим, що решта недоїмки підлягає списанню.

Ухвалою від 29.06.-01.07.2005 року провадження у справі зупинялося, а ухвалою від 13.11.2006 року –поновлялося.

Згідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з чим розгляд даної справи здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач зареєстрований як платник страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 04.01.2001 року.

06.08.2004 року позивачем проведено перевірку відповідача щодо правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за період з 01.01.2002 року по 30.06.2004 року, про що складено відповідний акт. Даним актом відповідачеві визначено прострочену заборгованість у сумі 15466,31 грн. та нараховано 3097,88 грн. пені. Також в акті перевірки вказано, що попередня перевірка була проведена за період з 01.01.2000 року по 31.12.2001 року, прострочена заборгованість становила1656,03 грн., нараховано пені у сумі 789,26 грн., які не сплачені.

16.12.2004 року Чернівецьким обласним центром зайнятості прийнято розпорядження, яким відповідачеві визначено 3097,88 грн. пені та 15466,31 грн. недоїмки.

Разом з тим, приймаючи згадане розпорядження, Чернівецьким обласним центром зайнятості не враховано рішення Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі № 58 від 19.11.2003 року про списання безнадійного податкового боргу, яким відповідачеві списано страхові внески роботодавців від суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників у сумі 10023,20 грн. (9280,14 грн. обов’язкових платежів та 743,06 грн. пені), який виник станом на 23.06.2003 року у зв’язку із форс-мажорними обставинами. Вказане рішення є чинним, а отже підлягає обов’язковому виконанню.

Крім того, рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.08.2005 року у справі № 7/166 зобов’язано Кельменецький районний центр зайнятості звернутися до ДПІ у Кельменецькому районі з поданням про списання заборгованості ТОВ ”Подвір’ївське” по страхових внесках до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у сумі 1598,49 грн., який виник у період з 01.07.2003 року по 01.07.2004 року. Дане рішення не оскаржувалось, а відтак набрало законної сили і підлягає обов’язковому виконанню згідно частини 5 статті 124 Конституції України.

До того ж у описовій частині рішення від 17.08.2005 року господарським судом встановлено той факт, що 10023,20 грн. податкового боргу по страхових внесках списано рішенням Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі № 58 від 19.11.2003 року. Даний факт є преюдиційним на підставі частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судовим слуханням, позивачем списання 11621,69 грн. недоїмки не проведено, а решта недоїмки відповідачем не сплачена.

За таких обставин справи позов підлягає задоволенню частково.

Так, з відповідача стягується 4587,68 грн. простроченої заборгованості (15466,31 –9280,14 –1598,49 = 4587,68), оскільки згідно пункту 2 частини 2 статті 35 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (далі - Закон) роботодавець зобов’язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески. Відповідно до частини 3 статті 17 Закону роботодавці сплачують страхові внески один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах  банку коштів на оплату праці, а як вбачається з матеріалів справи, відповідач не у повному обсязі сплатив внески до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з 01.01.2000 року по 23.06.2003 року.

Також з відповідача стягується 481,92 грн. пені, що нарахована на прострочену заборгованість, відповідно до частини 1 статті 38 Закону.

У задоволенні решти вимог слід відмовити, тому що у судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 10878,63 грн. простроченої заборгованості підлягає списанню відповідно до рішення Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі № 58 від 19.11.2003 року, а 1598,49 грн. слід списати на підставі рішення господарського суду Чернівецької області від 17.08.2005 року у справі № 7/166 і, відповідно, на цю суму не може бути нарахована пеня.

Акт звірки від 08.04.2005 року, яким відповідач визнав недоїмку станом на 01.04.2005 року у сумі 24497,95 грн., не береться до уваги судом через те, що вказаний акт складений без врахування рішення господарського суду Чернівецької області від 17.08.2005 року у справі № 7/166.

Доводи відповідача щодо визнання простроченої заборгованості лише у сумі 3844,62 грн. не приймаються судом, оскільки ТОВ ”Подвір’ївське” помилково враховано у списану прострочену заборгованість за рішенням Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі № 58 від 19.11.2003 року 743,06 грн. пені.

Судові витрати віднести на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 71, 72, 87, 94, 159, 160-163, 167, пунктами 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Подвір’ївське”, код 30823985, с. Подвір’ївка  Кельменецького району, Чернівецької області:

- на користь Кельменецького районного центру зайнятості, код 23246229, смт.Кельменці, вул. Довженка, 7 –4587,68 грн. простроченої заборгованості та 481,92 грн. пені;

- у дохід державного бюджету 50,70 грн. державного мита.

3.          У решті вимог відмовити.

4.          Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, встановлений цим кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку.

У разі надання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
А.А. Бутирський