ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.07 р.                                                                               Справа № 14/230пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача – не з'явився

від відповідача – Гарбузова Т.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Дочірнього підприємства “Тернопільський облавтодор” м.Тернопіль

до Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про визнання договору недійсним.

Дочірнє підприємство “Тернопільський облавтодор” м.Тернопіль звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про визнання договору про надання фінансової допомоги № ДНФ-041276/НЮ від 16.08.2004 року недійсним.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ст.233 Цивільного кодексу України, вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на звернення позивача до нього про надання фінансової допомоги, тому договір укладався за згодою сторін без будь-яких обставин, які вплинули на стан підприємства.

Позивач  звернувся до суду з заявою  щодо зупинення провадження по справі до розгляду кримінальної справи. Ухвалою  Господарського суд від 25.10.2006 року провадження по справі зупинено. Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2007 року ухвала  від 25.10.2006 року скасована, справу передано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Після повернення справи до суду, позивач   в судове засідання не з'явився.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

До зупинення провадження по справі , позивач звертався до суду з клопотанням щодо залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу автомобільних дорог України, а також просив витребувати певні документи. Вказані клопотання  не було розглянуто до зупинення провадження по справі  і розглядаються на цей час.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду з клопотанням щодо залучення до справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу автомобільних доріг у Тернопільської області., обгрунтовуючи,  що вказана юридична особа може  ствердити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст. 27 ГПК України,  треті особи залучаються до розгляду справи якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов'язки щодо однієї із сторін. Залучення юридичних осіб, в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог  на предмет спору з метою підтвердження певних обставин

справи, Господарським процесуальним кодексом  України  не  передбачено. Тому суд в задоволені клопотання відмовляє.

Позивач просить суд витребувати у позивача та прокуратури м. Тернопіль документи, які було вилучено  за протоколами виїмки від 29.03.2005 року, зокрема листування між сторонами, оригінал договору,  докази перерахування грошових коштів.

Суд в задоволені клопотання відмовив, враховуючи,  що жодна із сторін по справі не ставить під сумнів існування вказаного договору, копія якого знаходиться у справі.

З огляду на вищевикладене суд в задоволені клопотання відмовляє.

Дослідивши обставин справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

16.08.2004 року між відповідачем та позивачем підписано договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого відповідач надав позивачу безвідсоткову зворотну фінансову допомогу в сумі передбаченій п.2.1. договору, а останній зобов'язується повернути суму поворотної фінансової допомоги у визначений цим договором строк

Розмір фінансової допомоги складав 3 700 000 грн. ( п.21. договору). Строк допомоги встановлено в один рік ( п.4.1. договору)

Платіжним дорученням за № 3486 від 16.08.2004 р. відповідач перерахував позивачу 3 700 000 грн. з призначенням платежу “Документ системи Клиент-Банк. Поворотна фінансова допомога з-но договору від 16.08.2004 року без ПДВ. “ ( копія платіжного доручення знаходиться у справі)

Як вбачається з укладеного спірного договору,  сторони домовилися про надання фінансової допомоги з визначенням суми та строку повернення без визначення цільового використання коштів.

Позивач посилається на лист № 1/9.3.-3-1915 від 13.08.2004 року, яким Укравтодор зобов”язав його провести аерофотознімальні роботи та скласти карту територій Закарпатської області. Але у вказаному листі не міститься обов'язкова вказівка на проведення цих робіт саме позивачем, є лише прохання доручити вказану роботу позивачу. Тому посилання позивача на укладання договору за обов'язковим розпорядженням Укравтодор судом до уваги не приймаються.

Визнання недійсним договору має відбуватися на підставах передбачених ст.215 Цивільного кодексу України.

Позивач просить суд визнати договір недійсним з посиланням на ст.233 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що судом може бути визнаний недійсним правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Тобто для задоволення такого позову необхідні умови щодо вчинення правочину під впливом тяжкої обставини, яка розуміється як важке майнове становище. Крім того, поняття  невигідних умов правочину містить об'єктивні та суб'єктивні моменти, а саме:  повинна бути підстава для нееквівалентності переданої речі ( майна),  а також очевидність цієї обставини для сторін.

Як вбачається з матеріалів справи договір укладався на підставі листа позивача від 13.08.2004 року за № 05-14/1483 до відповідача про надання зворотної фінансової допомоги на виконання робіт. Розмір допомоги був визначений позивачем і відповідачем і відповідач перерахував її позивачу, що підтверджується платіжним дорученням

Згідно ст. 33 ГПК України,  кожна із сторін повинна довести ті обставини

справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів наявність обставини з якими Закон пов'язує,  визнання правочину недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

За таких обставин  суд в задоволені позовних вимог відмовляє

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову відмовити

Суддя