ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.02.07                                                                                           Справа  № 4/1606-16/38

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Львівпокізол», м. Львів, вих. № 15/10-юр від 15.11.2006 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2006 року

у справі № 4/1606-16/38 (суддя Іванчук С.)

за позовною заявою Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», м. Львів

до  Відкритого акціонерного товариства «Львівпокізол», м. Львів

про стягнення 133 574 грн. 32 коп.

за участю представників

від Позивача: не з’явились;

від Відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.10.2006 року у справі № 4/1606-16/38 позов Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод»задоволено частково. З рахунку Відкритого акціонерного товариства «Львівпокізол»на користь Позивача стягнуто 101 438 грн. 93 коп. індексу інфляції, 27 288 грн. 58 коп. –з% річних, 1 287 грн. 27 коп. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у задоволенні решти позовних вимог –відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог  Позивача, зокрема тим, що ВАТ «Львівпокізол умови мирової угоди, погодженої сторонами - не виконано, суми заборгованості в розмірі 424 941 грн. 22 коп. не сплачено. Що стосується часткової відмови у задоволенні позовних вимог, то місцевий господарський суд, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних та інфляційних встановив помилку в їх обрахунку, а тому дійшов висновку, що стягненню підлягає 101 438 грн. 93 коп. –інфляційних та 27 288 грн. 58 коп. –3% річних.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ВАТ «Львівпокізол»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вих. № 15/10-юр від 15.11.2006 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2006 року у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року в частині подання відзиву на апеляційну скаргу - не виконав.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою суду від 10.01.2007 року розгляд апеляційної скарги відкладався з метою надання сторонам можливості здійснити своє конституційне право на захист охоронюваних законом інтересів, а також те, що сторін даною ухвалою було повідомлено про наслідки неявки в судове засідання, колегія суддів вважає за доцільне розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Львівської області від 29 - 31.01.2003 року у справі 7/126-7/148 (а.с. 36) затверджено мирову угоду від 17.01.2003 року, укладену між ВАТ «Львівпокізол» та комітетом кредиторів, який включає кредиторські вимоги ВАТ «Львівський керамічний завод», провадження у справі - припинено.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на ту обставину, що згідно з п. 8 ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадку невиконання мирової угоди кредитори можуть пред’явити свої вимоги до боржника в обсязі, що передбачений цією мировою угодою. Оскільки, укладеною мировою угодою не передбачено нарахування річних та інфляційних за несвоєчасне проведення розрахунків, то, на його переконання, місцевим господарським судом безпідставно задоволено позов ЗАТ «Львівський керамічний завод».

Проте, з матеріалів укладеної мирової угоди (а.с. 15) вбачається, що за порушення умов цієї угоди винна Сторона відшкодовує іншій стороні документально підтверджені збитки, завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх договірних зобов’язань.

Укладеною мировою угодою встановлено, що для вимог кредиторів четвертої черги, куди увійшов і ВАТ «Львівський керамічний завод»з кредиторськими вимогами  на суму 426 201 грн. 82 коп., остаточний термін погашення встановлено до 15.12.2003 року.

Згідно з п. 4 мирової угоди, вимоги кредиторів четвертої черги погашаються грошовими коштами, зокрема, шляхом сплати грошових коштів, отриманих від реалізації  машин та механізмів, іншого майна, а також доходів отриманих від здійснення господарської діяльності.

29 грудня 2003 року Господарським судом Львівської області у справі 7/126-7/148 прийнято ухвалу, якою терміни виконання мирової угоди перенесено на три місяці та чотирнадцять днів з дня прийняття ухвали, тобто остаточний термін погашення кредиторських вимог минув 12.04.2004 року.

Відповідно до п. 4.3 угоди, Боржник зобов’язується своєчасно і в повній мірі вживати необхідних заходів для своєчасних надходжень грошових коштів на його банківський рахунок і перерахування їх на поточні рахунки кредиторів в цілях погашення заборгованості.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України та ст.202 Господарського кодексу України, зобов’язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Товариство «Львівпокізол» умови мирової угоди не виконало, суми заборгованості не погасило, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою ЗАТ «Львівський керамічний завод» та довідкою Державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Львова. А тому, Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Позивачем правомірно заявлено позов щодо стягнення з ВАТ «Львівпокізол»інфляційний та річних за неналежне виконання взятих на себе зобов’язань згідно мирової угоди, затвердженої судом.

Матеріали справи свідчать про те, що вимоги Позивача є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується перерахунку заявленої до стягнення суми, здійсненого місцевим господарським судом, то судова колегія, перевіривши його, погоджується з висновком Господарського суду Львівської області про те, що стягненню підлягає 101 438 грн. 93 коп. –інфляційних та 27 288 грн. 58 коп. –3% річних, у задоволенні решти позовних вимог –судом першої інстанції правомірно відмовлено.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки, Відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України належного виконання ним умов мирової угоди, а тому судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оцінивши докази в їх сукупності, дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст.  99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2006 року у справі № 4/1606-16/38 залишити без змін, апеляційну скаргу -  без задоволення,

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Повний текст постанови оформлено та підписано 13.03.2007 року.

Головуючий суддя                                                                                   Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Кордюк Г.Т.