ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.07 р.                                                                               Справа № 40/424

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Ясіновський коксохімічний завод” м. Макіївка

про стягнення 15875 грн. 52  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Ширяєва О.О. - юрисконсульт

від відповідача Лакіза Ю.В. - юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 15875 грн. 52 коп. по станції Кринична згідно ст. 119 Статуту залізниць України.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          при поданні позову позивачем був порушений строк позовної давності, який передбачений ст. 137 Статуту залізниць України, оскільки відповідно до приписів даної статті позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту можуть бути подані до суду протягом 6 місяців;

-          зазначений шестимісячний термін обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову;

-          аналогічний порядок пред’явлення позову встановлений також і частиною 5 ст. 315 ГК України.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що у грудні 2005 року відкритим акціонерним товариством „Ясіновський коксохімічний завод” був завантажений та пред’явлений до перевезення вантаж.

На підставі ст. 119 Статуту залізниць України та розділу 3 Правил користування вагонами станція Кринична склала та пред’явила до сплати відомості плати за користування вагонами № 1231574, № 1231575, № 1231576, № 1231584, № 1231585, № 1231588 на суму 29100 грн. 70 коп. (без ПДВ).

Відповідач був згоден з нарахованою платою частково в сумі 15871 грн. 10 коп. (без ПДВ), а на суму 13229 грн. 60 коп. (без ПДВ) написав заперечення до вищезазначених відомостей.

Договір № 7/143 від 19.03.01р., укладений між державним підприємством „Донецька залізниця” та відкритим акціонерним товариством „Ясіновський коксохімічний завод”, передбачає, що відповідач зобов’язаний сплачувати збори за подачу та прибирання вагонів, плату за користування вагонами (контейнерами) згідно Привал користування вагонами.

На суму застережень 15875 грн. 52 коп. (з ПДВ) позивачем був пред’явлений рахунок-фактура № 1 від 04.01.06р., який до теперішнього часу відповідачем не сплачений, а тому позивач намагається стягнути з відповідача плату за користування вагонами в сумі 15875 грн. 52 коп.

Відповідачем заявлено про сплив позовної давності, тому суд має розглянути це та надати необхідну правову оцінку.

Відносно вимог позивача щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 15875 грн. 52 коп. згідно ст. 119 Статуту залізниць України слід зазначити наступне:

-          ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі ЦК України поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки;

-          згідно частини другої ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, ГК України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними щодо норм ЦК України, що стосується і положень про позовну давність;

-          частиною першою ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено ГК України;

-          згідно з частиною п’ятою ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк;

-          такої ж тривалості установлено строк в статті 137 Статуту залізниць України для подання позовів залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають зі Статуту залізниць України, а саме шестимісячний строк. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Оскільки позовні вимоги ґрунтуються на стягненні плати за користування вагонами з відповідача на підставі ст. 119 Статуту залізниць України, позовна давність залізниць щодо позовів, які випливають із цього Статуту, відповідно до ст. 137 Статуту залізниць України встановлена протягом 6 місяців.

Таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності на стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 15875 грн. 52 коп. за грудень 2005 року.

А тому у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 15875 грн. 52 коп. згідно ст. 119 Статуту залізниць України слід відмовити.

Відносно заяви позивача щодо відновлення строку позовної давності слід зазначити наступне:

-          поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об’єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторін та пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій;

-          поважними слід визначати тільки такі причини, за яких кредитор проявляв належну дбайливість про захист свого права (порушеного), але не міг своєчасно заявити позов з причин, які від нього не залежали та не знаходилися під його контролем;

-          встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом;

-          відповідно до ст. 39 Закону України „Про судоустрій України” до повноважень Вищого спеціалізованого суду віднесено надання методичної допомоги судам нижчого рівня з метою однакового застосування норм Конституції України та законів у судовій практиці на основі її узагальнення та аналізу судової статистики. Вищий спеціалізований суд дає спеціалізованим судам нижчого рівня рекомендаційні роз'яснення з питань застосування законодавства щодо вирішення справ відповідної судової юрисдикції;

-          таким чином, посилання позивача на те, що існувала різна практика Вищого господарського суду України щодо застосування строків позовної давності у спорах, які витикають з договору перевезення (у тому числі по платі за користування вагонами), не може бути визнано судом поважними причинами пропуску строку позовної давності.

Слід звернути увагу позивача на те, що вартість послуг залізниці за користування вагонами входить до бази оподаткування податком на додану вартість, а плата за користування вагонами є платою за надані залізницею послуги по використанню її майна, а не відповідальністю за неналежне виконання зобов'язання.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Витрати по держмиту та судовому процесу покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49  ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 119, ст. 137 Статуту залізниць України, ст. 9 ЦК України, ст. 223, частиною п’ятою ст. 315 ГК України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, частиною другою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Витрати по держмиту та судовому процесу покладаються на позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення оформленого у відповідності до вимог ст.84 ГПК України: 05.02.07р.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.