ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"08" лютого 2007 р.
справа № 20-9/182

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Мортрансмаркет-Юг”

до  ЖБК “Південнобережний”

про визнання права власності.

суддя Рибіна С.А.

представники сторін:

позивача –Вертій Н. А., довіреність б/н від 20.07.2006,

відповідача –Плужников О. С., довіреність б/н від 23.10.2006.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю “Мортрансмаркет-Юг”  звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом до ЖБК “Південнобережний” про визнання права власності на пай, сплачений в повному обсязі відповідно до договору № 11 від 12.08.1998, що складається з однієї двокімнатної квартири № 42 секції № 6 та однієї чотирикімнатної квартири № 41 в секції № 6 в будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграду в м. Севастополі та зобов’язання відповідача передати позивачеві квартири № 41 і 42 секції № 6 в будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграду в             м. Севастополі.

В порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати за ним право власності на пай, сплачений в повному обсязі, у будівництві секції № 6 будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграда у м. Севастополі у вигляді 2-х квартир: двокімнатної та чотирьохкімнатної; зобов’язати ЖБК “Південнобережний” передати ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” у користування одну              2-кімнатну та одну 4-кімнатну квартири у секції № 6 будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграда до вводу будинку в експлуатацію; зобов’язати ЖБК “Південнобережний” зареєструвати відповідно до законодавства право власності на одну 2-кімнатну та одну     4-кімнатну квартири у секції № 6 будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграда, що передані ньому у користування, після вводу будинку в експлуатацію державною приймальною комісією.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним в повному обсязі виконаний договір № 11 від 12.08.1998, в той час, як відповідач від виконання умов договору ухиляється.   Обґрунтування та інші доводи позивача викладені у позовній заяві (а.с.2-5 т.1), письмових поясненнях до неї (а.с. 71 т.1) та уточненні до позовної заяви (а.с.45 т.2).

Крім того, позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири №№ 41, 42 в секції № 6 будинку № 7 про вул. Героїв Сталінграду в місті Севастополі, яке задоволено ухвалою суду від 10.08.2006.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачем умови договору в частині повної сплати вартості квартир не виконані, посилається на наявність у позивача заборгованості за цільовими та членськими внесками та комунальними платежами. Обґрунтування та інші доводи викладені відповідачем у поясненнях, довідках, листах (а.с.66-67, 78, 79 т.1, а.с.2-4, 50-52, 55-56, 59 т.2).

Згідно  ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Строк розгляду справи продовжувався за клопотанням сторін.

В судовому засіданні було оголошено перерву в порядку передбаченому статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши представлені докази, суд встановив:

12 серпня 1998 року між позивачем (ТОВ “Мортрансмаркет-Юг”) та відповідачем (ЖБК “Південнобережний”) був укладений договір № 11 на будівництво двох квартир в кооперативі (далі –Договір).

Згідно п 1.1 даного Договору позивач зобов’язувався сплатити відповідачу повну вартість заявлених ним на будівництво двох квартир: двокімнатної та чотирикімнатної, яка складає суму, що еквівалентна  27490 доларів США. Сплата здійснюється коштами у гривневому еквіваленті на день сплати. Відповідач, в свою чергу, зобов’язався за свій ризик та на кошти пайовика збудувати йому ці дві квартири до кінця 1998 року.

Розділом 4 Договору встановлено, що 50% вартості квартир позивач сплачує до 15 вересня 1998 року.

23 жовтня 1998 року сторони уклали Доповнення до Договору між ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” та ЖБК “Південнобережний” № 11 від 12 серпня 1998 року та договору № 8 від 18 липня 1998 року на будівництво квартир (далі – Доповнення до Договору), яке  визнали як невід’ємну частину вищезазначених договорів.

Відповідно до умов даного Доповнення до Договору відповідачем позивачеві надано право погасити договірні суми шляхом виставлення векселя (як простого, так і переводного) (пункт 1 Доповнення до Договору) та погашати заборгованість перед кооперативом будівельними матеріалами (пункт 5 Доповнення до Договору).

31 грудня 1998 року позивач та відповідач уклали Додаткову угоду до Договору   № 11 від 12.08.1998, якою підтвердили вартість квартир за Договором –27490 доларів США, уточнили строки оплати: - 50%  вартості –до 15 вересня 1998 року, 50% - до 15 травня 1999 року та встановили строк завершення будівництва ЖБК “Південнобережний” та здачі квартир ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” –1 жовтня 1999 року.

Крім того, 01 травня 1999 року ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” уклав із ЖБК “Південнобережний” договір поруки № 1, згідно умов якого, у випадку невиконання боржником за договором № 8 від 08.07.1998 Фроловим А.З. в строк до 01 травня 1999 року зобов’язань перед кооперативом,  ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” зобов’язувався погасити борг в розмірі 24300 грн. протягом 3-х днів з моменту настання платежу.

Таким чином, за наданими сторонами суду договорами та доповненнями до них позивач повинен був сплатити відповідачеві за будівництво двокімнатної та чотирьохкімнатної квартир суму, яка еквівалентна 27490 доларів США та, в якості поручителя при недотриманні Фроловим А.З. строків оплати, 24300 грн., що станом на травень 1999 року складає приблизно 6183 доларів США (при розрахунку суд виходів з курсу долару на момент настання платежу 3,93 грн., дані взяті з акту звірки розрахунків між сторонами, який складений відповідачем (а.с. 23 т.1), та кореспондуються з підписаним сторонами актом звірки від 05.04.2000 (а.с.15 т.1).

Протягом 1998-1999 років позивачем по справі було здійснено декілька платежів грошовими коштами на загальну суму 45017,2 грн., що еквівалентно 15332,81 доларів США, поставлена певна кількість будівельних матеріалів (піску) на суму  22490,00 грн., що еквівалентно 5440,54 доларів США та передані два векселі на суму 70903,0 грн., що еквівалентно 20500,00  доларів США.

Позивач вважає, що він повністю сплатив вартість двох квартир за договором № 11 від 12.08.1998 та просить понудити відповідача надати йому  дві квартири.

Суд розглянувши докази та заслухавши пояснення сторін вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на підставі наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04.  Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним законної сили.

Правовідносини між сторонами виникли до 01.01.04, не припинені в порядку, встановленому  ст. 216-223 Цивільного кодексу України в редакції  1963 року,  тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України  договором є угода двох або більш сторін, направлена  на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 628 ЦК України, ст. ст.180, 181 Господарського кодексу України встановлено, що зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін і узгоджені ними, зокрема термін договору і його ціна.

Договором № 11 від 12.08.1998 року визначено, що вартість  двох квартир (2-х і 4-х кімнатною) складає суму еквівалентну 27490 доларам США, а не 44000 доларів США. Ніяких умов про зміну вартості квартир на 10% за умови сплати 50% від вартості квартир понад  строк до 15.09.1998 року ні договір, ні підписані сторонами доповнення до нього не містять.

Таким чином, пояснення відповідача про збільшення вартості квартир є безпідставними.

Укладений між сторонами договір поруки № 1 також визначив певний розмір –24300,00 грн. (приблизно 6183 долари США), який письмово сторонами не збільшувався.

З викладеного вбачається, що позивач повинен був сплатити відповідачу                33673,0 доларів США.

Згідно ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках, визначених договором. Зміна ціни договору після його виконання не допускається. ТОВ «Мортрансмаркет-Юг»виконало свої зобов'язання за договором у строк  01.06.1999 року.

Також договором № 11 від 12.08.1998 року  не обумовлений обов'язок пайовика виплачувати грошові кошти на утримання будинку і комунальні послуги. Дані послуги можуть сплачуватися на підставі окремого договору.

Крім того, на умовах, передбачених даним договором  ЖБК «Південнобережний»не надав докази користування позивачем квартирами та докази виставлення рахунків за опалювання та  комунальних  послугах.

Вимога ЖБК «Південнобережний»про необхідність для прийняття векселів як оплати за квартири, надати акти виконаних робіт, не засновано  на договорі або нормах  законодавства.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених  законом.

Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається відмова від виконання або відстрочення виконання  по мотивах, що зобов'язання іншої сторони за іншим договором не були виконані належним чином.

Відповідно до Уніфікованого (одноманітним) Закону про перевідні і прості векселі, затвердженого Женевською конвенцією № 358 від 1930 р., прийнятим на території України згідно Закону України «Про приєднання до Женевської конвенції 1930 г.», простий вексель є просте, нічим не обумовлене або за наказом певної особи обіцянка векселедавця сплатити певну суму (безумовне грошове зобов'язання). Згідно ст. 4 Закону України «Про облік векселів в Україні» прості векселі видаються тільки для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи. Складання  будь - яких інших документів, окрім акту передачі векселя, законодавством не передбачено. Прості векселі, які були передані ЖБК «Південнобережний», мали термін платежу по пред'явленню. ЖБК «Південнобережний»не пред'являло векселі до оплати ТОВ «Мортрансмаркет-Юг». Одним з них ЖБК «Південнобережний»(векселедавець –ТОВ «Мортрансмаркет-Юг») розрахувалося з Будівельним управлінням ЧФ РФ і він за взаємними зобов'язаннями повернувся до ТОВ «Мортнарсмаркет-Юг», тобто був використаний як платіж. По іншому обов'язок сплатити грошове зобов'язання  покладений на в/ч 53074 (БУ ЧФ РФ), доказів відмови від сплати або визнання векселя таким, що не має вексельної сили відповідач суду не надав.

Довід відповідача, що поставка піску та надання векселів містять однакові цифри не підтверджується матеріалами справи та наданими ним доказами.

Доводи стосовно строку давності за договором № 11 від 12.08.1998 не можуть бути прийняті судом з тих підстав, що дія договору не припинялася сторонами, договір не визнаний недійсним, тому він є чинним на теперішній час.

Доводи відповідача щодо вирішення питань між Козловським А. Д.,                   Фроловим  А. З. та ТОВ «Мортнарсмаркет-Юг»не можуть бути предметом розгляду в даному судовому процесі, так як договір між  ТОВ «Мортрансмаркет-Юг»та ЖБК «Південнобережний»не містить будь – яких посилань на інші, крім визначених  в договорі,  правовідносини між двома юридичними особами. Договори, якими були б погоджені зарахування сплат позивача на рахунок Козловського А. Д. сторонами не укладалися.

Проведення бухгалтерської експертизи суд визнає недоцільним з тих підстав, що надані сторонами документи підтверджують обставини, які встановлені судом, крім того, призначення бухгалтерської експертизи по документах 1998 року, які мають строк зберігання –3 роки, може призвести до безпідставного затягування строку розгляду справи.

Крім того, протягом розгляду справи ЖБК «Південнобережний»не надано будь –яких інших додатків до Договору        № 11 від 12.08.1998, бухгалтерських документів чи інших первинних документів, які б спростовували проведення розрахунків за договором, крім додатків доданих позивачем до позову. Представник ЖБК «Південнобережний»не заперечує факт отримання грошових коштів, векселів та будівельних матеріалів, зазначених в акті взаєморозрахунків між ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” та ЖБК «Південнобережний»від 05.04.2000, однак вважає, що вони підлягають зарахуванню не в повному обсязі, а частково.

До матеріалів справи сторонами  також надані акт звірки розрахунків, повідомлення, яким ЖБК «Південнобережний»сповістив позивача про розмір зарахованої ним оплати та залишок, який підлягає погашенню (а.с. 88, т.1).

Вимоги відповідача щодо визнання акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” та ЖБК «Південнобережний»від 05.04.2000 таким, що не має юридичної сили із-за його необ’єктивності з причин відсутності підпису головного бухгалтера кооперативу суд не приймає з тих підстав, що Акт взаєморозрахунків від 05.04.2000 засвідчений печатками підприємства та підписами посадових осіб ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” та ЖБК «Південнобережний».

Крім того, суд розглядає тільки вимоги, які заявлені в межах позову. Відповідач із зустрічними позовними вимогами в порядку передбаченому статтею 60 Господарського процесуального кодексу України в суд не звертався, розгляд вимог, які заявлені у відзиві на позов Господарським процесуальним кодексом не передбачений.

Питання відповідача про виключення можливості подвійного обліку поставок піску суд відхилив з тих підстав, що відповідачем не надано суду документів, які підтверджують факт подвійного обліку піску та взаємозв’язок цих поставок з переданими в якості оплати за будівництво векселями.

Визнання договору між ТОВ “Мортрансмаркет-Юг” та ЖБК «Південнобережний» таким, що немає юридичної сили не є предметом розгляду даної справи. Крім того, відповідно до пункту 64 (п.п. 7) Примірного статуту ЖБК  правління кооперативу укладає договори та інші угоди, які пов’язані з діяльністю кооперативу. Ніякого подальшого затвердження (узгодження) договорів (угод) загальними зборами кооперативу не передбачено. Чинним законодавством не передбачено обов’язкової реєстрації договорів між юридичними особами та міськими державними адміністраціями.

Відповідач не позбавлений права в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України звернутись до суду з позовом про оскарження  Договору від 12.08.1998.

Питання щодо наявності заборгованості позивача за комунальні платежі, цільові внески та інше не стосується предмету спору та може бути вирішено сторонами в іншому спорі за ініціативою ЖБК «Південнобережний».

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню в частині визнання права власності ТОВ «Мортрансмаркет-Юг» на пай, сплачений у повному обсязі у вигляді 2-х  квартир одній двокімнатної та одній чотирьох кімнатної  по вул. Героїв Сталінграда у м. Севастополі.

Позовні вимоги в частині зобов'язання ЖБК «Південнобережний»передати ТОВ «Мортрансмаркет-Юг»у користування одну 2-х кімнатну та одну 4-х кімнатну квартири у секції №6 будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграда до вводу будинку в експлуатацію не підлягають задоволенню з тих підстав, що матеріали справи не визначають право відповідача саме на ці квартири, крім того, до матеріалів справи сторонами долучені акти приймання передачи 2-х  квартир (а.с. 16-17 т.1).

Вимоги стосовно зобов’язання відповідача здійсни певні дії  залишені без задоволення в зв’язку з тим, що вони залежать від певних обставин (введення будинку в експлуатацію), в той час,  як рішення суду не може бути винесено під умовою.

Заходи забезпечення позову прийняті судом ухвалою від 10.08.2006 підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача за витрати по сплаті державного мита в розмірі 85,00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, 116-117  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати право власності ТОВ «Мортрансмаркет-Юг»(99014, м. Севастополь, вул. Корчагіна, буд. 34, ,  р/р 01 в СФ банку ТОВ “Фінанси і кредит”, МФО 384812) на пай, сплачений у повному обсязі, у  будівництві секції № 6 будинку № 7 по вул. Героїв Сталінграда у м. Севастополі у вигляді 2-х  квартир одній двокімнатної та одній чотирьох кімнатної.

3. Стягнути з ЖБК “Південнобережний” (99014, м. Севастополь, вул. Г. Сталінграду, буд. 7, 3, р/р 001 в СФ АКБ “ПриватБанк”, МФО 324826) на користь ТОВ «Мортрансмаркет-Юг»(99014, м. Севастополь, вул. Корчагіна, буд. 34, ,  р/р 01 в СФ банку ТОВ “Фінанси і кредит”, МФО 384812) 203,00 грн., з яких: витрати по сплаті державного мита в розмірі 85,00 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В інший частині позову відмовити.

5. Скасувати заходи забезпечення позову, які прийняті ухвалою суду від 10.08.2006.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя                                                                                              С. А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 12.02.2007