ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2007 р.                                                           Справа № 8/1-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство"

до Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області

про  визнання нечинними актів.

за участю представників сторін:

від  позивача - представник Іпатов В.В., дов. №2 від 05.01.07.

від  відповідача - зав. юр. сектором Шолудько Є.С., дов. №114/8/10-005 від 14.07.06.

Відкрите акціонерне товариство “Скадовське хлібоприймальне підприємство” (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Скадовському районі Херсонської області № /0 від 15 червня 2006 року про донарахування 55654 грн. податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій в сумі 27827 грн., № /0 про зменшення підприємству бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 25959 грн. та застосування 12979 грн. 50 коп. штрафної санкцій, № /0 про застосування штрафу в сумі 4520 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток. Також позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення із дробами “1”, “2”, які були прийняті податковою інспекцією за результатами  розгляду скарг підприємства до ДПІ у м. Херсоні, ДПА у Херсонській області, ДПА України. Заявою від 5 лютого 2007 року позивач заявив додаткову вимогу - просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 12.01.07 із дробом "3", прийняті податковою інспекцією за результатами розгляду скарги позивача до ДПА України, які не змінили донараховані податкові зобов'язання та штрафні санкції.  Позивач посилається на те, що ним укладений договір з нерезидентом, відповідно до якого позивач  виконує комплекс робіт по навантаженню, розвантаженню, перевантаженню вантажів, що експортуються, на судна на митній території України. Надані  нерезиденту послуги є супутніми послугами в розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”. Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону „Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку на додану вартість становить „0” відсотків до бази оподаткування. Супутні послуги - послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Позивач стверджує, що  витрати по навантаженню, вивантаженню, перевантаженню експортного товару до пункту перетинання митного кордону України входять до митної вартості товарів, вказаної в вантажних митних деклараціях. Що стосується штрафних санкцій за заниження сплати податку на прибуток, на думку позивача, податкова інспекція неправомірно не застосувала строки притягнення до відповідальності, встановлені ст. 250 Господарського кодексу України.

Державна податкова інспекція у Скадовському  районі Херсонської області (відповідач) заперечує проти позову, посилаючись на те, що позивач  не може надавати   супутні послуги, бо не є експортером товару. Позивач здійснює обслуговування товарів, що експортуються, а не здійснює безпосередньо експорт таких товарів. Операції по наданню послуг оформлені актами виконаних робіт, наданих послуг, а не належно оформленими митними вантажними деклараціями. До того ж місцем надання послуг є митна територія України, тому ця операція згідно з  вимогами пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 , пп.. „г” п. 6.5 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість” підлягає оподаткуванню за ставкою 20%. Послуги по прийомці, зберіганню,  переоформлення  відвантаження на експорт товарів  не належать до переліку супутніх послуг, приведених в Митному Кодексі. За несвоєчасну сплату податку на прибуток  у 2005 році у сумі 22802 грн. 30 коп. до позивача застосований штраф в сумі 20 грн. 23 коп. за затримку до 30 днів сплати 202 грн. 30 коп. податку, 4520 грн. штрафу за затримку від 31 до 90 календарних днів сплати 22600 грн. податку. Відповідно до ст. 4 Господарського кодексу України  не є предметом регулювання цього кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання. Правила ГК до цих відносин не застосовуються.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Податковими повідомленнями-рішеннями ДПІ у Скадовському районі Херсонської області  від 15 червня 2006 року № /0 були визначені податкові зобов’язання ВАТ “Скадовське хлібоприймальне підприємство” з податку на додану вартість в розмірі 55654 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 27827 грн., № /0 про зменшення підприємству бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 25959 грн. та застосування 12979 грн. 50 коп. штрафної санкцій, № /0 про застосування штрафу в сумі 4520 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток.

Податкові повідомлення прийняті за висновками акту № 161/23/21301823 від 7 червня 2006 року комплексної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ “Скадовське ХПП” за період 01.01.2005 –31.12.2005.

Скарги позивача, подані до податкових органів різного рівня в порядку адміністративного оскарження, залишені без задоволення. За результатами розгляду скарг, ДПІ у м. Херсоні були направлені на адресу позивача податкові повідомлення-рішення із дробами "1", "2", "3", які   не змінили донараховані податкові зобов'язання та розмір застосованих штрафних санкцій. Враховуючи викладене, всі оскаржувані податкові повідомлення - рішення ДПІ у  м. Херсоні можуть бути предметом судового позову, який належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При проведенні перевірки підприємства в червні 2006 року посадові особи податкової інспекції встановили, що підприємством занижені податкові зобов'язання по ПДВ внаслідок необґрунтованого застосування нульової ставки ПДВ до  послуг, які надавав позивач нерезиденту  - фірмі „WESTOIL LTD” США по прийомці, зберіганню, та відвантаженню сільгоспкультур за межі митної території України відповідно до контракту № 01/0107-04 від 01.07.2004.

В акті перевірки вказано, що підприємство повинно оподатковувати послуги за ставкою 20 %, так як операції по наданню послуг оформлені актами виконаних робіт та наданих послуг, а не належно оформленими митними вантажними деклараціями експорту товарів та супутніх послуг. Таким чином, податкова інспекція зменшила суму бюджетного відшкодування та донарахувала податкове зобов'язання за липень, вересень, грудень 2005 року в розмірі 81613 грн. Крім цього, посадові особи ДПІ встановили несвоєчасну сплату податку на прибуток  у 2005 році у сумі 22802 грн. 30 коп.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Закону “Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту) та з вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту).

Визначення місця поставки послуг наведено у п. 6.5 ст. 6 Закону. Зокрема, відповідно до загального правила для визначення місця поставки послуг, встановленого п. 6.5 ст. 6 Закону, місцем поставки вважається місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку, а для послуг у сфері діяльності, допоміжній транспортній, такій як навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт (включаючи страхування), місцем поставки є місце, де фактично надаються послуги (частина третя підпункту "г" п. 6.5 ст. 6 Закону). При наданні послуг, місце поставки яких згідно із вищевказаними правилами визначено на митній території України, вартість таких послуг включається в базу оподаткування.

Ставки податку на додану вартість наведені у ст. 6  даного Закону, яка передбачає, що об’єкти оподаткування оподатковуються за ставкою 20 відсотків, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка.

Пункт. 6.2 ст. 6 Закону України  про ПДВ, передбачає, що  “при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків до бази оподаткування”. “ Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.” (п. 6.2.1 ст. 6 Закону про ПДВ)

Відповідно до п. 1.14 Закону про ПДВ супутні послуги - це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Порядок і методи визначення митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються) наведено у главі 48 Митного кодексу України (далі Кодекс) від 11.07.2002р. № 92-1 V , а саме :

митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України (ст.259 Кодексу)

До митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені:

а) на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України;

б) комісійні та брокерські винагороди;

в) ліцензійні та інші платежі за використання об'єктів права інтелектуальної власності, які покупець повинен прямо чи побічно здійснити як умову продажу (експорту) товарів, які оцінюються.

Матеріали справи свідчать, що позивач надавав нерезиденту послуги по прийомці, зберіганню, відвантаженню сільгосппродукції на експорт морським транспортом. Вартість цих послуг включена експортерами сільгосппродукції до складу митної вартості товарів, що підтверджено документально та відповідачем не заперечується, ці послуги нерозривно пов'язані і є частиною експорту. Таким чином, витрати з перевалки вантажу до перетинання митного кордону України   відносяться до складу митної вартості товару, і являються супутніми щодо експорту товару. Супутність при цьому розуміється як категорія, спричинена природою експорту певних товарів, і ця спричинена природою експорту товарів категорія має місце і підпадає під одне й теж законодавче визначення і у випадку вчинення послуги експортером, і у випадку вчинення послуги іншою особою у відносинах з покупцем - нерезидентом. Доказів, що підтверджують надання послуг будь-якого іншого характеру, відповідачем не представлено.

Посилання податкового органу на те, що позивач не є експортером, і тому не має право на нульову ставку ПДВ, суд вважає помилковим, оскільки у Законі про ПДВ немає вказівки на те, що супутні експорту послуги обкладають за нульовою ставкою тільки в експортера товарів. Виходячи із приписів Закону про ПДВ об'єктом для оподаткування податком на додану вартість  є товари (роботи, послуги), а не окреме підприємство, організація, установа. Чинні законодавчі акти не містять жодного застереження щодо суб'єктного складу учасників операції по поставці супутніх експорту товарів послуг, для оподаткування при визначенні розміру ставки податку не має значення: хто саме виконує такі послуги - безпосередній експортер, що реалізує товар, чи інший суб'єкт господарювання за угодою з покупцем - нерезидентом. Посилання податкової інспекції на відсутність у позивача вантажно-митних декларацій, як єдиного доказу експорту послуг, суд також вважає необґрунтованим. Пункт 6.2.1 ст. 6 Закону про ПДВ передбачає обов'язковим оформлення ВМД при експорті товарів. На підставі викладеного, суд визнає дії ДПІ по зменшенню бюджетного відшкодування з ПДВ та донарахування ПДВ неправомірними.

Позовні вимоги щодо визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ № /0, № /1, № /2, № /3 про застосування до підприємства штрафу в сумі 4520 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток задоволенню не підлягають. Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Платник податків зобов'язаний  самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п. 4.1 статті 4  Закону № 2181 для подання податкової декларації.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України № 2181 визначено поняття податкове зобов'язання це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних  цільових  фондів  відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Згідно з пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону “Про порядок погашення зобов'язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00 № 2181-Ш в разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник зобов'язаний сплатити штраф в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання –у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу,

- при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання –у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу,

-          при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання –у розмірі п'ятидесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.  17.3 ст. 17 Закону № 2181-Ш сплата (стягнення) штрафних санкцій,  передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум. Тобто, для  стягнення штрафних санкцій застосовуються загальні строки, встановлені ст. 15 Закону № 2181-Ш. Факт несвоєчасної сплати податку позивач не заперечує.  Порядок застосування та стягнення штрафів за несвоєчасну сплату податків визначається законами про оподаткування, а саме Законом України “Про порядок погашення зобов'язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-Ш, тому посилання на норми Господарського кодексу є помилковими. Тим паче, що загальні терміни застосування санкцій, які передбачені  ст. 250 Господарського кодексу України , застосовуються у випадку, якщо інше не передбачено законом (в даному випадку Законом 2181-Ш).

Задовольняючи позов частково, витрати позивача зі сплати  30 грн. 60 коп. судового збору підлягають компенсації йому з Державного бюджету України. Решта судового збору відноситься на позивача.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні.                     Керуючись ст.ст.  94, 159 –163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Скадовському районі Херсонської області :

-          №. /0 від 15 червня 2006 року, № /1 від 12 липня 2006 року,  №. /2 від 21 вересня 2006 року,  № /3 від 12 січня 2007 року про донарахування ЗАТ “Скадовське ХПП” 55654 грн. податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій в сумі 27827 грн.,

-          № /0 від 15 червня 2006 року, № /1 від 12 липня 2006 року, № /2 від 21 вересня 2006 року, № /3 від12 січня 2007 року про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 25959 грн. та застосування 12979 грн. 50 коп. штрафної санкцій.

2. Відмовити у задоволенні позову про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 червня 2006 року, № /1 від 12 липня 2006 року, № /2 від 21 вересня 2006 року, № /3 від 12 січня 2007 року про застосування до ЗАТ “Скадовське КХП” штрафу в сумі 4520 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток.

3. Відшкодувати закритому акціонерному товариству “Скадовське хлібоприймальне (Херсонська область, м. Скадовськ, вул.Шевченко, 2, код 95) з Державного бюджету 30 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом'якова

повний текст постанови підписаний

15   лютого 2007 року.