ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.05.07 р.                                                                               Справа № 44/147пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” (представник Розумний А.А., довіреність 605 від 27.04.07 року), до товариства з обмеженою відповідальністю експертно-рекламного агентства „Аргумент” (директор Миронов І.М., паспорт ЕК 922465) про визнання права власності держави у особі Верховної Ради України та про визнання права повного господарського відання державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” на наступне нерухоме майно:

ь          будівлю деревообробної майстерні (літ.Б-1) загальною площею 475,1 м2, 1977 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          будівлю гаражу загальною площею 338,1 м2, 1967 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          кінний двір, 1937 року побудови, загальною площею 620,4 м2, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Югославська 3, до складу якого входять: конюшня (літ.А-1) площею 473,5 м2, кузня (літ.В-1) площею 146,9 м2, службові будівлі сараю (літ.Б), убиральні (літ.Д), сараю (літ.Г), сараю-конюшні (літ.Ж), сараю (літ.З), службові споруди та двірські споруди забору №№ 1-6, естакади (літ.Е) та замощення І,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Шахта імені Максима Горького” (далі – Шахта) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю експертно-рекламного агентства „Аргумент” (далі – Фірма) про визнання права власності за державою в особі Верховної Ради України та визнання права повного господарського відання за позивачем на нерухоме майно – будівлю деревообробної майстерні (літ.Б-1) загальною площею 475,1 м2, 1977 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1; будівлю гаражу загальною площею 338,1 м2, 1967 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1; кінний двір, 1937 року побудови, загальною площею 620,4 м2, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Югославська 3, до складу якого входять: конюшня (літ.А-1) площею 473,5 м2, кузня (літ.В-1) площею 146,9 м2, службові будівлі сараю (літ.Б), убиральні (літ.Д), сараю (літ.Г), сараю-конюшні (літ.Ж) сараю (літ.З), службові споруди та двірські споруди забору №№ 1-6, естакади (літ.Е) та замощення І (далі – Майно), передане Шахті внаслідок реорганізації державного підприємства „Донецьквугілля” (далі – Підприємство). Позовні вимоги Шахти ґрунтуються на невизнанні Фірмою права власності Шахти на Майно, надісланні письмової вимоги щодо витребування Майна та повідомлення про намір оспорювання права власності на Майно в судовому порядку.

Представник Шахти в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Фірми в судовому засіданні усно заперечив проти позову, зазначивши, що шляхом обміну листами між сторонами укладені договори купівлі-продажу Майна, через що Фірма стала добросовісним набувачем та власником цієї нерухомості.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Шахти підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно пунктів 1 та 5 наказу Міністерства палива та енергетики України № 687 від 02.11.04 року „Про утворення державних підприємств „Шахта імені Максима Горького” та „Шахта Нова” прийнято рішення про створення Шахти, керівництво Підприємства зобов’язано передати, а керівництво Шахти – прийняти майно, необхідне для формування статутного фонду новоствореного суб’єкта господарювання. Складений акт прийому-передачі майна встановлено затвердити Міністерством палива та енергетики України.

Наказом Міністерством палива та енергетики України № 697 від 08.11.04 року „Про внесення змін та доповнень до деяких наказів Мінпаливенерго”, зокрема, пунктом 1 означеного наказу, Підприємство зобов’язано передати, а Шахту – прийняти на баланс майно та матеріальні цінності відособленого підрозділу „Шахта імені Максима Горького”, скласти розподільчий баланс та до 30.11.04 року передати цей баланс на затвердження Міністерства палива та енергетики України.

Наказом Міністерством палива та енергетики України № 791 від 09.12.04 року „Про затвердження статуту державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” затверджено статут Шахти та зобов’язано керівника Шахти забезпечити державну реєстрацію означеного суб’єкта господарювання.

Оскільки Шахту зареєстровано державним реєстратором 25.01.05 року, то за змістом статей 80-81 ЦК України, остання вважається створеною як юридична особа приватного права та наділеною цивільною правоздатністю з 25.01.05 року.

Міністерством палива та енергетики України затверджено передатний баланс станом на 31.12.04 року, згідно якого Підприємство передає, а Шахта приймає оборотні та необоротні активи загальною вартістю станом на 31.12.04 року у розмірі 63’524’689,11 грн., у тому числі нерухоме Майно, що повністю відповідає вимогам частини 3 статті 107 ЦК України. Факт попередньої наявності Майна на балансі Підприємства і ідентифікацію Майна, як об’єктів нерухомості, підтверджено завіреними витягами з інвентаризаційних карток та книги основних засобів, а також технічними паспортами, виданими 14.03.07 року та 05.04.07 року на Майно органом державної реєстрації нерухомості – КП „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька”.

Нормами статті 109 ЦК України встановлено, що реорганізація Підприємства шляхом виділу – це перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов’язків юридичної особи Підприємства до новоствореної юридичної особи Шахти.

Згідно пункту 4.1 Статуту Шахти, належне останньому майно є державною власністю та закріплене за Шахтою на праві господарського відання. Аналогічні положення містяться і в статті 37 Закону України „Про власність”, згідно яких Майно, що є державною власністю і закріплене за Шахтою (як суб’єктом господарювання державної форми власності), належить йому на праві повного господарського відання. При цьому Шахта володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Нормами статті 136 ГК України визначено, що до об’єму права господарського відання відносяться права володіння, користування та розпорядження майном, закріпленим за суб’єктом господарювання власником (державою), однак правомочність розпорядження є обмеженою у обсязі, визначеному власником. Для захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Тобто, статус юридичної особи, яким наділена Шахта, дозволяє останній не лише закріпити за собою майно засобами бухгалтерського обліку і тим самим відокремити його від майна інших суб’єктів господарювання, але й нести відповідальність за своїми зобов’язаннями закріпленим за ним майном та звертатися до суду за захистом порушених майнових прав.

Норми статті 32 Закону України „Про власність” визначають, що суб’єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, статей 12-13 Закону України „Про господарські товариства”, а також статей 66 ГК України та 115 ЦК України Шахта є добросовісним набувачем Майна, яке перебуває у Шахти на праві повного господарського відання, оскільки Майно передано Шахті в процесі створення юридичної особи Шахти на підставах, не заборонених законом.

Таким чином, означене право власності держави в особі Верховної Ради України та право повного господарського відання Шахти на Майно виникло на законних підставах. У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності (права господарського відання), якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом.

Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Шахта може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності (права повного господарського відання), гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник, а також суб’єкт, що здійснює повне господарське відання, наділений правом захисту права власності (права господарського відання) в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Оскільки згідно листа Фірми від 16.04.07 року № 16/04-1 та відзиву на позовну заяву, відповідач не визнає ані права власності, ані права повного господарського відання Шахти на Майно та повідомляє про намір оспорювати це право власності у судовому порядку, бо, на думку відповідача, листом Фірми від 19.03.07 року № 19/03-1 та листом Шахти № 338 від 02.04.07 року сторони уклали договір купівлі-продажу Майна, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом права власності держави та свого права господарського відання.

Суд не приймає заперечення Фірми проти позову, які ґрунтуються на існуванні права власності Фірми на спірне Майно, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, у зв’язку з наступним.

Відповідно до норм статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, причому укладення договору провадиться шляхом надання пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття цієї пропозиції (акцепту) другою стороною. Виходячи зі змісту статей 641-642 ЦК України, оферта має містити істотні умови договору і виражати прямий намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов’язаною у разі її прийняття, наразі акцепт повинен бути повним та безумовним.

Згідно статей 655-656 ЦК України, істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет (товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений, придбаний, набутий продавцем у майбутньому, а також майнові права), та ціна.

Лист Фірми до Шахти від 19.03.07 року № 19/03-1 суд не вважає офертою на укладення договору купівлі-продажу Майна, оскільки зазначений лист не містить ані предмету (Майна), ані запропонованої відповідачем ціни означеної нерухомості. За своїм змістом лист Фірми від 19.03.07 року № 19/03-1 містить лише прохання повідомити про опис та місцезнаходження об’єктів майна Шахти, які не задіяні у виробничому циклі, з метою розгляду в майбутньому питання щодо його продажу.

Відповідь Шахти від 02.04.07 року № 388, за висновком суду, не є акцептом укладення договору купівлі-продажу Майна, тому що означений документ містить не безумовну та повну згоду на продаж Майна за визначеною сторонами ціною, а стосується лише визначення переліку нерухомості, яка не використовується у виробничому циклі Шахти. Зрештою, відповідь від 02.04.07 року № 388 зазначає лише запрошення Фірмі робити пропозиції (оферти) щодо подальшої юридичної долі Майна, що позбавляє цей документ юридичного статусу акцепту.

Документи, які б достовірно свідчили про передачу Шахтою Майна відповідачеві в порядку статей 662 та 664 ЦК України – суду не надавалися.

До того ж, норми статті 657 ЦК України встановлюють особливості форми договорів купівлі-продажу об’єктів нерухомості, зокрема, це письмова форма з обов’язковим нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, причому недотримання сторонами умови щодо спеціальної форми договору купівлі-продажу нерухомості тягне за собою його нікчемність.

Системний аналіз наведених вище норм та обставин дає можливість суду зробити висновок про те, що договір купівлі-продажу Майна між Шахтою та Фірмою укладений не був.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне невизнання відповідачем права власності держави та права повного господарського відання Шахти, а також порушення Фірмою норм Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим права власності.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.41 Конституції України,ст.ст.80-81, 107, 109, 115, 328, 392, 638, 641, 642, 655-657, 662, 664  ЦК України, ст.66, 136 ГК України, ст.ст.26, 32, 37, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.12-13 Закону України „Про господарські товариства”, ст.ст.1, 2, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” до товариства з обмеженою відповідальністю експертно-рекламного агентства „Аргумент” про визнання права власності держави у особі Верховної Ради України та про визнання права повного господарського відання державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” на наступне нерухоме майно:

ь          будівлю деревообробної майстерні (літ.Б-1) загальною площею 475,1 м2, 1977 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          будівлю гаражу загальною площею 338,1 м2, 1967 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          кінний двір, 1937 року побудови, загальною площею 620,4 м2, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Югославська 3, до складу якого входять: конюшня (літ.А-1) площею 473,5 м2, кузня (літ.В-1) площею 146,9 м2, службові будівлі сараю (літ.Б), убиральні (літ.Д), сараю (літ.Г), сараю-конюшні (літ.Ж), сараю (літ.З), службові споруди та двірські споруди забору №№ 1-6, естакади (літ.Е) та замощення І.

Визнати право власності держави в особі Верховної Ради України на нерухоме майно:

ь          будівлю деревообробної майстерні (літ.Б-1) загальною площею 475,1 м2, 1977 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          будівлю гаражу загальною площею 338,1 м2, 1967 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          кінний двір, 1937 року побудови, загальною площею 620,4 м2, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Югославська 3, до складу якого входять: конюшня (літ.А-1) площею 473,5 м2, кузня (літ.В-1) площею 146,9 м2, службові будівлі сараю (літ.Б), убиральні (літ.Д), сараю (літ.Г), сараю-конюшні (літ.Ж), сараю (літ.З), службові споруди та двірські споруди забору №№ 1-6, естакади (літ.Е) та замощення І.

Визнати право повного господарського відання державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” на нерухоме майно:

ь          будівлю деревообробної майстерні (літ.Б-1) загальною площею 475,1 м2, 1977 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          будівлю гаражу загальною площею 338,1 м2, 1967 року побудови, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Стадіонна 1;

ь          кінний двір, 1937 року побудови, загальною площею 620,4 м2, що знаходиться в місті Донецьку вулиця Югославська 3, до складу якого входять: конюшня (літ.А-1) площею 473,5 м2, кузня (літ.В-1) площею 146,9 м2, службові будівлі сараю (літ.Б), убиральні (літ.Д), сараю (літ.Г), сараю-конюшні (літ.Ж), сараю (літ.З), службові споруди та двірські споруди забору №№ 1-6, естакади (літ.Е) та замощення І.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю експертно-рекламного агентства „Аргумент” на користь державного підприємства „Шахта імені Максима Горького” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області