ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19.02.07                                                                                           Справа  № 7/400-2006

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Україна”, с.Кам’янське,  Іршавського р-ну (далі –ТзОВ) від 16.01.2007 р.  за  № 3

на постанову господарського суду Закарпатської області від 22.12.2006 року

у справі № 7/400-2006

за позовом ТзОВ „Україна” с.Кам’янське,  Іршавського р-ну

до відповідача ДПІ у Іршавському районі, м.Іршава

про скасування податкового повідомлення-рішення

представники сторін не з’явились

Апеляційна скарга розглядається без участі представників сторін, які були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.49.50), однак не скористались своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 22.12.2006 р. у справі № 7/400-2006 (суддя Швед С.Б.) відмовлено в задоволенні позовних вимог товариству з обмеженою відповідальністю „Україна”, с.Кам’янське, Іршавського р-ну (далі –ТзОВ) про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Іршавському районі від 13.10.2006 р. № /0 про визначення податкового зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 23531,01 грн. Дана постанова мотивована судом тим, що позивач як податковий агент, у відповідності із п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»зобов’язаний був утримувати податок з доходів фізичних осіб у відповідному відсотковому відношенні до розміру виплаченого доходу (плати за орендовані земельні паї).

Позивач у справі –ТзОВ «Україна», подав апеляційну скаргу на згадану постанову господарського суду, оскільки, на його думку, господарським судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає скаржник, відповідно до умов  319 договорів оренди земельних паїв за 2004 рік, 294 договорів за 2005 рік (поданих в судовому засіданні) податок з доходів фізичних осіб сплачує орендодавець. Лише в 4-х договорах не було передбачено такої умови, оскільки орендодавці відмовились укладати договори оренди на таких умовах. Тому, ТзОВ „Україна” не повинно було сплачувати податок з доходів фізичних осіб за оренду земельних паїв.

Відповідач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу (а.с. 61).

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної ДПІ у Іршавському районі планової документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та податку з власників транспортних засобів у ТзОВ «Україна», 27 вересня 2006 року складено довідку за № 105/17-0218, якою, зокрема, встановлено  порушення позивачем п.п.8.1.1, п.п.8.1.2 та п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»щодо неутримання податковим агентом, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, податку з доходів фізичних осіб, внаслідок чого донарахована сума податку з доходів фізичних осіб становить 7843,67 грн.

13 жовтня 2006 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб в розмірі 23531,01 грн., де 7843,67 грн. –основний платіж та 15687,34 грн. –штрафні (фінансові) санкції, що є предметом оспорювання в даному провадженні.

Оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

Згідно п.1.15 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його представництво, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а, також, нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Відповідно до п.п.9.1.1 п.9.1 ст.9 цього ж Закону, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше мінімальної суми орендного платежу, встановленої законодавством з питань оренди землі.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, отримання доходу власниками паїв –фізичними особами за передані ними в оренду позивачу земельні ділянки було передбачено цивільно-правовими угодами -  договорами оренди земельної частки (паю), які знаходяться в матеріалах справи (а.с.15,28).  Отже, у разі виплати орендарем –юридичною особою  доходу (орендної плати) фізичній особі від надання нею в оренду земельної ділянки (паю), орендар  як податковий агент зобов’язаний був нарахувати, утримати та перерахувати податок з доходів фізичних осіб у відповідному відсотковому відношенні до розміру виплаченого доходу (плати за орендовані земельні паї) до бюджету.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підставі фактичних обставин і матеріалів справи.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, п. п. 6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  У Х В А Л И В :

Постанову господарського суду Закарпатської області від 22.12.2006 року у справі № 7/400-2006 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Україна»- без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст. 211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

головуючий суддя                                                                  Г.В. Орищин

судді                                                                                         О.П. Дубник

Г.Г. Якімець