ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 17/239

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченка О.С. –головуючого

Яценко О.В. (доповідач у справі)

Панової І.Ю.

розглянувши касаційну скаргу
Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал"

на постанову

у справі

Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р.
№17/239 господарського суду Донецької
Області

за позовом

до

про
в судовому засіданні взяли участь представники сторін
від  КП "Донецькмісьководоканал"

Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал"
Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк
стягнення 1099248,83грн.

Гнатюк О.І. дов.№09/43 від 05.01.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. (суддя Татенко В.М.) у справі № 17/239 позов Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал" до Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк про стягнення 1099248,83грн. задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк на користь Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал" 1072749,73грн. заборгованості, 16837,12 грн. –інфляційних, 9661,98грн. –3% річних, 1700,00грн. –на відшкодування витрат по оплаті державного мита, 118,00грн. на відшкодування витрат по сплаті послуг інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. у справі № 17/239 Відкрите акціонерне товариство "Донвуглеводоканал", подало апеляційну скаргу в якій просило його скасувати.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. у справі № 17/239 (судді Мирошниченко С.В.; Колядко Т.М.; Скакун О.А.) апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. у справі № 17/239 частково скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк на користь Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал" заборгованість в сумі 590504,38грн., 3% річних в сумі 7638,45грн. частину боргу, яка виникла в зв’язку з інфляцією в сумі 11387,56грн про стягнення 3% та частини боргу.  В частині стягнення частини боргу в сумі 482845,35грн. провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. у справі № 17/239 Комунальне підприємство "Донецькмісьководоканал" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. по даній справі, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального  права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді  Яценко О.В., розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального та матеріального права дійшла висновку, про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому про цесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно умов ч. 2 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу Украї ни касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстан ції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні чи постанові господарського суду.

Разом з тим, оскаржуване рішення прийняте за неповно встановлених обставин справи, без здійснення належної юридичної оцінки тих обставин справи, які встановлені судом.

Комунальне підприємство "Донецькмісьководоканал"  звернулося з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк про стягнення  1118177,03грн., заборгованість по оплаті послуг  за період з 01.02.2004р. по 31.03.2004р. Письмовою заявою від 07.07.2004р. позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1145161,20грн. Письмовою заявою від 22.07.2004р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму 1099248,83грн.  Зменшення розміру позовних вимог судому було прийняте.

Письмовою завою від 04.10.2004р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 1464184,81грн. Письмовою заявою від 22.10.2004р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму 1099248,83грн. у тому числі: 1072749,79грн. заборгованості за водопостачання та водовідведення протягом лютого-березня 2004р.; 16837,12грн. –інфляційних за період з березень - червень 2004р.; 9661,98грн. –3% річних.

Судом першої інстанції позов задоволено, зроблено висновок що, на умовах договору №1800 від 02.01.1998р. позивач протягом листопада –березня 2004р. надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення загальною вартістю 2213658,69грн. На оплату наданих послуг позивачем відповідачеві були пред’явлені акти-рахунки. Відповідач оплатив рахунки лише частково, у результаті чого у нього перед позивачем за спірний період утворилася заборгованість у сумі 1072749,73грн., проте не зазначено за який період утворилась заборгованість і за який період вона стягнена. До того ж, місцевим судом не були зазначені підстави та мотиви, керуючись якими суд визнав зазначену ним для стягнення загальну суму –з урахуванням того, що позивач неодноразово змінював розмір позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р.  позов задоволений частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", м. Донецьк на користь Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал" заборгованість в сумі 590504,38грн., 3% річних в сумі 7638,45грн. частину боргу, яка виникла в зв’язку з інфляцією в сумі 11387,56грн про стягнення 3% та частини боргу.  В частині стягнення частини боргу в сумі 482845,35грн. провадження у справі припинено, оскільки даний борг, на думку суду, виник до 16.02.2006р., тобто -- до винесення ухвали від 16.02.2004р. про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Донвуглеводоканал", щодо стягнення боргу за березень 2004 р. взагалі судом апеляційної інстанції не приймалось судове рішення. Крім того, апеляційний суд  не врахував те, що позивач, як це вбачається із змісту касаційної скарги та наданих ним розрахунків, не включав до суми позовних вимог суми боргу за 1-15 лютого  2004 р. які, згідно з чинним законодавством, вважаються погашеними. До того ж, суд апеляційної інстанції, самостійно здійснюючі розрахунки заборгованості ( і не зобов'язуючі робити це відповідну сторону ) фактично перебрав на себе процесуальні обов'язки позивача та відповідача про надання розрахунків та контррозрахунків. Між тим, задача суду лише перевіряти вірність наданих сторонами розрахунків.

Враховуючи вищенаведене Колегія зазначає, що при винесені оскаржува-них рішення та постанови суди не встановили всіх фактичних обставин, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті. Насамперед, це стосується визначеності розрахунків заборгованості : за періодами нарахування та сумами.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29 грудня 1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувані рішення та постанова цим вимогам не відповідають, у зв’язку з чим підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, судова колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. у справі №17/239 та рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. у справі №17/239 необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Зважаючи на вищевикладене та, керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Комунального підприємства "Донецькмісьководоканал" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. у справі №17/239 задовольнити частково.

2.Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006р. у справі №17/239 та рішення господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. у справі №17/239 скасувати. Справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                   О.С. Удовиченко

Судді                                                                О.В. Яценко

І. Ю. Панова