донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.04.2007 р.                                                                            справа №17/290

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Краснов В.М. (довіреність №07-4312 від 26.12.2006р.),

від відповідача:
1.          Бушинська Є.В. (довіреність №11 від 15.01.2007р.)
2. Поповський А.А. (довіреність б/н від 13.05.2005р.)
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
30.01.2007 року

по справі
№17/290 (суддя Зубченко І.В.)

за позовом
Закритого акціонерного товариства „Макіївкокс” м.Макіївка Донецької області

до
1.          Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське Донецької області
Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м.Донецьк

про
Стягнення майнової шкоди в сумі 1510грн.32коп.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006року позивач, Закрите акціонерне товариство „Макіївкокс” м.Макіївка, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32грн.

У ході розгляду справи,  суд першої інстанції розглядав справу  з урахуванням уточнених позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди у вигляді збитків від недостачі вугільної продукції в сумі 1510грн.32коп.

Ухвалою від 07.11.2005року господарський суд за своєю ініціативою залучив до участі у справі у якості другого відповідача Відкрите акціонерне товариство „САВІ”  (а.с.46).

Рішенням від 30 січня 2007року господарський суд Донецької області (суддя  Зубченко І.В.) позовні  вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32грн. задовольнив повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Красний Лиман звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду  скасувати. Прийняти нове рішення, яким звільнити його від відповідальності із-за відсутності вини як вантажовідправника. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Позивач та другий відповідач вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступного.

18.08.2003року між Закритим акціонерним товариством „Макіївкокс” м.Макіївка (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „САВІ” (відповідач 2)  був укладений договір №1678/3, відповідно до якого у квітні 2005р. на адресу позивача за залізничними накладними №№51278367, 51278368 у залізничних вагонах надійшов вантаж  - вугільний концентрат марки „Ж”. Вантажовідправником вантажу є Державне підприємство „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське (відповідач 1). Вантаж прибув  у справному стані, без ознак розкрадення та втрати, у зв'язку з чим  був виданий органом транспорту  вантажоодержувачем без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту Залізниць України 07.04.2005р., про що свідчить відмітка на залізничних накладних (а.с.14-15).

За умовами договору, п.4.2, приймання продукції по кількості здійснюється у відповідності з  Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”  №П-6 від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами).

Як стверджує позивач, при прийманні ним продукції по кількості у спірних вагонах була виявлена недостача вантажу у розмірі 3550кг, про що складено акт №504/п від 07.04.2005р., яким  встановлено, що недостача виникла внаслідок  недовантаження. Даний акт підписано Мисак О.О.- прийомоздавальником та Шавернев В.М.-начальником зміни ЗАТ „Макіївкокс” (а.с.10).

08.04.2005року за участю представника громадськості на підставі посвідчення № 504 від 08.04.2005р. була здійснена комісійно прийомка продукції (а.с.13), за результатами якої  була виявлена недостача вантажу, про що був складений акт приймання продукції по кількості № 504 від 08.04.05р. (а.с.11). З урахуванням норми природної втрати відповідальна недостача за розрахунком позивача склала 2170 кг., що відповідно складає вартість 1510,32грн.

Дослідивши дані акти прийомки за кількістю, судова колегія вважає, що  позивачем порушені правила приймання продукції за кількістю, які встановлені Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”  №П-6, а саме:

- акт прийомки продукції №504/п від 07.04.2005р. у порушення п.9,25 Інструкції П-6 складений не в момент видачі її органом транспорту. Крім того, даний акт складений у присутності лише двох осіб, а не комісійно.  Також з акту не вбачається, що було забезпечено збереження спірної продукції.

- 08.04.2005року комісійно у складі Гелюх К.М. –прийомоздавальник,  Оленин І.М. –начальник зміни, та представника громадськості Тесленко С.Ю. на підставі посвідчення № 504 від 08.04.2005р. була здійснена прийомка спірної продукції і підписаний акт №504. Даний акт підписаний  особами, які не приймали участь в прийомці 07.04.2005року, тим самим були порушені норми п.23 Інструкції П-6.

Крім того, результати прийомки вантажу 07.04.2005року не відповідають даним, які вказані  в акті від 08.04.2005р., а саме: в акті від 07.04.2005р. за результатами прийомки продукції (п.21) у вагоні №63809669 фактично виявлено брутто 89400, у вагоні №60750833 –брутто 90900., а в акті  від 08.04.2005р. у вагоні №63809669 - брутто 89450, у вагоні №60750833 –брутто 90850. Також повна прийомка продукції 07.04.2005року не була здійснена, оскільки не визначено вага тари та нетто.

Дані акти складені у порушення Інструкції П-6 та не можуть бути підставою для задоволення вимог за даним позовом, оскільки первинна прийомка продукції була здійснена одними особами, а друга прийомка –іншими особами, що викликає сумнів щодо фактичної прийомки продукції в момент отримання від органу транспорту.

Стосовно розрахунку позовних вимог щодо факту  недостачі продукції, то судова колегія вважає його необґрунтованим, оскільки він розрахований по факту недостачі на підставі вищевказаних актів, які не мають доказової сили.

Суд першої інстанції при винесені рішення не дав правової оцінки матеріалам справи, а саме: актам прийомки продукції, а також предмету та підставі позову, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права та неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи, що передбачено статтею 104 Господарського процесуального кодексу України. В даному випадку, судова колегія рішення суду першої інстанції скасовує, та у відповідності до пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України судова колегія приймає нове рішення, оскільки у відповідності до ст.ст.33 ГПК України  позивач не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.  Позовні вимоги стягнення з відповідача майнової шкоди у вигляді збитків від недостачі вугільної продукції в сумі 1510грн.32коп. не доведені, які збитки. Отже, у задоволені позову слід відмовити у зв'язку з недоведеністю.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія дійшла висновку, що апеляційні вимоги, викладені в скарзі, підлягають частковому задоволенню,  рішення господарського суду від 30.01.2007року –скасуванню, з мотивів, викладених у постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49,99,101,102,103,104,105 Господарського  процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від  30 січня 2007року у справі № 17/290  задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від  30 січня 2007року у справі № 17/290  скасувати.

У  задоволені позову Закритого акціонерного товариства „Макіївкокс” м.Макіївка, до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське та Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м.Донецьк   про стягнення майнової шкоди у вигляді збитків від нестачі вугільної продукції в сумі 1510грн.32коп. – відмовити.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС