ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.07 р.                                                                             Справа № 29/136пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом –  Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ

до відповідача – Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції м.Шахтарськ

про визнання недійсним припису

за участю представників сторін:

від позивача – Кривенькая О.В. – заст..гол. бухгалтера(за довір.), Волошина А.А.(за довір.)

від відповідача – Злобін А.О. –  ст..держподатковий інспектор (за довір.), Комаров Д.А. – ст..держподатковий інспектор (за довір.)

Позивач, Державне підприємство “Шахтарськантрацит”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання необґрунтованою дії та зобов”язання скасувати припис Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції від 12.03.2007р. №1719/10/24-013 і видати новий припис на узгодження операції по проведенню заліку однорідних вимог.

Додатковою заявою від 10.05.2007р. позивач змінив позовні вимоги і просить визнати недійсним припис Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції від 12.03.2007р. №17191024-013 та зобов’язати відповідача надати згоду на здійснення операції по проведенню заліку зустрічних однорідних вимог з ТОВ “Управління гірничих робіт”.

Заявою від 07.06.2007р. позивач зменшив позовні вимоги, виключивши з предмета позову вимогу про зобов”язання відповідача на видачу згоди на здійснення операції по проведенню заліку однорідних вимог з ТОВ “Управління гірничих робіт”.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на п.п.8.6.5 п.8.6 ст.8 Закону України №2181-III від 21.12.2000р.,яким передбачено, що податковий керуючий має право видати припис про заборону здійснення операції по відчуженню активів у випадку, коли по його висновкам цінові умови чи форми розрахунку по такій операції призведуть до зменшення спроможності платника податку своєчасно чи в повному обсязі погасити податковий борг. Позивач вважає, що виданий відповідачем припис є безпідставним , оскільки  нічим не підтверджується висновок про те, що операція призведе до зменшення платоспроможності боржника.Позивач зазначив, що безпідставна  відмова також спричинить порушення ст..601 ЦК України, у відповідності з якою зобов”язання припиняється заліком однорідних вимог, для проведення якого достатньо заяви однієї сторони.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням на п.п.8.6.5 п.8.6 ст.8 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  , за приписами якої податковий керуючий має право  видати припис про заборону здійснення такої операції, у разі коли за  його висновками цінові умови та/або форми розрахунку за такою операцією призведуть до зменшення спроможності платника податків вчасно або у повному обсязі погасити податковий борг. Відповідач зазначив, що на дату надходження запиту від 01.03.2007р. №05-144 податковий борг  позивача складав 36644,9грн., з початку 2007 року борг зріс на 3681,4 тис.грн.. Відповідно до спільного наказу Міністерства вугільної промисловості України та ДПА України  від 27.02.2007р. №106/54 “Про заходи щодо мобілізації надходжень до Державного бюджету у 2007 році та погашення податкового боргу підприємств, що належать до сфери управління Мінвуглепрому” позивач повинний щомісячно скорочувати податковий борг, у т.ч. у січні – на 3838тис. грн., лютому – на 3842 тис.грн. Проведення позивачем вказаної в запиті операції передбачало залік однорідних вимог для погашення взаємних зобов”язань, які виникли між відокремленим підрозділом “Шахта Іловайська” ДП “Шахтарськантрацит”  та ТОВ “Управління гірничих  робіт”, а не на сплату податків, що разом з наявністю зростання податкового боргу вплинуло на висновок податкового керуючого щодо доцільності надання дозволу на проведення операції.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за номером №32299510 та як платник  податків  перебуває  на  обліку у           Шахтарській об”єднаній державній податковій інспекції.

З витягу про реєстрацію застав рухомого майна, виданого 17.11.2005р. , вбачається, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є : тип обтяження  - податкова застава, дата виникнення податкової застави - 01.10.2003р.,об”єкт обтяження- невизначене майно, всі види активів.

Наказом Шахтарської ОДПІ від 08.05 .2007р. №190 податковим керуючим щодо позивача був призначений старший державний податковий ревізор-інспектор Комаров Д.А.

Позивач, відповідно до ст.8 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, 01.03.2007р. за №05-141 звернувся до відповідача із запитом про погодження операцій з активами, у тому числі на проведення заліку зустрічних однорідних вимог, які виникли між структурним підрозділом “Шахта Іловайська” та  ТОВ “Управління гірничих робіт” на суму 43756,80 грн. У запиті зазначено про те, що така операція  не уплине на здатність підприємства погашати поточні податкові зобов”язання та звичайну  вартість інших активів, які залишаються в податковій заставі, більш двократного розміру суми податкового боргу.

Податковим керуючим Д.А.Комаровим 12.03.2007р.  видано припис за №1719/10/24-013, який затверджено заступником начальника ОДПІ, про заборону здійснення наведеної операції, оскільки її проведення може призвести до зменшення спроможності боржника вчасно або в повному обсязі погасити податковий борг.

Згідно до  п.п. 8.6.5 п.8.6. ст. 8  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» рішення податкового керуючого щодо видання припису про заборону здійснення операцій може бути оскаржене у порядку, встановленому цим Законом для оскарження рішень контролюючих органів. Тобто, на приписи податкових керуючих про заборону здійснення операцій з активами, які знаходяться у податковій заставі, розповсюджуються загальні положення щодо оскарження рішень контролюючих органів, тому спір щодо такого припису є публічно-правовим спором, який може бути переданий до адміністративного суду, а така справа адміністративної юрисдикції підлягає розгляду адміністративним судом за правилами встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Видання наведеного припису суд вважає безпідставним виходячи з наступного.

Згідно до п.8.1 ст.8 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків, що мають податковий борг, передаються в податкову заставу. Право податкової  застави  виникає  згідно  із  законом та не потребує письмового оформлення.

Як вбачається з пункту 1.17 статті 1 цього Закону,  податкова застава це - спосіб забезпечення податкового зобов’язання платника податків не погашеного у строк. Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податкової заставою податкового зобов’язання одержати задоволення з вартості заставленого майна перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Пріоритет заставодержателя на задоволення вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до закону (норма викладена в редакції Закону України № 1255-4 від 18 листопада 2003 року і діє з 1 січня 2004 року).

Відповідно до ст..37  Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів  та реєстрацію обтяжень” від 18 листопада 2003 року N 1255-IV податкова застава належить до публічних обтяжень. Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються   законом.

Статтею 38 цього Закону визначені права за публічним обтяженням, зокрема встановлено, що при публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган. Права і обов'язки суб'єктів публічного обтяження встановлюються законом.

Такі повноваження щодо податкових органів відносно податкової застави визначені у          п.8.3. ст..8 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за приписами якого податковий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі застав за умови строку дії такої податкової застави більш як десять календарних днів.

Пунктом 3.1 Порядку застосування податкової застави органами державної податкової служби, затв. наказом Державної податкової  адміністрації України                                       28.08.2001 за № 338, зареєстр. в Міністерстві  юстиції України 3 жовтня 2001р.                                       за N 857/6048, встановлено, що за умови строку дії податкової застави більш як десять календарних днів орган державної податкової служби зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу в державних реєстрах застав нерухомого майна.

Відповідно до пункту 1 наказу від 07.02.2003 N9/5/59 Міністерства юстиції України, Державної податкової адміністрації України від 7 лютого 2003 року N 9/5/59, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 7 лютого 2003 р. за N 107/7428 “Про реєстрацію податкових застав нерухомого майна” ( в редакції, чинної на дату реєстрації податкової застави)  реєстрація податкових застав нерухомого майна здійснюється в  Державному реєстрі застав рухомого майна в порядку, встановленому Інструкцією про порядок реєстрації застав рухомого майна в Державному реєстрі застав рухомого майна, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 26 лютого 1999 року N 13/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1999 року за N 123/3416.

З 09.08.2004р. набрала чинності Інструкція  про порядок ведення Державного реєстру            обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затв. наказом Міністерства юстиції України          29.07.2004  за N 73/5, зареєстр. в Міністерстві  юстиції України  29 липня 2004 р. за N942/9541.

За приписами п.2 цієї Інструкції унесення до Реєстру відомостей про обтяження  рухомого  майна здійснюється на підставі відповідної Заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна, яка повинна містити в собі певні відомості, у тому числі :  "Умови" (розмір зобов'язання або вимоги, строк виконання зобов'язання);   "Опис предмета обтяження".

Відповідно до п.п. 8.2.2 пункту 8.2 статті 8  Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами” право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Положення наведеної норми в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу втратило чинність, як таке, що визнане неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2005 від 24.03.2005р.

Згідно до п.4 наведеного Рішення положення підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, з 24.03.2005р. не має правових підстав для розповсюдження податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу.

Згідно довідки відповідача станом на 12.03.2007р.  за позивачем обліковувався податковий борг в розмірі 36381713,08 грн., у т.ч. недоїмка – 34379013,06 грн., пеня- 2002700,02 грн. З балансу  станом на 31.03.2007р. вбачається, що у позивача обліковуються активи на загальну суму 901663 тис.грн. , тобто в розмірі, що значно перевищує суму податкового боргу.

Відповідачем зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна стосовно поширення податкової застави лише на майно, вартість якого відповідає сумі податкового боргу позивача, та з визначенням опису предмета обтяження,  не були внесені.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів знаходження у податковій заставі саме дебіторської заборгованості ТОВ “Управління гірничих робіт” в розмірі 43756,80 грн.

Підпунктом 8.6.1 п.8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом: а) купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не  є меншими за звичайні;   б) використання об'єктів нерухомого чи рухомого майна, майнових чи немайнових прав, а також коштів для здійснення прямих чи портфельних інвестицій, а також цінних паперів, що засвідчують відносини боргу, надання гарантій, поручительств, уступлення вимоги та переведення боргу, виплату дивідендів, розміщення депозитів або надання кредитів;     в) ліквідації об'єктів нерухомого або рухомого майна, за винятком їх ліквідації внаслідок обставин непереборної дії (форс-мажорних обставин) або відповідно до рішень органів державного управління.

Відповідно до п. 8.6.5. ст. 8 цього Закону для  узгодження окремої операції на підставі відповідної цивільно-правової угоди платник податків надає податковому керуючому запит, в якому роз'яснюється зміст операції та фінансово-економічні наслідки її проведення. Податковий керуючий має  право видати припис про заборону здійснення такої операції, у разі коли за його висновками цінові умови та/або форми розрахунку за  такою операцією призведуть до зменшення спроможності платника податків вчасно або у повному обсязі погасити податковий борг. Зазначений припис має бути затверджений керівником відповідного податкового  органу.

З викладеного вбачається, що письмовому узгодженню з податковим органом підлягають не всі операції, які здійснюються платником податків, а тільки ті, що зазначені у п.п.8.6.1 п.8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Між позивачем та ТОВ “Управління гірничих робіт” був укладений договір підряду №709-05, на виконання вимог якого позивачеві  було виконано будівельно-монтажні роботи на суму 171,3888 тис.грн., що засвідчується відповідною довідкою за вересень 2005р.

Між позивачем та  ТОВ “Управління гірничих робіт” 07.09.2005р. був укладений договір №48, на виконання умов якого позивачем було виконано  вибухові роботи на загальну суму 64632,35 грн., що засвідчується відповідними актами.

Наведені договори були укладені на умовах оплати виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів.

Розрахунки за наведеними договорами були виконані частково, згідно акту звіряння взаємних розрахунків, складеного між позивачем та ТОВ “Управління гірничих робіт”, заборгованість позивача за договором №709-05 складає 43756,80 грн., заборгованість ТОВ “Управління гірничих робіт”  за договором №48 від 07.09.2005р. складає 83388,80 грн. .

ТОВ “Управління гірничих робіт” листом від 29.01.2007р. №01-06/52 повідомило позивача про припинення зобов’язань у сумі 43756,80 грн. за договором   №48 від 07.09.2005р. шляхом заліку зустрічних однорідних вимог за договором №709-05 від 07.09.2005р. згідно до ч.2 ст.601 ЦК України.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.  Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов’язання.

Таким чином, здійснений відповідно до ст.601 ЦК України залік зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов‘язань, які виникли з двох окремих самостійних договорів, а не зміною умов договору, та не є операцією , яка підлягає письмовому узгодженню з податковим органом, перелік яких наведений у п.п.8.6.1 п.8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Аналіз положень п. 8.6. ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» дає підстави для висновку, що повноваження податкового керуючого відносно розгляду запитів платників податків про узгодження операцій із заставленими активами розповсюджуються тільки на операції, узгодження яких є обо’язковим відповідно до вимог закону. Таке ж стосується і повноважень податкового керуючого щодо видання приписів на заборону проведення таких операцій.

Якщо платником податків вимагається узгодження операції, яке не є обов’язковим згідно із законом, то у податкового органу відсутні повноваження як на розгляд відповідних запитів та тим більше на видання приписів про заборону таких операцій.

Враховуючи викладене,  позовні вимоги позивача про визнання недійсним припису від 12.03.2007р. №17191024-013 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 8.6. ст. 8 Закону  України  від  21.12.2000  р.  N2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.601 Цивільного кодексу України, та ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов  Державного підприємства “Шахтарськантрацит” до Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним припису від 12.03.2007р. №17191024-013 задовольнити .

Визнати недійсним припис про заборону здійснення операції від 12.03.2007р. №17191024-013.

Присудити Державному підприємству “Шахтарськантрацит” (86211, м.Шахтарськ, вул..Крупської,20,р/рахунок №6425 у філії “Відділення Промінвестбанка в м.Шахтарську”, МФО 334613, ) з Державного бюджету України судовий збір  в розмірі 03грн.40коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя