ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"06" лютого 2007 р.

справа № 20-9/388

за позовом  Відкритого акціонерного товариства
“Енергетична компанія “Севастопольенерго”

до   Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

про  стягнення
192,20 грн.

суддя Рибіна
С.А.

представники сторін:

позивача -
Зінченко О. В., довіреність № 209/0/2-07 від 04.01.2007;

відповідача
-не з'явився.

Суть спору:
Відкрите акціонерне товариство “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (далі
-ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”)  звернулося
до господарського суду міста Севастополя із позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1  про стягнення 192,20
грн. за договором НОМЕР_1 на поставку електричної енергії,  які складають заборгованість  за
перевищення договірної величини споживання електроенергії в січні 2006
року.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, відзив на позов не надав, про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином  у
встановленому порядку.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за
наявними матеріалами.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням позивача, відповідно
до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій
України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Відносини електроенергетики в
Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком
постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.99 № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 09.04.02  № 475 та Правилами
користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 в
редакції постанови НКРЕ від 22.08.02  №
928.

Відповідно до статті 275
Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про
електроенергетику” споживання енергії
можливе  лише  на
підставі  договору  з енергопостачальником.

13.12.04  між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”
(Постачальник) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Споживач) був
укладений договір НОМЕР_2 на поставку електричної енергії (далі Договір), який
відповідно до умов пункту 10.4 Договору є продовженим на теперішній час.

Згідно умов Договору Постачальник
зобов'язувався постачати  Споживачу
електричну енергію в обсягах  у
відповідності з договірними  квартальними
(місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаної в Додатку № 1 до
Договору. Споживач, в свою чергу, зобов'язаний здійснювати оплату за спожиту
електроенергію грошовими коштами за тарифами та у строки, вказані в  Додатку № 5 до Договору.

Пунктом 8.1 Договору встановлено,
що  розрахунковим періодом є період з 14
числа попереднього календарного місяця до
такого ж числа поточного календарного місяця.

Розрахунок за спожиту
електроенергію здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання Постачальника
в уповноваженому банку.

За дату оплати приймається дата
отримання коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом  використання Постачальника або дата внесення
Споживачем готівкових коштів  в касу Постачальника.

Пунктами 2.2.3, 8.3 Договору
передбачено, що  споживач щомісяця до 14
числа зобов'язується надавати звіти про обсяги спожитої електроенергії.

Відповідно до пункту 8.4 Договору,
споживач здійснює оплату до  19
числа  календарного місяця.

Згідно додатку № 1 до Договору
відповідачу встановлена договірна величина споживання електричної енергії  на
січень 2006 року в розмірі 3200 кВт/г.

Згідно облікового листа споживача,
витрата електричної енергії Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1  в січні 2006 року склала 3868 кВт/г.

Таким чином, перевищення договірної
величини споживання електричної енергії склало
в -668 кВт/г.

На підставі звіту про спожиту
електроенергію позивач здійснив нарахування та виставив рахунок НОМЕР_3 на суму
192,20 грн.

Відповідач вказаний рахунок в
добровільному порядку не сплатив, у зв'язку з чим позивач був змушений  звернутись з позовом до суду.

Позовні вимоги  підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4
Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються
до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після
01.01.04.

Правовідносини між сторонами
виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським
кодексом України.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного
Кодексу України  зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону,
акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок -згідно зі
звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов'язань та
одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків,
передбачених  законом.

Статтею 26 Закону України “Про
електроенергетику” (в редакції на момент порушення) передбачено, що споживачі у
випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за
розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці
фактично спожитої і договірної величини.

Відповідач за фактичне перевищення  спожитої
в січні 2006 року електроенергії не сплатив, у зв'язку з чим вимоги ВАТ
“ЕК “Севастопольенерго” щодо стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1  двократної різниці між фактично
спожитою та договірною величинами споживання електроенергії в січні  2006 року в розмірі 192,20 грн.  підлягають задоволенню.

Пунктом 7 статті 26  Закону України «Про
електроенергетику»встановлено, що споживач,
якому електрична    енергія    постачається енергопостачальником,  що
здійснює  підприємницьку  діяльність
з постачання   електричної   енергії
на   закріпленій   території, зобов'язаний  оплачувати
її  вартість  виключно коштами шляхом їх перерахування   на
поточний   рахунок   із
спеціальним  режимом
використання  енергопостачальника.

Таким чином, дана сума підлягає
стягненню з відповідача на рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті
державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Керуючись ст. ст. 49,  82-85, 116, 117  Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити.

1.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1, відомості про рахунки
відсутні,   ідентифікаційний код НОМЕР_4)
на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія
„Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, буд. 44, , рахунок з спеціальним режимом використання № 168
в  СВ Ощадбанку № 4548, МФО 324027)
двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання
електроенергії в січні 2006 року в розмірі
192,20 грн. на рахунок з спеціальним режимом використання
№ 168 в  СВ Ощадбанку № 4548,
МФО 324027

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

2.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1, відомості про рахунки
відсутні,   ідентифікаційний код НОМЕР_4)
на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія
„Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, буд. 44, , рахунок з спеціальним режимом використання № 168
в  СВ Ощадбанку № 4548, МФО 324027)
220,00 грн., з яких: 102,00 грн. -державне мито, 118,00 грн. -витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Копії рішення направити на
адресу сторін.

Суддя                                                                                                                                        С.А.
Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано 08.02.2007