КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2007                                                                                           № 7/453

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Калатай  Н.Ф.

Смірнової  Л.Г.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - не з’явилися

від відповідача - Рачинський В. А. – представник за довіреністю від 17.09.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миропільська 39"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.07.2007

у справі № 7/453 (Якименко М.М.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” в особі Розрахункового департаменту

до                                                   Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миропільська 39"

про                                                  стягнення 17520,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року, повний текст якого був підписаний 06.08.2007  року, у справі № 7/453 позов задоволено повністю,  а саме, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 15179,41 грн. основного боргу, 1519,73  грн. збитків від інфляції, 475,81 грн. 3% річних, 345,56 пені, 175,21грн. витрат по сплаті державного мита та 118  грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що в порушення умов договору на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 04309/4-04 від 12.05.2004 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останній не оплатив  послуги на сумму 15179,41 грн., надані за вказаним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Миропільська 39”  звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року № 7/453 скасувати повністю та винести нове, яким у позові відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача всі судові витрати, пов’язані з розглядом даної справи.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що при винесення спірного рішення судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права; що згідно  чинних розпоряджень КМДА у тарифах на питну воду й водовідведення передбачались кошти за обслуговування внутрішньобудинкових водопровідних мереж, що повертаються розпорядженнями КМДА від 06.03.2001 року № 396, від 09.03.2004 року № 355 постачальником, як відшкодування відповідачеві за обслуговування внутрішньобудинкових водопровідних мереж за тарифом 0,48 грн./кв.м. за рік від житлової площі будинку (11353,0 кв. м.); що відповідач звертався до позивача стосовно укладення договору на відшкодування у 2004 році, проте отримав відмову в зв’язку тим, що відповідачем не було надано технічний паспорт на будинок, який останній отримав з вини ХК “Київміськбуд” тільки в січні 2006 року; що на даний час позивач має перед відповідачем заборгованість з відшкодування за обслуговування внутрішньобудинкових мереж в сумі 23084,43 грн. за договорами № 40 від 18.01.2006 року та № 159 від 21.03.2006 року; що позивач порушив ст. 1212 ЦК України; що відповідачу не наданий акт звірки розрахунків, про що він звертався до позивача листом № 26 – 81 від 20.11.2006 року; позивач не виконав вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі  від 09.07.2007 року № 7/453 в частині проведення звірки взаєморозрахунків з відповідачем.

Ухвалою від 06.09.2007 року колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н. В., судді Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А. прийняла апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” до свого провадження та призначила її розгляд на 19.09.2007 року.

Розпорядженням Голови суду № 01 –23/1/1 від 18.09.2007 року справу № 7/453  передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н. В., суддів Калатай Н. Ф., Смірнової Л. Г.

В судовому засіданні 19.09.2007 року відповідач надав усні пояснення, в яких просив Київський апеляційний господарський суд рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року № 7/453 скасувати повністю та винести нове, яким у позові відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача всі судові витрати, пов’язані з розглядом даної справи.

19.09.2007 року в судове засідання представники позивача не з’явилися, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційного подання, колегія вважає за можливе здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів  Київського апеляційного господарського суду встановила наступне:

12.05.2004 року позивач та відповідач уклали договір на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 04309/н – 04 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язується надавати відповідачу послуги з постачання питної води та отримання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а відповідач зобов’язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому позивачем послуг на умовах Договору, дотримуватись порядку користування  питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 та іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за Договором.

Згідно п. 2.1.1. Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого позивачем, окрім випадків, передбачених Правилами користування.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору позивач щомісячно направляє до банківської установи відповідача платіжні документи (в електронному вигляді дебетові повідомлення, вимоги – доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії Договору позивач доводить відповідачу нові тарифи у платіжних документах без внесення додаткових змін до Договору стосовно строків їх введення та розмірів.

На виконання своїх зобов’язань за Договором позивач надав відповідачу послуги  в період з 01.07.2005 по 01.06.2007 на загальну суму 54 486,04 грн. (з урахуванням знижки), що підтверджується розшифровками рахунків відповідача та маршрутними картками.

Відповідач свої зобов’язання за Договором виконав частково, сплативши позивачу 39 306, 63 грн., в зв’язку з чим борг відповідача станом на 01.06.2007 становить 15 179,41 грн.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, оплата вартості послуг здійснюється відповідачем щомісячно у безготівковій формі у 10-ти денний термін з дня направлення позивачем платіжного документа до банківської установи відповідача. За згодою позивача оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата, що надходить від відповідача першочергово зараховується позивачем в погашення боргу.

Згідно п. 2.2.5. Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг відповідач зобов'язаний у 10-ти денний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи відповідача, письмово повідомити про це позивача та у цей же термін направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова відповідача оплатити платіжний документ позивача вважатиметься безпідставною.

Матеріали справи не містіть жодного доказу наявності оформлених у встановленому Договором порядку заперечень відповідача щодо кількості або вартості отриманих від позивача за період з 01.07.2005 року по 01.06.2007 року послуг.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв правомірне рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 15 179,41 грн. в оплату послуг, наданих за умовами Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити  усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи  інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених чинним законодавством або договором.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов’язань, тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої Договором або законом.

Відповідно до п. 4.2 Договору, при порушенні строків виконання зобов’язання по оплаті за надані послуги, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 345, 56 грн. відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви.

Наданий позивачем розрахунок пені зроблений у відповідності до Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, згідно якого розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення пені в сумі 345, 56 грн. відповідає умовам Договору та вимогам закону.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Задоволення судом першої інстанції вимог позивача в частині стягнення з відповідача 1 519,73 грн. збитків від інфляції та 475, 81 грн. –3% річних відповідає вимогам закону і дійсним обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2007р. у справі № 7/453 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Щодо заперечення відповідача, з посиланням на наявність спору між сторонами щодо укладення договору на відшкодування за обслуговування внутрішньобудинкових мереж і наявності боргу в зв’язку з цим у відповідача перед позивачем, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 13 “Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і спору та при будинкових територій” (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560, витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення (від зовнішньої стіни будинку до внутрішньої стіни квартири) і зливової каналізації визначаються відповідно до укладених договорів між власником (балансоутримувачем) будинку або його уповноваженою особою та організацією, яка здійснює експлуатацію внутрішньобудинкових систем. До цих витрат також включаються витрати на ліквідацію аварій на внутрішньоквартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно-технічного обладнання).

Отже, підставою для отримання відповідачем відшкодування за обслуговування внутрішньо будинкових мереж є договір, який сторонами не укладався, а відтак, у відповідача відсутні правові підстави посилатися на зазначені обставини.

При цьому колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що він не позбавлений права звернутися до суду у встановленому законом порядку для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в інший передбачений законом спосіб.

Посилання відповідача на договори № 40 від 18.01.2006 року та № 159 від 21.03.2006 року, за якими у позивача перед відповідачем, за твердженням останнього, є заборгованість з відшкодування за обслуговування внутрішньобудинкових мереж, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки ці договори не є предметом розгляду у цій справі.

Щодо невиконання позивачем вимог ухвали суду про порушення провадження у справі  від 09.07.2007 року № 7/453 в частині проведення звірки взаєморозрахунків з відповідачем та ненадання відповідачу акту звірки розрахунків, про що він звертався до позивача листом № 26 – 81 від 20.11.2006 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як слідує з матеріалів справи, проведення звірки розрахунків між позивачем та відповідачем та підписання акту за наслідками її проведення  не впливає на суть рішення суду.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Миропільська 39”   на рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2007 р. у справі №  7/453 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2007р. у справі № 7/453 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 7/453.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Смірнова  Л.Г.

21.09.07 (відправлено)