ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  9/60

21.03.07

За позовом   Державного підприємства Поліграфічний комбінат «Україна»по виготовленню цінних паперів

До відповідача  Приватного підприємства «Вікторія-90»

Про           стягнення 35 456,84 грн.

Суддя  Жирнов С.М.

Представники:

Від позивача:        Карповська Л.В. –довіреність № 74000-02/2586 від 14.11.2006 р.

Козир А.О. –довіреність № 74000-02/2586 від 14.11.2006 р.

Від відповідача:   не з’явився.

Обставини  справи:

Позов заявлений про стягнення 25 000,00 грн. основного боргу, 4 402,05 грн. пені за період 12.01.05 р. по 20.12.06 р., 1 454,79 грн. річних за період з 12.01.05 р. по 20.12.06 р. та 4 600,00 грн. індексу інфляції за період з 01.02.05 р. по 01.11.06 р. відповідно до Договору підряду № 3/28/205  від 02.09.2004 р..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2007 р. порушено провадження у справі № 9/60 та призначено її до розгляду на 21.03.2007 р.

Позивач в судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі та Заяву № б/н про часткову зміну позовних вимог, відповідно до якої відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4 402,05 грн.

В іншій частині позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав і не надіслав, ухвалу суду від 02.03.2007 р. не виконав, у зв’язку з чим справа розглядалась відповідно до ст. 75 ГПК України та без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Учасники спору вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.97 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Поштове відправлення відповідачу з ухвалою суду від 02.03.2007 р. і та направлені за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, повернулись на адресу відправника (Господарський суд міста Києва) з відміткою пошти «За вказаною адресою не проживає».

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

02.09.2004 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір підряду № 3/28/205 (надалі за текстом «Договір»).

Згідно пунктів 1.1 вищеназваного Договору відповідач, визначений як Підрядник, зобов’язався виготовити та встановити: ворота в клуб, перегородки на 2-ому технічному поверсі цеху ГЗТаНП, ліхтарі верхнього освітлювання, двері редакційного корпусу (надалі по тексту «роботи»), а позивач, визначений як Замовник, зобов»язався прийняти та оплатити виконану роботу (п.п. 2.1, 3.1 Договору).

Загальна сума Договору визначена п. 2.1 останнього у розмірі 184 822,00 грн.

Замовник (позивач) на виконання умов Договору перерахував Підряднику (відповідачу) кошти на загальну суму 209 822,00 грн. відповідно до платіжних доручень №  4229 від 13.09.2004 р., 4609 від 04.10.2004 р., 5263 від 09.11.2005 р. 5450 від 23.11.2004 р., 57 від 11.01.2005 р. (копії таких знаходяться в матеріалах справи).

На думку позивача та з огляду на вищенаведене, позивач внаслідок «бухгалтерської помилки»перерахував відповідачу на 25 000,00 грн. більше, ніж зобов»язаний був перерахувати останньому відповідно до Договору. Таке своє твердження позивач обґрунтовує, посилаючись на вищезазначені платіжні доручення щодо перерахування відповідачу 209 822,00 грн., акти приймання виконаних робіт від 05.11.2004 р. та 27.12.2004 р. та Акт звіряння розрахунків між ДП Поліграфічним комбінатом «Україна»та ПП «Вікторія», які підписані уповноваженими представниками сторін Договору.

02.10.2006 р. позивач звернувся до відповідача з Претензією (в порядку статті 6 ГПК України) № 74000-06/2210 про перерахування суми у розмірі  25 000,00 грн. на рахунок позивача, але станом на час подання позову до суду  відповідач таку вимогу позивача не виконав, кошти у вищезазначеній сумі позивачу не перерахував..

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України (глава 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно.

Положення вищезазначеної глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

З огляду на п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 застосовуються також і до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов»язанні.

Приписами ч.1 ст. 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов»язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Фактично судом встановлено, що відповідно до актів приймання виконаних робіт від 05.11.2004 р. та 27.12.2004 р. сторони Договору підтвердили, що роботи на виконання спірного договору виконані у повному обсязі та на загальну суму 184 822, 00 грн. Такі акти підписані уповноваженими представниками сторін Договору, а, отже, визнаються судом у якості належних доказів по справі.

Крім цього, судом встановлений факт перерахування позивачем на виконання умов Договору відповідачу кошти на загальну суму 209 822,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №  4229 від 13.09.2004 р., 4609 від 04.10.2004 р., 5263 від 09.11.2005 р. 5450 від 23.11.2004 р., 57 від 11.01.2005 р. та які знаходяться в матеріалах справи.

Наведене свідчить про наявність у позивача права встановленого законом (ст. 1212 ЦК України) на витребування у відповідача безпідставно набутого останнім майна у вигляді грошових коштів на суму 25 000, грн. у повному обсязі (209 822,00 грн. - 184 822, 00 грн. = 25 000,00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому позов в частині 25 000,00 грн. основного боргу підлягає задоволенню повністю.

Приписами ч.1 ст. 1214 ЦК України встановлено обов»язку особи, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Фактично 02.10.06 р. позивач направив відповідачу Претензією (в порядку статті 6 ГПК України) № 74000-06/2210 про перерахування суми у розмірі  25 000,00 грн. на рахунок позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання божником обв»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наведене свідчить, що з 10.10.06 р. настає початок порушення відповідачем строку виконання обов»язку щодо повернення вищезазначеної суми у розмірі 25 000,00 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 454,79 грн. річних за період з 12.01.05 р. по 20.12.06 р. та 4 600,00 грн. індексу інфляції за період з 01.02.05 р. по 01.11.06 р. підлягають лише частковому задоволенню: 419,18 грн. грн.. річних за період з 10.10.06 р. по 21.12.06 р. та  1 100,00 грн. індексу інфляції за період з 10.10.06 р. по 01.11.06 р.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення річних та індексу інфляції відмовити.

Враховуючи подану позивачем Заяву № б/н про часткову зміну позовних вимог (надалі за текстом («Заява»), відповідно до якої останній відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4 402,05 грн., а також те, що у суду відсутні підстави для неприйняття відмови позивача від позову в зазначеній частині, Заява позивача підлягає задоволенню, провадження у справі в частині стягнення 4 402,05 грн. пені підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати покладаються на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 530, 1212, 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Вікторія-90»(03164, м. Київ, вул. Полярна, 8/29; ідентифікаційний код 30530887) на користь Державного підприємства Поліграфічний комбінат «Україна»по виготовленню цінних паперів (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44; ідентифікаційний код 16286441) 25000 (двадцять п»ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 419 (чотириста дев»ятнадцять) грн. 18 коп. річних, 1 100 (одну тисячу сто) грн. індексу інфляції, 265 (двісті шістдесят п»ять) грн. 19 коп. держмита, 88 (вісімдесят вісім) грн. 25 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Провадження у справі на суму 4 402,05 грн. припинити.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ.

6.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
С.М. Жирнов

Дата підписання 27.03.2007 р.