СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.07                                                                                 Справа № 13/170

За позовом приватного підприємства “ГІР і К” м. Черкаси

до Державного підприємства “Ровенькиантрацит” м. Ровеньки

про стягнення 1 273 058 грн. 19 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Бобошко М.О. дов. № 3 від 16.01.2007 р.

Від відповідача
Шамкій В.М. дов. № 1-3/3д-112 від 29.12.2006 р.

У судовому засіданні 19 квітня 2007 року була оголошена перерва до 25.04.2007 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Відповідача –Державного підприємства „РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ” на свою користь  577 386,85 грн. –пені у розмірі 0,1%; 247 762,92 грн. –штрафу у розмірі 7%; 397 091,16 грн. –інфляційних витрат; 3% річних - 50 817, 26 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на помилки при розрахунку. Відповідач зазначає, що пеня та штраф повинні складати 377 386 грн. 85 коп., інфляційні нарахування –197 091 грн. 16 коп.

19.04.2007 р. позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути з відповідача 377 386,85 грн. –пені у розмірі 0,1%; 147 762,92 грн. –штрафу у розмірі 7%; 201 148,16 грн. –інфляційних витрат; 3% річних –54 902,43 грн.

25.04.2007 р. відповідачем наданий контр розрахунок який співпадає з розрахунком позивача доданим до заяви про уточнення позовних вимог від 19.04.2007 р.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що Між позивачем та відповідачем був укладений договір  поставки № 399т/15-1479 гп від 30.12.05, за цим договором  “Постачальник” (позивач у справі) зобов’язується  поставити ,  а “Покупець”( відповідач у справі) прийняти  і оплатити Товар в номенклатурі, кількості та за цінами, зазначеними у Специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.4 договору  поставки № 399т/15-1479 гп від 30.12.05, порядок та форма розрахунків проводиться шляхом перерахування грошових коштів на р/р   “Постачальника”(позивач у справі) протягом 60 діб з дня поставки товару на склад" Покупця" ( відповідача у справі).

Відповідно до умов договору  поставки № 399т/15-1479 гп від 30.12.05, додаткових  угод, специфікацій до зазначеного договору позивач на протязі 2005-2006рр.  здійснило прямі поставки  відповідачу лісоматеріалів –рудстояки довжиною 2.0;3,0; 4,0-6,5 ; хвойних порід, товщиною 10-20 см., згідно ГОСТ 616-88, 9463-88 надалі за текстом продукція.

Свої зобов’язання  згідно умов вищевказаного договору , щодо поставки продукції, позивач виконав у повному обсязі.

Заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаним договором  станом на 05.03.07 складає 1840947 грн. 24 коп., що підтверджується видатковими накладними (а.с.40-58), атами звірення взаєморозрахунків від 29.09.06, від 18.10.06, від 24.01.07.

Позивачем виставлені відповідачу рахунок  № 19 від 09.02.06 до видаткової накладної № РН –0000019 від 09.02.06 на суму 111520грн. 37коп., відповідач здійснив частковий розрахунок за поставлені лісоматеріали у сумі 88734грн. 88коп., а рахунки № 20 від 16.02.06; № 22 від 27.02.06; № 25 від 28.02.06; № 26 від 01.03.06.; № 27 від 03.03.06; № 28 від 03.03.06; № 30 від 09.03.06.; № 32 від 15.03.06 ; № 36 від 20.03.06; № 38 від 23.03.06; № 39 від 27.03.06; № 40 від 29.03.06 ; № 42 від 07.04.06.; № 42 від 07.04.06.; № 43 від 10.04.06.; № 48 від 17.04.06; № 49 від 17.04.06.; № 52 від 20.04.06; № 53 від 20.04.06 на загальну суму 1840947 грн. 24 коп. залишились   відповідачем не  оплачені .

Поставка продукції здійснювалась  відповідно до умови договору, що підтверджено видатковими накладними по кожній поставленій партії товару.

Відповідач не виконав свої зобов’язання за договором, не провів оплату за поставлений товар, тому заборгованість відповідача перед позивачем за  договорами  поставки № 399т/15-1479 гп від 30.12.05, а саме залишок  заборгованості відповідача перед позивачем складає 1840947грн. 24 коп.

Зазначені обставини були встановлені рішенням суду у справі № 4/90 від 05.03.2007 року за позовом ПП “Гір і К” до ДП “Ровенькиантрацит”.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту, зареєстрованого Виконкомом Ровеньківської міської ради Луганської області державним реєстратором Бондаренко Світланою Федорівною 18.01.2006., за № 5000007 Державне підприємство «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» (надалі - Підприємство), засноване на державній власності згідно з наказом Мінпаливенерго України від 31 березня 2003р. №158 та належить до сфери управління Міністерства вугільної промисловості України відповідно до Указів Президента від 25 липня 2005 року №1123 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління вугільною промисловістю», від 5 жовтня 2005 року №1417 «питання Міністерства вугільної промисловості України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2005 року №417-р  «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та повноважень з управління корпоративними правами держави щодо господарських товариств».,

Згідно п.3.1. Статуту підприємство є юридичною особою. Права і обов’язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

Відповідно до довідки №85 про включення Відповідача до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) підприємство має статус юридичної особи, організаційно-правова форма за КОПФГ –державне підприємство; форма власності за КФВ –державна власність .

Крім цього, відповідно до Статуту Майно ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ»є державною власністю  і закріплюється за нею на праві повного господарського відання.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому, з врахуванням зміни позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 377 386,85 грн. –пені у розмірі 0,1% за період з 02.04.2006 р. по 18.12.2006 р.; 147 762,92 грн. –штрафу у розмірі 7%; 201 148,16 грн. –інфляційних витрат за період з травня 2006 року по березень 2007 р.; 3% річних –54 902,43 грн. за період з 02.04.2006 р. по 19.04.2007 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 2 Статті 231 Господарського кодексу України  у  разі  якщо порушено господарське зобов'язання,  в якому хоча б одна сторона є суб'єктом  господарювання,  що  належить  до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту,  або виконання зобов'язання фінансується  за рахунок  Державного  бюджету  України  чи  за  рахунок  державного кредиту,  штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі  0,1  відсотка  вартості товарів (робіт,  послуг),  з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення,  а за прострочення  понад  тридцять  днів  додатково  стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, оскільки Відповідач є державним підприємством, а також те, що сторони  при укладанні Договору  не передбачили та не встановили відповідальності Відповідача у вигляді штрафних санкцій за порушення строків оплати  за поставлені лісоматеріали,  тому Відповідачу за прострочення проведення оплати по договору  поставки 399т/15-1479ГП від 30/12/2005 року нараховані штрафні санкції згідно п.2. ст. 231 господарського кодексу України

Крім того згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом

Відповідач з розрахунками позивача згоден.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Факт прострочення відповідачем оплати заборгованості в сумі 1840947грн. 24 коп. підтверджується матеріалами справи, та встановлено судом при розгляді справи № 4/90

Відповідно до ст. 35 Господарського  процесуального кодексу України факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені та штрафу відповідно до положень ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 9 Цивільного кодексу України  законом можуть бути передбачені особливості    регулювання    майнових    відносин   у   сфері   господарювання.

У  даному  разі  відповідні  особливості  передбачені  ГК  України,  який набрав чинності  одночасно з ЦК України та норми якого у регулюванні відносин суб’єктів господарювання  є  спеціальними  стосовно  норм  ЦК  України (відповідну правову позицію  викладено  й  Верховним  Судом  України  в  постанові  від 16.05.2006 № 22/197).

Згідно з частинами першою та другою   статті   193   Господарського кодексу України:

-  суб’єкти  господарювання  та  інші  учасники  господарських  відносин повинні виконувати  господарські  зобов’язання  належним  чином  відповідно, зокрема, до закону та договору;

-  до  виконання  господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України    з    урахуванням    особливостей,    передбачених    цим    Кодексом;

-  кожна  сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею   зобов’язання,   враховуючи   інтереси   другої   сторони  та  забезпечення загальногосподарського   інтересу.   Порушення   зобов’язань   є  підставою  для застосування   господарських   санкцій,  передбачених,  зокрема,  цим  Кодексом.

Частиною  другою  статті  231  Господарського кодексу України   визначено,  що  у разі якщо порушено господарське   зобов’язання,   в   якому   хоча   б  одна  сторона  є  суб’єктом господарювання,  що  належить  до  державного  сектора  економіки, або порушення пов’язане   з   виконанням   держаного  контракту,  або  виконання  зобов’язання фінансується  за  рахунок  Державного  бюджету  України чи за рахунок державного кредиту,  штрафні  санкції  застосовуються,  якщо інше не передбачено законом чи договором,   зокрема,   у   таких   розмірах:  за  порушення  строків  виконання зобов’язання  стягується  пеня  у  розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг),  з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за  прострочення  понад  тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної  вартості.

Зміст  статті  231 Господарського кодексу України відповідає розумінню інтересів держави  відповідно  до  рішення  Конституційного  Суду  України  №  3-рп/99 від 08.04.1999р.,  за яким держава може вбачати свої інтереси не тільки в діяльності державних  органів,  державних  підприємств  чи  організацій, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Також зі змісту статті вбачається,  що  передбачені  нею  штрафні  санкції застосовуються  саме  за  відсутності інших розмірів штрафних санкцій чи засобів забезпечення   виконання  зобов’язання  у  законі чи договорі.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення 377 386,85 грн. –пені у розмірі 0,1% за період з 02.04.2006 р. по 18.12.2006 р.; 147 762,92 грн. –штрафу у розмірі 7% є обґрунтованими, підтверджуються розрахунком та підлягають задоволенню.

Згідно  ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення 201 148,16 грн. –інфляційних витрат за період з травня 2006 року по березень 2007 р.; 3% річних – 54 902,43 грн. за період з 02.04.2006 р. по 19.04.2007 р. є обґрунтованими, підтверджуються розрахунком та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –7812  грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 78, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства “Ровенькиантрацит”,  м. Ровеньки Луганської області, вул. Комуністична, 6, ідентифікаційний код   32320704  на користь Приватного підприємства “ГІР і К”, м. Черкаси, а/с –2558 ( поштова адреса) , м. Черкаси, вул. Громова, 34/1, кв. 34 ідентифікаційний код  7 386,85 грн. –пені у розмірі 0,1%; 147 762,92 грн. –штрафу у розмірі 7%; 201 148,16 грн. – інфляційних витрат; 3% річних –54 902,43 грн.  державне мито у сумі –7812  грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

03.05.2007 р.