ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.

09 год. 30 хвил.              Справа № АС-13/02-07

вх. № 011/1-13

Суддя господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання Макаровських А.С.

представників сторін :

позивача – Хижняк О.С. – головний державний податковий інспектор (за дорученням), Рева Д.М. – завідуюча сектором (за дорученням)

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача – не з'явився

по справі за позовом  ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова

до  ПФ "Разноторг" м. Харків

та до ТОВ "Нарвал", м. Харків

про визнання недійсним зобов'язання

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати недійсним зобов”язання, оформленого договором купівлі-продажу № 77, укладеного між ПФ „Разноторг” та ТОВ „Нарвал” на загальну вартість 6899000,00 грн. (в т.ч. ПДВ – 1149833,33 грн.) як такого, що вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, відзиви на позов не надали. Повістка про виклик в судове засідання, ухвала про призначення справи до розгляду та позовні матеріали були направлені поштою та повернулися до суду з поміткою: „не значиться”.

Дана справа розглядалася на підставі процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Позивачем, ДПІ у Червоно заводському районі м. Харкова було встановлено, що 01.08.2005 р. між ПФ „Разноторг” та ТОВ „Нарвал” був укладений договір купівлі-продажу № 77, за яким ПФ „Разноторг” придбало у ТОВ „Нарвал” автоматизовану підйомно-транспортну систему складування на загальну суму 6899000,00 грн. (з яких ПДВ – 1149833,33 грн.). Це підтверджується:

- податковою накладною № 311 від 03.08.2005 р. на суму 6899000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 1149833,33 грн.;

- видатковою накладною № 311 від 03.08.2005 р. на суму 6899000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 1149833,33 грн.

Перший відповідач, приватна фірма „Разноторг" перебуває на обліку в ДПІ у Червоно заводському районі м. Харкова та зареєстрована рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів № 984/1.20 від 31.10.1997 р.

Відповідно до акту анулювання  реєстрації платника ПДВ від 26.10.2006 р. ТОВ „Нарвал” не пожає податкової декларації з ПДВ до ДПІ з 01.03.2005 р.

Позивач в своїй позовній заяві та в судовому засіданні зазначає, що використавши договір № 77 від 01.08.2005 р. як підставу для збільшення розміру валових витрат обігу та виробництва і розміру податкового кредиту з ПДВ, перший відповідач, ПФ „Разноторг” порушив інтереси держави в сфері оподаткування. Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, сплачених платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 4 Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цім п.п. документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену зазначеними цим пунктом документами.

Так, перший відповідач придбав у другого відповідача Товаро-матеріальні цінності без фактичної сплати їх вартості та не сплатив суму ПДВ продавцям при придбанні товарів як і вартість товарів. Норми Закону України „Про податок на додану вартість” свідчать про те, що право на податковий кредит виникає при фактичній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов”язання по сплаті ПДВ в ціні товару, платником не сплаченого. П. 1.3. Закону України „Про податок на додану вартість” визначає, що платник податку – це особа, яка зобов”язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем. Оскільки продавцем податок з покупця не утриманий та не сплачений до бюджету, то у останнього відсутнє право на податковий кредит. Тому Закони України „Про податок на додану вартість” та „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачають можливості віднесення витрат за діяльністю, що порушує інтереси держави в сфері оподаткування, до складу валових витрат обігу та виробництва, що унеможливлює включення до складу податкового кредиту з ПДВ податку, нарахованого на суму таких витрат.

Згідно статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Згідно ст. 67 Конституції України - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України „Про систему оподаткування" передбачений обов'язок платників податків, яким зокрема є і суб"єкт підприємницької діяльності, сплачувати податки і збори до бюджетів та до державних цільових фондів у порядку та на умовах, що визначаються законами України про оподаткування, подавати до державних податкових органів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відпомості, пов”язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 р. № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" ( із змінами внесеними відповідно постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 р. та № 15 від 25.05.1998 р) до угод, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу, зокрема належать угоди, приховування фізичними та юридичними особами доходів від оподаткування.

Вищевказаний правочин купівлі-продажу між приватною фірмою „Разноторг" та товариством з обмеженою відповідальністю „Нарвал" було вчинено не в рамках здійснення фінансово - господарської діяльності, а з метою формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість з наступним отриманням відшкодування вказаної суми ПДВ з державного бюджету України.

За таких обставин, перший відповідач за укладеною угодою придбав у другого відповідача ТМЦ без фактичної сплати їх вартості та не сплатив суму ПДВ продавцям при придбанні товарів як і вартість товарів.

Оскільки, пунктом 4 розділу IX Господарського кодексу України (Прикінцеві положення) встановлюються, що Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положення відповідно до цього розділу, а спірний договір укладено між відповідачами 28.01.2004 р., то спірні правовідносини по даній справі повинні розглядатися з застосуванням Господарського кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004р.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного,

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 17, 50, 94, 161- 163 , 164-167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково. Визнати недійсним зобов”язання,оформленого договором купівлі-продажу № 77, укладеного між ПФ „Разноторг” та ТОВ „Нарвал” на загальну суму 6899000,00 грн. (в т.ч. ПДВ – 1149833,33 грн.) як такого, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному  порядку  постанови суду першої інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанову по даній справі в повному обсязі виготовлено 10.04.2007р. о 09-30 год.

Суддя                                                                                            Мамалуй О.О.