ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.07                                                                                           Справа  № 19/184

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “НетГруп” за вих. № 07/01 від 04.01.2007 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 року

у справі № 19/184 (суддя –Максимів Т.В.)

за позовом Приватного підприємства фірми “Спіка”, м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “НетГруп”, м.Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості на суму 10593,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Дмитренко С.Г. –представник (довіреність за № 004/07 від 03.01.2007 р.);

від відповідача : не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 року частково задоволено позовні вимоги Приватного підприємства фірми “Спіка”, м. Івано-Франківськ ( надалі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “НетГруп”, м. Івано-Франківськ ( надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості на суму 10593,25 грн. Стягнуто з ТзОВ “НетГруп” на користь Позивача 6768,30 грн. заборгованості, 102 грн. державного мита та 118 грн. інформаційних витрат. В решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідно до положення ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями юридичної особи, а також шкода завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Між виною Відповідача та шкодою, завданою майну Позивача наявний причинний зв‘язок, відповідно до чого позов підлягає частковому задоволенню в сумі 6768,30 грн., яка підтверджена матеріалами справи.

Відповідач - ТзОВ “НетГруп”, не погодившись частково з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу (вих. № 07/01 від 04 січня 2007 року), в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з‘ясуванням обставин справи, а саме:

-          судом не враховано того, що відповідно до ст. 6, п.22.1 ст.22 Закону України “Про обов‘язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та згідно Полісу №ВА/4877078, при настанні страхового випадку , яким є дорожньо-транспортна подія, оцінену шкоду , яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи, відшкодовує страхова компанія відповідно до ліміту її відповідальності. Страхова компанія відшкодувала позивачу шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. 06.06.2006 року Позивач підписав з страховою компанією “ІНПРО “ страховий акт №ОСЦВ/ВА 4877078/1 , в якому зазначив “після всіх розрахунків претензій до ЗАТ “СК “ІНПРО” щодо врегулювання страхової події ПП “Спіка” не має”. Таким чином, скаржник вважає, що Позивач повністю погодився як з здійсненою страховою компанією оцінкою своєї майнової шкоди внаслідок ДТП так і з належною йому сумою відшкодування;

-          судом не взято до уваги, що якщо особа, яка має право на отримання відшкодування не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення, що Позивачем зроблено не було;

-          скаржник вважає, що судом невірно стягнуто з Відповідача на користь Позивача додатково збитки в сумі 2 446,26 грн. та франшизу (складову частину цих же збитків) 510 грн.;

-          судом також не враховано того, що відповідно до ст. 34 Закону України “Про обов‘язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” аварійний комісар ЗАТ СК “ІНПРО” оглянув транспортний засіб Позивача та склав акт огляду цього транспортного засобу, а страхова компанія “ІНПРО” призначила експертній компанії “Укравтоекспертиза-Холдинг” здійснення оцінки відновлювального ремонту автомобіля Позивача. Відповідно до цього, в Позивача не було законних підстав згідно ст.34 даного Закону самостійно призначати експертизу, а витрати Позивача на проведення експертизи відшкодуванню не підлягають. З цієї ж причини не підлягають відшкодуванню витрати позивача в сумі 300 грн. на доставку автомобіля до місця проведення експертизи.

Наведені вище обставини, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №087/07 від 12.02.2007 року) та його представник в судовому засіданні спростовує доводи апеляційної скарги, вважає такі необґрунтованими, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, оскільки таке прийнято відповідно до вимог чинного матеріального та процесуального права та з повним дослідженням матеріалів справи, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Відповідач (скаржник) участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 18.01.2007 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 1922850.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2007 р. участь представників сторін в судове засідання визначено на власний розсуд.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду порадившись на місці, ухвалила розгляд справи проводити за наявними у ній матеріалами відповідно до вимог ст.75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

03.04.2006 року належний ПП Фірма “Спіка” автомобіль “Мазда –3”, д.н.з АТ27312АА зазнав пошкоджень внаслідок зіткнення з належним ТзОВ “НетГруп” автомобілем ГАЗ –2705, д.н.з. АТ3577 АВ.

Постановою Івано-Франківського міського суду в адміністративній справі №3-7042/2006 від 27.04.2006 року (а.с.26) встановлено вину водія Савчука А.В., який керував автомобілем Відповідача.

Страховиком –ЗАТ “Страхова компанія ІНПРО” та страхувальником –ТзОВ “НетГруп” укладено 24.02.2006 року поліс №ВА 4877078 обов‘язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів (а.с.44).

Відповідно до ст.34 Закону України “Про обов‘язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 01.07.2004 року №1961-ІV страхова компанія терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов‘язана направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадка та /або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з‘явився, потерпілий має право самостійного обрати аварійного комісара або експерта для визначення шкоди.

03.04.2006 р. аварійний комісар ЗАТ СК “ІНПРО” оглянув транспортний засіб Позивача та склав Акт огляду цього транспортного засобу.

Відповідно до акта огляду транспортного засобу від 03.04.2006 експертною компанією “Укравтоекспертиза-Холдинг” зроблено Звіт про оцінку вартості матеріальних збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу №12/04/06 від 12 квітня 2006 року.

В матеріалах справи наявні два примірники звіту від однієї дати, проте із різними сумами вартості матеріальних збитків, в одному зазначено 4482,64 грн. в іншому зазначено 4908,23 грн. (а.с.26, а.с.45).

Судом першої інстанції вірно визначено , що дані звіти не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України.

26.04.2006 року ТзОВ Фірмою “Експертиза” на замовлення Позивача проведена автотоварознавча експертиза вартістю 595,50 грн.

Відповідно до висновку вказаної експертизи за №243 від 26.04.2006 року вартість матеріальних збитків становить 6844,50 грн. (а.с.8-26).

Господарським судом Івано-Франківської області призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої покладено на ЛНДІСЕ.

Відповідно до висновку експерта №2819 від 06.11.2006 р. судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №19/184 проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що величина втрати товарної вартості автомобіля “Мазда –3” становить 2916,14 грн.

Положеннями ст.22 Закону України “Про обов‘язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 01.07.2004 року №1961-ІV встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров‘ю, майну третьої особи.

Страховиком –СК “ІНПРО” відшкодовано 4398,24 грн. майнової шкоди, завданої Позивачу.

Підпунктом 37.5. ст. 37 вищезазначеного Закону, страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов‘язків , якими , зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України –майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов‘язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем проведено ремонт автомобіля на суму 7038,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2316, № 2317 від 03.05.2006 р.(а.с.77,79), рахунком №199 від 11.04.2006 р. (а.с.78), актом виконаних робіт №Кл-0000054 від 10.05.2006 року (а.с.80) та витрачено 307 грн. на доставку автомобіля до місць проведення експертизи та ремонту.(а.с.82,83).

Статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” шкода, заподіяна особі майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв‘язок та є вина, зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Шкода відшкодовується у вигляді відшкодування збитків. Під збитками розуміють витрати пов‘язані з виправлення пошкодженням майна, а в разі неможливості виправлення –його дійсна вартість.

Судом першої інстанції вірно визначено причинний зв‘язок між виною Відповідача та шкодою завданою майну Позивача і відповідно правомірно стягнуто з Відповідача 6768,30 грн.: з яких 2446,26 грн. вартість відновлювального ремонту, 2916,14 грн. втрати товарного вигляду автомобіля, 595,90 грн. витрат пов‘язаних із проведенням експертизи, 300 грн. витрат пов‘язаних із доставкою автомобіля до місць проведення експертизи та ремонту, 510 грн. франшизи, оскільки такі є обґрунтованими.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляцій6ний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.     Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 року у справі № 19/184 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 19/184 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська