ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2007
Справа №2-13/499.1-2007

За позовом Приватного підприємства “Ремсервіс”, Сумська область, м. Глухів  вул. 40-річчя Перемоги, 52

До відповідача Закритого акціонерного товариства “Крим-Лада”, м. Сімферополь  проспект Перемоги, 211-а.

Третя особа – ДП “Марина”, м. Севастополь вул. Матова, 11 кв. 2.

Про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суддя  Жукова А.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Борзунов В.І. – представник, дов. від 01.04.2006 року.

Від відповідача – Новикова І.М.  – представник, дов. від 15.01.2007 року.

Від третьої особи – Борзунов В.І. – представник, дов. від 02.01.2007 року.

Суть спору: Позивач – Приватне підприємство „Ремсервіс” звернувся до ГС АР Крим з позовом до відповідача – ЗАТ „Крим-Лада”  та просить зобов’язати ЗАТ „Крим-Лада” повернути із незаконного володіння його власнику – ПП „Ремсервіс” згідно переліку майна або виплатити вартість майна у сумі 92329,76 грн.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки  Крим від 28.04.2006 року у справі № 2-8/3518-2006 у задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Постановою  Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.07.2006 р. апеляційна скарга ПП “Ремсервіс”, була залишена без задоволення, а рішення Господарського суду АР Крим від 28.04.206 р. по справі № 2-8/3518-2006 залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 17.10.2006 р. касаційна скарга була задоволена частково. А рішення Господарського суду АР Крим від 28.04.2006 р. і постанову Севастопольського апеляційного Господарського суду від 06.07.2006 р. по справі № 2-8/3518-2006 були скасовані.

Матеріали справи повернені в Господарський суд АР Крим на новий розгляд.

Справі привласнений № 2-13/499.1-2007 і його розгляд доручений судді Жуковой А.І.

При новому розгляді справи позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що  на підставі угод про взаємозалік від 30.12.2003 року, укладених між позивачем та філією ЗАТ „Крим-Лада”, позивач придбав обладнання, яке бажав використовувати для організації виробництва по ремонту автотранспорту на виробничих площах, які орендувалися та викуповувалися у відповідача, отже з цією метою придбане майно й було розміщене на площах відповідача, що на думку позивача підтверджується двостороннім актом звірки від 12.01.2004 року.

Позивач  уточнював позовні вимоги та  просить зобов’язати ЗАТ „Крим-Лада” повернути майно ПП „Ремсервіс” із незаконного володіння його власнику, згідно представленого переліку майна, а у разі неможливості повернути безпідставно набуте майно в натурі, відшкодувати ПП „Ремсервіс” його вартість у сумі 92329,76 грн., враховуючи ПДВ.

Відповідач проти позовних вимог позивача заперечує за мотивами, що  у період з липня 2003 року по 30 грудня 2003 року позивач придбав у філії ЗАТ „Крим-Лада” за угодами купівлі-продажу майно всього на суму 92329,76 грн. за переліком, який долає позивач, після чого позивач передав дане майно за актом прийому-передачі філії для розташування цього майна на території філії, після чого передане майно було повернено позивачеві, що підтверджується актом прийому-передачі підписаним 01.03.2003 року.

Також відповідач пояснює, що надалі відповідач передав спірне майно своєму дочірньому підприємству „Марина”, отже, зазначає відповідач, підстави для витребування майна у нього відсутні, оскільки воно передане ДП „”Марина та як слід не знаходиться у відповідача.

Ухвалою ГС АР Крим від 14.02.2006 року до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено ДП „Марина”.

Третьою особою представлені пояснення у справі, відповідно до яких просить позов задовольнити в повному об'ємі, оскільки ДП «Марина» з метою організації виробництва по ремонту автомобілів на площах філіалу ЗАТ «Крим-Ладу» уклало з відповідачем договір оренди виробничої площі розміром 842,2кв.м., у подальшому ЧП «Ремсервіс» придбало у філіалу спірне майно і передало його за договором оренди ДП «Марина». Проте, надалі допуск працівників ДП «Марина» на орендовану площу був заборонений, при цьому філіал ЗАТ «Крим-Лада» сповістив про розірвання договору оренди. З цієї причини устаткування позивачем не було вивезене і знаходиться у позивача.

У справ оголошувалася перерва у порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи заслухавши пояснення представників позивача,  відповідача та третьої особи,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

Філіалом ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі (продавець) і ПП «Ремсервіс» (покупець) в 2003 році були укладені угоди про взаємопостачання  № 1 від 30.07.2003р. на суму 18438,08 грн., № 2 від 20.09.2003 р. на суму 19756,00 грн., № 3 від 05.12.2003р.  на суму 11464,10 грн., № 4 от15.12.2003р. на сумму12944,34 грн., № 5 від 20.12.2003р. на суму 12891,26 грн., № 6 від 25.12.2003р. на суму 16997,38 грн., передача майна була оформлена шляхом підписання товарних накладних.

Між ПП «Ремсервіс» і філіалом ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі 12 січня 2004 року був підписаний акт прийому-передачі «устаткування для розміщення на виробничих площах філіалу ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі», згідно якого ПП «Ремсервіс» передало, а філіал ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі прийняв майно з метою його передачі в оренду ДП «Марина». Майно, передане філіалу ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі, було придбане ПП «Ремсервіс» за угодами про взаємопостачання.

Надалі 01 березня 2004 року між ПП «Ремсервіс» і філіалом ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі був підписаний акт прийому-передачі «устаткування для подальшої передачі його в оренду ДП «Марина»», згідно якого, майно було повернене його власникові в особі ЧП «Ремсервіс».

Судом встановлено, що майно, яке було повернено позивачеві філіалом ЗАТ «Крим-Лада» по акту прийому-передачі від 01.03.2004г., є  майном, яке Позивач передав філіалу ЗАТ «Крим – Лада» по акту прийому-передачі від 12.01.2004р.

Як убачається з матеріалів справи  і не оспорюється позивачем, 01 березня 2004 року між приватним підприємством «Ремсервіс» (орендодавець) і його дочірнім підприємством «Марина» (орендар) укладений договір оренди, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в термінове платне користування виробниче устаткування, згідно Додатку №1 до договору, на загальну суму 68302,09грн.

Суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Вартість устаткування, переданого від ПП «Ремсервіс» філіалу ЗАТ «Крим-Лада» по акту прийому-передачі устаткування від 12.01.2004 року  і поверненого філіалом ЗАТ «Крим-Лада» приватному підприємству «Ремсервіс» по акту прийому-передачі від 01.03.2004 року, вказана у розмірі 92329,76 грн. з урахуванням ПДВ.

Вартість устаткування, переданого від ПП «Ремсервіс» дочірньому підприємству «Марина» за договором оренди від 01.03.2004 року вказана у розмірі 68302,09 грн. без урахування ПДВ, тобто вартість устаткування з урахуванням ПДВ складає 81962,51грн.

У перелік цього устаткування  включено  також устаткування на суму 5513,23грн (з урахуванням ПДВ), яке, або не вказаного в переліках майна (касовий апарат вартістю 202,3 грн.), або вказано в менших кількостях (свердлувальний верстат вартістю 50,00грн., фарбувальна камера вартістю 3000,00 грн., прес гідравлічний вартістю 1342,33 грн.), переданого від ПП «Ремсервіс» філіалу ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі по акту прийому-передачі устаткування від 12.01.2004 року  і поверненого філіалом ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі приватному підприємству «Ремсервіс» по акту прийому-передачі від 01.03.2004 року.

Таким чином, із загального переліку майна на суму 92329,76грн., яке позивач вимагає у ЗАТ «Крим-Лада», частина майна на суму 76449,28грн.(81962,51 грн. – 5513,23 грн.) передана позивачем ДП «Марина» за договором оренди від 01.03.2004 року.

Суд вважає, що майно, що залишилося, на суму 15880,51грн.(92329,79грн. – 76449,28 грн.) знаходиться у позивача, оскільки позивач не надав доказів його передачі кому-небудь.

Позивач в Додатку № 1 до позовної заяви у позиції 35 вказав касовий апарат вартістю 202,03грн., який, нібито, знаходиться у відповідача в незаконному володінні, проте в переліках майна переданого від ПП «Ремсервіс» філіалу ЗАТ «Крим-Лада» по акту прийому-передачі устаткування від 12.01.2004 року  і поверненого філіалом ЗАТ «Крим-Лада» приватному підприємству «Ремсервіс» по акту прийому-передачі від 01.03.2004 року, касовий апарат вартістю 202,03 грн. відсутній.

Таким чином, на момент розгляду справа, особою, яка зобов'язана повернути  спірне майно на суму 81962,51 грн. є дочірнє підприємство «Марина», як таке, яке прийняло на себе це зобов'язання згідно з договором оренди від 01.03.2004 року.

Матеріали справи свідчать, що дочірнє підприємство «Марина» за договором оренди від 01.03.2004 року виступає самостійним суб'єктом, володіє правами і обов'язками юридичної особи, тобто несе відповідальність за орендоване майно і позивач безпідставно вважає відповідачем саме ЗАТ «Крим-Ладу».

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач як доказ знаходження спірного майна у відповідача надав суду копію інвентаризаційного опису від 24.03.2004 року.

Судом встановлено, що копія інвентаризаційного опису від 24.03.2004 року не є копією інвентаризаційного опису власних основних засобів від 24.03.2004 року, представленого відповідачем.

Відповідно до Інструкції про інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів і розрахунків, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69, інвентаризація проводиться в порядку, встановленому Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, які приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств і організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення терміну дії договору оренди або його розірвання), затвердженого ухвалою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 № 158.

Відповідно до пункту 18 вказаного Положення, основні засоби вносяться до інвентаризаційних описів по найменуванню відповідно до основного призначення об'єкту з вказівкою інвентарного номера, виготівника, року випуску, первинної вартості, суми зносу, терміну корисного використання і інших відомостей.

Перелік майна, вказаного в копіях інвентаризаційних описів, наданих позивачем, порушуючи вказані вимоги законодавства не містять інвентарного номера, виготівника, року випуску, первинної вартості і інших відомостей, що не дає можливості ідентифікувати їх з майном, яке позивач вимагає повернути з чужого незаконного володіння і користування відповідача.

Тобто, надані позивачем копії інвентаризаційних описів не можуть вважатися доказами в понятті статті 43 Господарські процесуальні кодекси України.

Таким чином, у виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2006 року у справі № 2-8/3518-2006,  судом було досліджено яке майно було передано ДП „Марина” і у кого у володінні знаходиться інша частина  майна, яку позивач просить витребувати та дослідив перелік майна, що передавалося відповідно до вищевказаних актів прийому-передачі.

Твердження позивача, що після розірвання договору оренди приміщень на території філіалу ЗАТ «Крим-Лада» в м. Севастополі відповідач не дозволив йому вивезти спірне устаткування не підтверджені доказами і не знайшли підтвердження.

Відповідно до статті 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті обставини, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певним засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач, порушуючи вимоги статті 33 Господарські процесуальні кодекси України не довів суду факт знаходження спірного майна в незаконному володінні і користуванні відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати, пов’язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу ставляться на позивача відповідно до статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення складено у повному обсязі відповідно до статті 84 ГПК України та підписане 29.01.2007 року

Відповідно до викладеного, керуючись ст.ст. 49,  ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.