ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.07 р.                                                                             Справа № 44/22пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” (представник Кирилюк Н.О., довіреність 218 від 01.02.07 року), до Східної регіональної митниці (представник Храпинський Б.Л., довіреність 11-23/35 від 17.01.07 року), про:

ь          визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700010000/7/00002 від 19.01.07 року;

ь          зобов’язання Східної регіональної митниці протягом доби провести митне оформлення 184’680 кг. частин тушок курей морожених необвалених – чвертей задніх курячих морожених для промислової переробки відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року;

ь          зобов’язання Східної регіональної митниці проводити митне оформлення товарів закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року;

ь          визнання права закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” на період реалізації інвестиційного проекту здійснювати митне оформлення товарів із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року, –

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Продовольча компанія „Юнкерс” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до Східної регіональної митниці (далі – Митниця) про визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700010000/7/00002 від 19.01.07 року (далі – Картка), про зобов’язання Митниці протягом доби провести митне оформлення 184’680 кг. частин тушок курей морожених необвалених – чвертей задніх курячих морожених для промислової переробки (далі – Вантаж) відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року (далі – Рішення), тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року (далі – Контракт), а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року (далі – Пільги), про зобов’язання Митниці проводити митне оформлення товарів Товариства відповідно до Рішення, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення Контракту, а саме із застосуванням Пільг, а також про визнання права Товариства на період реалізації інвестиційного проекту здійснювати митне оформлення товарів із застосуванням Пільг.

Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на протизаконності дій Митниці, яка не визнає передбаченого Контрактом права Товариства на Пільги, що суперечить нормам Конституції України, міжнародних договорів, а також законам, які встановлюють гарантії захисту права власності та іноземних інвестицій, а також в безпідставному невиконанні Митницею Рішення, яке набрало законної сили та підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку статті 124 Конституції України.

Представник Товариства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав витребувані судом додаткові документи. За письмовим клопотанням Товариства судом ухвалою від 23.01.07 року вжито заходів забезпечення позову у вигляді зупинення перебігу терміну реалізації інвестиційного проекту Товариства (150 днів), встановленого протокольним рішенням № 2 від 13.10.06 року Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області.

Представник Митниці в судовому засіданні зазначив, що не зважаючи на зміни до Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” (далі – Закон 356), внесені Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.05 року (далі – Закон 2505) Митниця в грудні 2006 року здійснювала на виконання Рішення розмитнення вантажів Товариства з врахуванням Пільг, наразі з 01.01.07 року набрав законної сили Закон України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” (далі – Закон 489), статтею 125 якого встановлено, що в 2007 році для всіх суб’єктів підприємницької діяльності у разі ввезення (пересилання) ними на території спеціальних (вільних) економічних зон і територій пріоритетного розвитку підакцизних товарів та товарів 1-24 груп згідно з УКТ ЗЕД призупиняється застосування пільг по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість щодо таких товарів незалежно від мети їх ввезення, через що після 01.01.07 року відпали підстави для подальшого надання позивачеві Пільг. Згідно статті 10 МК України та статті 415 ГК України, до операцій щодо оподаткування перетину товарами кордону Митниця застосовує нормативні акти, що є чинними на день прийняття митної декларації, а надання Пільг є правом, а не обов’язком держави, через у задоволенні вимог Товариства слід відмовити через безпідставність.

Суд перебував у нарадчій кімнаті 01.02.07 року з 1035 до 1050 години.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Господарським судом Донецької області у справі № 8/156 за позовом Товариства та британської компанії „Reef Holdings PLC” (далі – Компанія) до Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області (далі – Рада) 12.09.06 року прийнято Рішення, яким вже встановлено низку фактів та обставин, які мають значення для вирішення цього спору, зокрема:

ь          факт укладення 29.02.00 року Контракту між органом управління виконавчим комітетом Єнакіївської міської ради та інвестором закритим акціонерним товариством „Сатурн” (далі – Фірма) строком до кінця 2006 року;

ь          факт правонаступництва Товариства по правах та обов’язках Фірми, у тому числі й тих, що випливають з Контракту;

ь          факт видачі Радою 22.12.00 року свідоцтва № 99/7-20 про схвалення інвестиційного проекту Товариства та Компанії „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування”, за змістом якого за Товариством та Компанією визнається право на пільгових умовах ввозити з-за кордону на протязі п’яти років обладнання, устаткування, сировину, матеріали, предмети для здійснення проекту, а також не сплачувати податок на прибуток, отриманий від інвестиційної діяльності перші три роки, та сплачувати його за ставкою 50% від діючої ставки наступні три роки.

ь          факт анулювання Радою свідоцтва № 99/7-20 на засіданні від 30.09.05 року, яке (анулювання) оцінене судом як протизаконне.

Резолютивною частиною Рішення суд постановив:

1.          скасувати протокольне рішення Ради від 30.09.05 року;

2.          зобов’язати Раду поновити дію свідоцтва № 99/7-20 від 22.12.00 року, а також самого інвестиційного проекту – на 150 днів;

3.          визнати право Товариства на реалізацію протягом 150 днів з моменту поновлення дії свідоцтва № 99/7-20 від 22.12.00 року інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування”, схваленого Радою 22.12.00 року, відповідно до Контракту, в тому числі за додатковими угодами та додатками до нього, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладання Контракту, тобто із застосуванням Пільг;

4.          Визнати право Товариства на Пільги при реалізації інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування”, схваленого Радою 22.12.00 року, відповідно до Контракту, в тому числі за додатковими угодами та додатками до нього.

Означене Рішення оскаржене не було, таким чином, останнє набрало законної сили 23.09.06 року – в порядку частини 1 статті 254 КАС України, через що зазначене Рішення в силу конституційних принципів, передбачених статтею 124 Конституції України, підлягає обов’язковому виконанню на території України усіма суб’єктами господарювання, органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими особами та громадянами. Встановлені Рішенням факти не повинні доводитися знову при вирішенні справи № 44/22пн в силу частини 1 статті 72 КАС України.

Протокольним рішенням № 2 від 13.10.06 року Рада з метою виконання Рішення суду поновила на 150 днів реалізацію інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування”, тобто дія Пільг, які мають надаватися Товариству, пролонгувалася до 12.03.07 року, наразі в силу ухвали господарського суду Донецької області від 23.01.07 року у справі № 44/22пн 150-денний строк реалізації інвестиційного проекту зупинено.

Дослідивши Контракт, з якого виникли взаємні господарсько-правові зобов’язання та права Товариства, суд дійшов висновку, що за своїм змістом та своєю правовою природою згадана угода є складним договором, що регулює зустрічні відносини сторін в галузі створення виробництва харчових продуктів підвищеного попиту, освоєння нових напрямків виробництва, імпортування та експортування товарів, робіт та послуг, створення нових робочих місць, а також специфічної процедури оподаткування, з метою реалізації затвердженого інвестиційного проекту. Зміст Контракту містить всі істотні умови для угод подібного роду, визначені Законом 356 та Типовим договором (контрактом) на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку, в спеціальній (вільній) економічній зоні, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.99 року № 1199.

Таким  чином, в силу статті 4 ЦК УРСР, Закону 356, згідно розділів 1-2 Контракту, Товариство зобов’язалося на власний ризик та за власні кошти забезпечити реалізацію вищевказаного інвестиційного проекту, а виконавчий комітет Єнакіївської міської ради натомість зобов’язався створити умови для реалізації інвестиційного проекту, у тому числі шляхом надання Товариству Пільг.

Відповідачем не надано суду жодних доказів неналежного виконання Товариством умов Контракту, презумпція правомірності якого витікає з норм статті 204 ЦК України, втім в судовому засіданні Митницею висловлено правову позицію щодо того, що чинне законодавство України (зокрема Закон 489) не передбачає права Товариства на Пільги, у зв’язку з чим користування Товариством цими Пільгами – є неможливим та безпідставним.

Системно оцінивши у сукупності норми права, що регулюють спірні правовідносини, дослідивши зміст Рішення, обставини та факти у поточній справі, суд вважає, що правова позиція Митниці щодо відсутності у Товариства права на Пільги – є юридично неспроможною.

Зокрема, статтею 4 ЦК УРСР та статтею 11 ЦК України визначено, що рівними за юридичним значенням підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків є договір (правочин) та акт цивільного законодавства.

Нормами статті 9 Конституції України, статті 9 КАС України та статті 19 Закону України „Про міжнародні договори України” (№ 1906-IV) – встановлено загальнообов’язкове правило стосовно того, що міжнародні договори України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства, причому у разі наявності колізії між нормами міжнародного договору та нормами національного законодавства правовий пріоритет мають саме правила міжнародних договорів.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04.11.50 року, яка набрала чинності для України 17.07.97 року, встановлено непорушність права особи мирно володіти майном. Суд вважає загальновідомим та таким, що не підлягає доведенню в порядку частини 2 статті 72 КАС України той факт, що наміри Товариства стосовно користування у майбутньому грошовими коштами, заощадженими в процесі реалізації інвестиційного проекту через отримання Пільг, гарантованих державою, - є намірами майнового характеру, а використання у майбутньому Товариством цих грошових заощаджень є частиною реалізації прав власника на заощаджене майно (грошові кошти). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.05 року у справі „Полтораченко проти України” встановлено, що існує усталена практика конвенційних органів щодо включення до поняття „майно” також і вимог, на підставі яких особа може стверджувати, що вона має законне сподівання на фактичне користування правом власності, а оскільки в силу статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадане судове рішення є джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівним той факт, що позбавлення Товариства права користуватися Пільгами є цілком еквівалентним позбавленню Товариства прав власності на заощаджені згідно пункту 1.2 Контракту грошові кошти.

Імперативні приписи спеціальних норм статті 397 ГК України, статті 13 Закону України „Про загальні засади створення і функціонування спеціальних (вільних) економічних зон” та статті 19 Закону України „Про інвестиційну діяльність” передбачають особливі правові важелі захисту іноземних інвестиції, у тому числі державні гарантії захисту іноземних інвестицій у разі зміни національного законодавства, які (гарантії) виражаються у непорушності та незмінності об’єму цих державних гарантій, не зважаючи на можливі зміни у законодавстві, а також у праві інвестора вимагати від держави застосування державних гарантій, у тому числі й Пільг, які визначаються законодавством, що діяло на момент вкладення інвестицій.

Вказані норми щодо державних гарантій захисту інвестиції, у тому числі шляхом звільнення Товариства від сплати певних податків та зборів при імпортуванні продуктів харчування, кореспондуються також і з нормами статей 2, 5 та 6 Угоди між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про сприяння і взаємний захист інвестицій, яка набрала чинності для України 10.02.93 року, якою встановлено, що взаємні інвестиції України та Великобританії користуються на території іншої договірної сторони повним захистом і безпекою, а їх експропріація, націоналізація, вилучення або інші ідентичні за характером наслідки (у тому числі позбавлення права на звільнення від сплати ввізного мита) – є можливими лише в суспільних інтересах і з виплатою компенсації.

Втім, суду не надано доказів того, що припинення захисту прав Товариства на Пільги здійснено в суспільних інтересах, або за припинення користування Пільгами Товариство отримало від держави відповідну негайну компенсацію, яка би була адекватною, ефективною та еквівалентною за розміром втратам, що вже понесені Товариством і будуть понесенні у майбутньому до закінчення строку дії інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування”.

Норми Закону 2505, Закону 356 та статті 125 Закону 489 – в силу статті 58 Конституції України – не мають зворотної сили та не можуть слугувати підставою для нівелювання або визнання недійсним умов інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування” в частині надання Товариству Пільг через таке.

Стаття 58 Конституції України відноситься до розділу, що регулює конституційні права та обов’язки людини та громадянина, втім норми статті 91 ЦК України встановлюють однаковий обсяг цивільної правоздатності як для фізичних, так і для юридичних осіб, окрім тих прав, які за своєю природою можуть належати лише людині (на кшталт права на життя, на відпочинок, на страйк). Вказане також опосередковано витікає і з частини 4 пункту 3 рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.99 року, у зв’язку з чим суд вважає, що правові норми, які стосуються дії нормативних актів в часі, однаковою мірою  поширюються як на фізичних, так і на юридичних осіб.

З огляду на все вищенаведене, суд вважає, що з моменту укладення Контракту до моменту закінчення строку дії інвестиційного проекту „Модернізація діючого виробництва м’ясопродуктів та ковбасних виробів, яка передбачає випуск широкого асортименту високоякісної продукції, а також створення нових виробництв по виготовленню продуктів харчування” Товариство має безумовне, передбачене пунктом 1.2 Контракту та гарантоване правилами національного та міжнародного законодавства, право на Пільги, як на засіб державної гарантії захисту інвестицій, причому забезпечення чіткого та неухильного дотримання усіма суб’єктами господарювання та державними органами цього права Товариства на Пільги – є безпосереднім договірним обов’язком держави.

Умовами зовнішньоекономічного контракту № 4/06 від 20.09.06 року передбачено придбання м’ясопродукції Товариством у резидента Великобританії “MIZZYMEX ENTERPRISES LTD”.

На виконання зазначеного правочину, резидент Великобританії поставив, а Товариство прийняло Вантаж, що підтверджено наданою суду вантажно-митною декларацією 700010000/7/000180, залученою до справи. Втім, Митниця 19.01.07 року видала Картку, якою відмовлено у митному оформленні Вантажу через невиконання статті 125 Закону 489 – несплата ПДВ та ввізного мита.

Наразі, суд враховуючи наведені вище висновки, вважає, що митний орган протиправно, без достатніх правових підстав, не прийняв рішення про звільнення Товариства від обкладення ввізним митом та ПДВ на підставі судового Рішення. Правова позиція Митниці при цьому є необґрунтованою, оскільки положення статті 125 Закону 489 не можуть бути підставою для відмови з боку державних органів від виконання судового Рішення та відмови застосування до заявника при митному оформленні Пільг, право на які було визнано Рішенням. Зокрема, в обов’язковому для виконанні Рішенні зазначено, що Товариство 150 днів з моменту поновлення реалізації інвестиційного проекту має безумовне право на Пільги. Таким чином, знов прийняті положення національного законодавства (у тому числі і положення статті 125 Закону 489, якими скасовуються відповідні Пільги, не можуть мати зворотної сили та стосуватися наданих Товариству хронологічно раніше Пільг.

Як зазначалося вище, за імперативними приписами статті 124 Конституції України та статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили (у тому числі Рішення), є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Виходячи із зазначеного, прийняття нових нормативних актів не може бути підставою для юридичного нівелюванння судового Рішення, прийнятого до моменту набрання законної сили цих нормативних актів.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права (визнання недійсним рішення та зобов’язання вчинити дії) повністю відповідає приписам пунктів 1 та 2 частини 2 статті 162 КАС України, а в частині визнання права Товариства на Пільги суд вважає можливим застосувати приписи останньої частини статті 162 КАС України, та прийняти постанову у такий спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів Товариства від порушень з боку суб’єктів владних повноважень, застосувавши способи захисту права, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України та пунктом 1 частини 2 статті 20 ГК України – визнання права.

Суд також враховує те, що позовна заява є наслідком правомірної реалізації Товариством права, передбаченого частиною 2 статті 418 ГК України, щодо звернення до суду за захистом майнових та інших прав Товариства від незаконного обмеження в умовах спеціального режиму господарювання, а самі позовні вимоги є цілком обґрунтованими з правової та доказової точки зору, через що ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, натомість у Митниці в порядку статті 78 МК України виникає зобов’язання протягом однієї доби здійснити митне оформлення вантажу.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне невизнання Митницею права Товариства на Пільги, а також порушення відповідачем норм Конституції України, норм міжнародних договорів, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим інвестиційної діяльності, захисту іноземних інвестицій та права власності.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3,40 грн. присуджуються до відшкодування Товариству з Державного бюджету України.

На підставі означених норм міжнародного та національного матеріального права, керуючись ст.ст.9, 17, 41, 48, 52, 55, 60, 69, 71, 72, 79, 87, 94, 122-154, 162, 163, 181, 254, пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” до Східної регіональної митниці про:

ь          визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700010000/7/00002 від 19.01.07 року;

ь          зобов’язання Східної регіональної митниці протягом доби провести митне оформлення 184’680 кг. частин тушок курей морожених необвалених – чвертей задніх курячих морожених для промислової переробки відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року;

ь          зобов’язання Східної регіональної митниці проводити митне оформлення товарів закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року;

ь          визнання права закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” на період реалізації інвестиційного проекту здійснювати митне оформлення товарів із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року.

Визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700010000/7/00002 від 19.01.07 року, видану Східною регіональною митницею.

Зобов’язати Східну регіональну митницю протягом доби провести митне оформлення 184’680 кг. частин тушок курей морожених необвалених – чвертей задніх курячих морожених для промислової переробки відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року у справі № 8/156, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року.

Зобов’язати Східну регіональну митницю проводити митне оформлення товарів закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” відповідно до постанови господарського суду Донецької області від 12.09.06 року у справі № 8/156, тобто відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договору на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку від 29.02.00 року, а саме із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року.

Визнати право закритого акціонерного товариства „Продовольча компанія „Юнкерс” на період реалізації інвестиційного проекту здійснювати митне оформлення товарів із застосуванням пільг, передбачених статтею 14 Закону України „Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області” в редакції до 31.03.05 року та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли до 31.03.05 року.

Відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України судовий збір, сплачений товариством з обмеженою відповідальністю „Фенікс” у розмірі 1’703,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                              Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 – відповідачу

3 – господарському суду Донецької області