ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

06.02.07                                                                                           Справа  № 5/1601-12/326А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Бонк Т.Б.

суддів                                                                                          Марко Р.І.

Бойко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Залізничному районі м.Львова від 22.11.2006р.

на постанову Господарського суду Львівської області від 31.10.2006р.

у справі           № 5/1601-12/326А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГРОВЕ ОКО»(далі ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»), м.Львів

до відповідача  ДПІ у у Залізничному районі м.Львова, м.Львів

про           визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 10.11.2005р. №/0/25889 та №/0/25907

за участю представників:

від позивача           –Шукачка С.В.- представник;

Коник Н.Р.- представник;

від відповідача  1          –Пилип’як П.В. –державний податковий інспектор;

Постановою Господарського суду Львівської області від 31.10.2006р. у даній справі, суддя Запотічняк О.Д., позовні вимоги задоволено повністю, визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова №/0/25907 від 10.11.2005р. про визнання ТОВ «Тигрове око»податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 2300грн. та №/0/25889, яким визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 2694грн.

Постанова суду мотивована положеннями норм п.п.5.3.9 п.5.3 ст5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.2.5, п.1.7 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001р. №110, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 29.12.2002р. №1023/7311, п.4.5. ст.4, п.п.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а також зокрема тим, що актом попередньої перевірки від 16.08.2004р. підтверджено залишки торгово-матеріальних цінностей в розмірі 520,6 тис. грн; в акті перевірки не зазначено, які саме суми неправомірно віднесені до валових витрат.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Залізничному районі м. Львова подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 31.10.2006 року у справі №5/1601-12/326А, як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Скаржник, зокрема, зазначає, що товарно-матеріальні цінності, які були списані впродовж другого півріччя 2004р., списані на витрати, що не пов’язані з господарською діяльністю підприємства та з ремонтом основних засобів та не виключено із складу валових витрат; списання товарно-матеріальних цінностей на витрати не пов’язані з господарською діяльністю відображені проводками Дт 15, 9949 Кт 20 та не відображені в декларації по податку на прибутку; судом не враховано ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; приріст балансової вартості запасів не зменшено на суму товарно-матеріальних цінностей що використані не в господарській діяльності підприємства; позивачем визнано суму заборгованості по ЗАТ «Баско»та ДЕКА «Львівобленерго»протермінованою та включено до скоригованого валового доходу.

У запереченні на апеляційну скаргу ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО »просить залишити постанову місцевого господарського суду Львівської без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає що постанова, по даній справі, є обґрунтована прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства. Зокрема, зазначає, що сума, яка визначена перевіряючими протермінованою, визнана як помилково відображена в регістрах бухгалтерського обліку, оскільки жодних операцій між ДЕКА «Львівобленерго»та ЗАТ «Баско»за перевіряємий період не проводилось; до складу податкового кредиту не включена податкова накладна, яка відображена у книзі обліку придбання за 2001р.; товарно-матеріальні цінності списані позивачем, використовувались у господарській діяльності товариства; до складу валовових витрат віднесено витрати на паливо-мастильні матеріали, оскільки у господарській діяльності позивача використовується вантажний автомобіль.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні зазначені вимоги з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши подані сторонами докази і оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»про що складено акт від 18.10.2006р. №598/23-2/30162398 про результати планової документальної перевірки дотримання вимог чинного податкового та валютного законодавства ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»за період з 01.07.2004р. по 01.07.2005р.

На підставі цього акту ДПІ у Залізничному районі прийняті податкові повідомлення рішення від 10.07.2005р. №/0/25907, яким згідно з п. «б» п.п.4.2.2 ст.2 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»та згідно з п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»на підставі акту перевірки  від 09.11.2005р. №25887/23-0/2079 встановлено порушення п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток у сумі 2300грн. ( з них основний платіж –1700грн. штрафні (фінансові) санкції –600грн.), та податкове повідомлення-рішення від 10.07.2005р. №/0/25889, яким згідно з підпунктом «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»та згідно з п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»на підставі акту перевірки від 09.11.2005р. №25887/23-0/2079 встановлено порушення п.4.5 ст.4 п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв’язку з чим визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 2694грн (з них основний платіж -1796грн. штрафні (фінансові) санкції –898грн.)

Після одержання зазначених повідомлень-рішень вони були оскаржені позивачем в порядку процедури адміністративного оскарження, подані скарги були залишені без задоволення.

В розділі ІІІ «Висновок »акту перевірки, зазначено, що позивачем порушено п.5.1 п.5.9. ст..5, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в результаті занижено та не сплачено до бюджету податок на прибуток в сумі 1700грн, в тому числі за ІІ півріччя 2004р. 1300грн. та за І півріччя 2005р. 400грн.,я також встановлено порушення п.4.5 ст.4 п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 1796грн. за жовтень 2004р.

В розділі 2 «Перевірка правильності ведення обліку та правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), неподаткових доходів, встановлених законодавством, а також дотримання вимог іншого законодавства»пункті 2.2 «Валові доходи» акту перевірки, зокрема зазначено, що у ІІ півріччі 2004р. скориговані валові витрати складаються з витрат, що відображені по коду рядка 04.1,04.3,04.4,04.3,04.12  та зменшено витрати в результаті самостійного виправлення помилки за результатами минулих податкових періодів в сумі 119200грн.

Перевіркою правильності визначення валових витрат за період з 01.07.2004р. по 01.07.2005р. встановлено завищення валових витрат на суму 5300грн.(а.с.22 том І)

Протягом ІІ півріччя 2004року підприємством проводилось списання товарно-матеріальних цінностей на витрати, що не пов'язані з господарською діяльністю підприємства та з ремонту основних засобів. В бухгалтерському обліку відображено

проводками Дт 15, 949 Кт 20 на суму 3256 грн та не відображено в Декларації по податку на прибуток за ІІ півріччя 2004р., чим завищено вказаний убуток та валові витрати II півріччя 2004р. на суму 3256 грн.

За даними бухгалтерського обліку станом на 01.07.04р. залишок ТМЦ склав 516,9 тис.грн., за даними підприємства, що відображено в розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів Декларації з прибутку за І півріччя 2004р. цей показник склав 520,6 тис. грн., що призвело до завищення убутку ТМЦ і завищення валових витрат II півріччя 2004р. на 3,7 тис.грн. завищено убуток товарно-матеріальних цінностей і завищено валові витрати ІІ піврічча 2004р.

Перевіркою правильності відображення скоригованих валових витрат за ІІ півріччя 2004р. встановлено, що підприємством завищено показник на 1700грн, в тому числі на витрати на придбання товарів, поліпшення основних засобів інші витрати та коригування.Отже, загальна сума завищення валових витрат за II півріччя 2004р. становить 5300грн.

Аналогічно, перевіркою правильності визначення валового доходу за перевіряємий період 01.07.04 р.- 01.07.05 р. встановлено заниження валового доходу на суму 1,6 тис. грн., в тому числі за І півріччя 2005р. на 1,6 тис. грн.

Протягом 1-го півріччя 2005р. підприємством проводилось списання товарно-матеріальних цінностей на витрати, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства та на ремонти основних засобів. В бухгалтерському обліку відображено проводками Дт 15, 949 Кт 20 на суму 1597 грн.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції правомірно виходив з того, що наведене у акті перевірки відповідача не відповідає нормам чинного податкового та іншого законодавства України, а також спростовується документальними даними податкового і бухгалтерського обліку позивача, які містяться у матеріалах даної справи.

В акті перевірки від 16.08.2004р. №767/23-2/30162398 про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»за період з 01.10.2002р. по 30.06.2004р. (а.с.31-39 том І), встановлено залишки товарно-матеріальних цінностей у розмірі 520600грн., що відповідає задекларованим залишкам з податку на прибуток у І півріччі 2004р. а також даними бухгалтерського обліку станом на 01.07.2004р.

ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»у І кварталі 2004р. проведено уцінку товарів на суму 3700грн. що не спростовано відповідачем жодними документами, які б підтверджували неправомірність віднесення до складу валових витрат, витрати у сумі 3700грн.

Відповідно до ч.7 п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо платник податку приймає рішення про уцінку (дооцінку) запасів згідно з правилами бухгалтерського обліку, то така уцінка (дооцінка) з метою податкового обліку не змінює балансову вартість запасів та валові доходи або валові витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням таких запасів.

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3.ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів, платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза. Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.

Згідно з п.1.7. розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року N 327 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до  п.п.2.3.1., п.п.2.3.2., п.2.3. розділу 2 вищезазначеного Порядку, результати невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок групуються за окремими видами податків і зборів (обов'язкових платежів) та у розрізі податкових періодів. За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно: висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

З наведеного вбачається, що у даному випадку не дотримано вищезазначених норм, а саме в акті перевірки є посилання лише на бухгалтерські проводки, що не дає можливість встановити порушення проведення тих чи інших операцій.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 31.10.2006р. №/0/25889 то слід зазначити наступне:

У п.2.5 «Податок на додану вартість»акту перевірки, зазначено, що за період з ІІ півріччя 2004р. по І півріччя 2005р. встановлено заниження чистої суми податку на суму 1796грн. Згідно з даними бухгалтерського обліку станом на 01.10.2004р. рахувалась кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності в сумі 10778,44грн. в тому числі по Закритому акціонерному товариству «Баско»у розмірі 4130грн 39коп. та по відкритому акціонерному товариству «Львівобленерго»(а.с.26 том І). Позивачем в попередніх податкових періодах податок на додану вартість по вартості товарно-матеріальних цінностях включено до складу податкового кредиту згідно податкових накладних. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з листа від 30.01.2006р. №30/257 Відкритого акціонерного товариства «Львівобленерго»між останнім та ТОВ «ТИГРОВЕ ОКО»не існувало договірних відносин (а.с.127).

Також, як вбачається з книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) за період з 2000р. по даний час, в ній не міститься жодних відомостей про придбання у Відкритого акціонерного товариства «Львівобленерго»товарів та відображення їх у складі податкового кредиту позивача.

Що стосується відображення податкового кредиту та зобов’язання ЗАТ «Баско», то слід зазначити, що судом першої інстанції правильно встановлено, що податкова накладна №2123 отримана 01.02.2001р. на суму 1791грн. 01 коп. відображена у книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг) позивачем не була віднесена до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного.

Як вбачається з матеріалів справи в лютому 2005р. позивачем було подано декларацію по податку на прибуток за січень 2005р. де в графі «самостійно виявлені помилки»відображено суму податку на додану вартість в розмірі 239грн., як нарахування податкового зобов’язання. З регістрів бухгалтерського обліку позивача вбачається, що за період з 2001р. по2005р. між ЗАТ «Баско2 і за період з 1999-2005р. між ЗАТ «Львівобленерго»і позивачем жодних операцій не відображено крім операції по виправленню бухгалтерської помилки.

Згідно з п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість»якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»чинного на момент виникнення правовідносин податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом такого звітного періоду.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували правомірність і підставність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, апеляцій ний господарський суд вважає, що постанова місцевого господарського суду відповідає матеріалів справи, ґрунтується на чинному законодавстві та підстав для її скасування немає. Доводи зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не є підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Львівської області від 31.10.2006р. року у справі №5/1601-12/326А залишити без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у Залізничному районі м. Львова без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                     Бонк Т.Б.

Судді                                                                                             Марко Р.І.

Бойко С.М.