ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.04.07

Справа № 17/282
Львівський апеляційн
ий господарський суд в склад
і колегії
головуючого-судді
Р. Марко
суддів
С. Бойко

Т. Бонк
При секретарі
Ковалишин Ю.
розглянувши апеляц
ійну скаргу ДПІ у м. Рівне № 30822/
10-15 від 11.12.06
на постанову господа
рського суду Рівненської об
ласті від 10.11.06
у справі 17/282
за позовом ДПІ у
м. Рівне
до відповідача 1 ПМП»О
пал»
до відповідача 2- ПП»Альт
ера-Сервіс»
про визнання н
едійсними договорів
за участю представник
ів сторін:
Від позивача- Прищепа О.
Від відповідачів- не з»явил
ися
В С Т А Н О В И В :
Постановою господарськ
ого суду Рівненської області
від 10.11.06 по даній справі відмо
влено у позові ДПІ у м. Рівне.

Не погоджуючись із прийн
ятою постановою, ДПІ подало а
пеляційну скаргу, в якій прос
ить постанову суду скасувати
, позов задоволити. Зокрема ап
елянт зазначає, що спірні зоб
ов»язання укладені з метою з
авідомо суперечною інтереса
м держави, що полягає у прихов
уванні прибутку отриманого в
ід укладення спірних договор
ів від оподаткування.
Розглянувши доводи апе
ляційної скарги, заслухавши
представника апелянта, досл
ідивши обставини справи, пер
евіривши правильність засто
сування судом першої інстанц
ії норм чинного законодавств
а, колегія суддів не вбачає пр
авових підстав для задоволен
ня вимог апелянта.
При цьому колегія виходила
з наступного.
Як встановлено колегією, м
іж відповідачами по справі б
ули укладені договори на юри
дичне обслуговування від 01.11.05,
від 01.01.06 та договір на бухгалте
рське обслуговування від 01.01.06.
Виконання та оплата вищезга
даних договорів підтверджує
ться актами виконання робіт
та платіжними дорученнями.

Як встановлено судом першо
ї інстанції на момент укладе
ння спірного договору , сторо
ни даного договору перебувал
и в Єдиному державному реєст
рі, мали свідоцтво платника п
одатку на додану вартість. Фа
ктичне виконання угоди, не за
перечується самим апелянтом
.
Згідно з ч. 1 ст.207 Господар
ського кодексу України, який
набрав чинність з 1 січня 2004 ро
ку, господарське зобов'язанн
я, що не відповідає вимогам за
кону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтерес
ам держави і суспільства, або
укладено учасниками господа
рських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарсь
кої компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути
на вимогу однієї із сторін, аб
о відповідного органу держав
ної влади визнано судом неді
йсним повністю або в частині
.
Положення статей 207 та 208 Госп
одарського кодексу України с
лід застосовувати з урахуван
ням того, що правочин, який вчи
нено з метою завідомо супере
чною інтересам держави і сус
пільства, водночас суперечит
ь моральним засадам суспільс
тва, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 с
т. 215 ЦК України є нікчемним, і в
изнання такого правочину нед
ійсним судом не вимагається.
Органи державної податкової
служби, вказані в абзаці перш
ому ст. 10 Закону України "Про де
ржавну податкову службу в Ук
раїні", можуть на підставі п.11 ц
ієї статті звертатись до суд
ів з позовами про стягнення в
доход держави коштів, одержа
них за правочинами, вчиненим
и з метою, яка завідомо супере
чить інтересам держави і сус
пільства, посилаючись на їхн
ю нікчемність.
Слід зазначити, що санкці
ї застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідо
мо суперечить інтересам держ
ави і суспільства. Разом з тим
, за змістом ч.1 ст.208 ГК України з
астосування цих санкцій можл
иве лише в разі виконання пра
вочину хоча б однією стороно
ю.
Санкції, встановлені ч.1 с
т.208 цього Кодексу, не можуть за
стосовуватися за сам факт не
сплати податків (зборів, інши
х обов'язкових платежів) одні
єю зі сторін договору. За таки
х обставин правопорушенням є
несплата податків, а не вчине
ння правочину. Для застосува
ння санкцій, передбачених ч.1 с
т.208 Кодексу, необхідним є наяв
ність умислу на укладення уг
оди з метою, яка завідомо супе
речить інтересам держави і с
успільства, наприклад, вчине
ння удаваного правочину з ме
тою приховання ухилення від
сплати податків.
Частиною 1 ст. 208 ГК України п
ередбачено застосування сан
кцій лише судом. Це правило ві
дповідає нормі ст.41 Конституц
ії України, згідно з якою конф
іскація майна може бути заст
осована виключно за рішенням
суду у випадках, обсязі та пор
ядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбач
ені цією частиною, є конфіска
ційними, стягуються за рішен
ням суду в доход держави за по
рушення правил здійснення го
сподарської діяльності, то т
акі санкції не є цивільно-пра
вовими, а є адміністративно-г
осподарськими як такі, що від
повідають визначенню ч.1 ст.238 Г
К України. Тому такі санкції м
ожуть застосовуватись лише п
ротягом строків, встановлени
х ст.250 ГК України.
Враховуючи досліджені обс
тавини справи, податковим ор
ганом на думку апеляційного
суду в силу ст.. 71 КАС України не
доведено належними доказами
факту, що спірні угоди укладе
ні з метою завідомо суперечн
ою інтересам держави, а тому с
уд першої інстанції підставн
о відмовив у позові.
Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205 п.7 Р
озділу VІІ Прикінцевих та пер
ехідних положень КАС України
, Львівський апеляційний гос
подарський суд
Ухвалив :
Постанову господарсько
го суду Рівненської області
від 10.11.06 у справі № 17/282 залишити
без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.
Ухвалу може бути оскаржено
у касаційному порядку.
Матеріали справи скеруват
и до господарського суду Рів
ненської області.
Головуючий
Р. Марко
Суддя
С. Бойко
Суддя
Т. Бонк