АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

02.02.2007
№ 23/579-б-43/18

Київський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Розваляєвої  Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу Арбітражного
керуючого ОСОБА_1, смт. Літин Вінницької області

на ухвалу Господарського суду м.Києва від
03.02.2006

у справі № 23/579-б-43/18 (Пасько М.В.)

за заявою                               Акціонерного
комерційного банку "Юнекс", м. Київ

до                                                   Закритого
акціонерного товариства  "Агро -
стар", м. Київ

про
визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 03 лютого 2006 року, що прийнята у справі № 23572-б-4318 (суддя -
М.В. Пасько) за заявою акціонерного комерційного банку “Юнекс” (надалі -
Кредитор) до закритого акціонерного товариства “Агро-Стар” (надалі - Боржник)
про визнання останнього банкрутом, продовжений строк ліквідаційної процедури до
31.03.2006 року, достроково припинені обов'язки ліквідатора Боржника -
арбітражного керуючого ОСОБА_2, а ліквідатором призначений арбітражний керуючий
ОСОБА_3, якого зобов'язано  надати суду
на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Боржника. При цьому, в
задоволенні клопотання комітету кредиторів про призначення ліквідатором
арбітражного керуючого ОСОБА_4 та клопотанні Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва про призначення ліквідатором арбітражного керуючого
ОСОБА_1  відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою
арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою (вхідний НОМЕР_1 від 18.01.2007 року)
та клопотанням про  відновлення
попущеного строку подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1  апеляційний суд встановив, що в порушення ч.
3 ст. 94 ГПК України, до апеляційної скарги не додано доказів направлення копії
апеляційної скарги сторонам у даній справі - Кредитору, Боржнику та іншим визнаним
кредиторам боржника.

Так, згідно п. 2 ст. 97 ГПК України
апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо до скарги (подання) не додано доказів
надсилання її копії іншій стороні (сторонам). Відповідно до ст. 95 ГПК України
особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї
скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні. Згідно Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”
сторонами у справі про банкрутство є первісний (ініціюючий) кредитор, конкурсні
кредитори, визнані такими судом у встановленому законом порядку та боржник.
Скаржником  в порушення ст.ст. 94, 95 ГПК
України не додано до апеляційної скарги жодних доказів надсилання копії
апеляційної скарги Кредитору, іншим визнаним кредиторам Боржника та Боржнику
(поштові квитанції, описи поштового вкладення, копії поштових реєстрів про
відправлення або витяги з останніх, поштові повідомлення про відправлення).

Крім цього, ГПК України (ст. 93)
визначено, що апеляційна скарга (подання) подається протягом 10 днів з дня
прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України. Згідно ч. 2 ст. 106 ГПК
України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Оскаржувана ухвала прийнята та
підписана 03.02.2006 року, тоді як скарга на цю ухвалу була подана лише
26.12.2006 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції
господарського суду м. Києва НОМЕР_2, тобто через 10 місяців та 24 дні з дня
прийняття та підписання оскаржуваної ухвали. У заявленому клопотанні про
відновлення пропущеного строку скаржник посилається на ненаправлення місцевим
судом скаржнику, та відповідне неотримання скаржником оскаржуваної ухвали  .

Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК
України колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення
сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами по справі процесуальних дій та підтверджені
належними доказами. При цьому,  щодо
викладеного в  клопотанні  про відновлення строку подання апеляційної
скарги обґрунтування скаржника про неотримання оскаржуваної ухвали, апеляційна
інстанція звертає увагу на те, що згідно матеріалів  даної справи оскаржувана ухвала, дійсно,
арбітражному керуючому  ОСОБА_1 не
направлялась. Між тим, згідно ст. 87 ГПК України (положення якої слід
застосувати у даній справі про банкрутство відповідно до вимог ч. 2 ст. 4-1 ГПК
України)  рішення та ухвали розсилаються
сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім особам не
пізніше п'яти днів після їх прийняття або вручаються їм під розписку. Статтею 1
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом" (надалі - Закон) встановлено, що сторонами у справі про
банкрутство є кредитор (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).
Визначена стаття Закону України "Про відновлення платоспроможності  боржника або визнання його
банкрутом"  також визначає, що
учасниками провадження у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган,
уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим
Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство,
Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства,
представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника,
уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою
відповідальністю. Заінтересованими особами стосовно боржника є юридична особа,
створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу
органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому
числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про
банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними
особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх
діти, батьки, брати, сестри, онуки. Для цілей цього Закону заінтересованими
особами стосовно керуючого санацією чи кредиторів визнаються особи в такому ж
переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Як вбачається з
матеріалів справи про банкрутство Боржника та тексту оскаржуваної ухвали
скаржник не відноситься до жодної категорії визначених осіб у справі про
банкрутство (ні до сторін, ні до учасників провадження у справі про
банкрутство, ні до заінтересованих осіб стосовно боржника), а належних доказів
на підтвердження того, що скаржник відноситься до будь-якої категорії вказаних
осіб у справі про банкрутство, ним також до апеляційної скарги не додано.
Клопотання ж про призначення ліквідатором Боржника арбітражного керуючого
ОСОБА_1 (в задоволенні якого згідно оскаржуваної ухвали відмовлено) було подане
визнаним кредитором Боржника - Державною податковою інспекцією у Печерському
районі м. Києва, а не скаржником. Отже, визначені норми ГПК України та Закону
України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" не встановлюють
обов'язку  направлення оскаржуваної
ухвали у даній справі  арбітражному
керуючому ОСОБА_1.

За таких обставин та у зв'язку із
вищевикладеними обставинами та аналізом норм діючого господарського
процесуального законодавства та норм законодавства про банкрутство, апеляційний
суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску скаржником строку подання
апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу, у зв'язку з чим клопотання скаржника
про відновлення пропущеного строку на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу
господарського суду м. Києва від 03 лютого 2006 року задоволенню не підлягає.

При цьому, апеляційний суд звертає
увагу скаржника на те, що згідно ч. 2 ст. 93 ГПК України відновлення пропущеного
строку подання апеляційної скарги (подання) можливе лише протягом трьох місяців
з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись нормами ст. 1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності  боржника або визнання
його банкрутом" та ст.ст. 4-1, 22, 34, 53, 84, 86, 87, 91, 93, 94, 95, 97,
106  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити арбітражному керуючому
ОСОБА_1  в задоволенні клопотання про
відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу арбітражного
керуючого ОСОБА_1 (вхідний НОМЕР_1 від 18.01.2007 року) на ухвалу
господарського суду м. Києва від 03.02.2006 у справі № 23572-б-4318 з
доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Справу № 23572-б-4318
повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Коваленко В.М.

Судді

Вербицька О.В.

Розваляєва  Т.С.