СУД
РІШЕННЯ

"21" травня 2007 р.

Справа №  4/66

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/
66

за позовом  Закритого акціонерного  товариства компанія  “Райз” м.Київ

до
фізичної  особи-  підприємця ОСОБА_1 м.Олександрія  Кіровоградської  області

про стягнення    32757 грн. 39 коп.

Представники сторін:

від позивача - Титенко О.М , довіреність
№ 762/0741 UR  від 30.01.07 ;

від відповідача - участі не брав. В
судовому засіданні 03.05.2007 року
ОСОБА_2, довіреність ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому  засіданні
03.05.2007 року   оголошено  перерву
до  15 год.  21.05.2007 р.

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення
заборгованості в  розмірі 32757  грн. 39 коп. з фізичної  особи-
підприємця ОСОБА_1 м.Олександрія
Кіровоградської  області    за
поставлений  товар, з яких  17270
грн. основного  боргу,  699 грн. 79 коп. пені,   13635 грн. збитків  за
несвоєчасне  проведення оплати
та  1152 грн. 60 коп.  28% річних
за  користування  чужими коштами.

Представник позивача вимоги
підтримав повністю.

Відповідачем  заперечення
на  позовні вимоги  до суду
направлені, відповідач   вважає,
що  вимога про стягнення збитків в  розмірі
13635 грн. не підлягає до задоволення. Крім того, відповідач не визнає
позовні вимоги   в частині стягнення   28% річних у
розмірі  1152 грн. 60 коп. за  період з 16.09.2006 року  по
12.12.2006 року , оскільки  оплата
за  отриманий  товар повинна
проводитись  трьома  платежами в
процентному  відношенні і  умови оплати
відповідачем виконано. Клопотання
відповідача  про відкладення  розгляду справи  на травень 2007  року
задоволено частково, розгляд справи відкладено  на
03.05.2007  року, оскільки  відкласти розгляд  справи
на 20.05.2007 року згідно до клопотання
відповідача суд не має
можливості  через   необхідність виконання  вимог ст. 69 ГПК України про розгляд справи
в   двохмісячний   строк, який
закінчується  13.05.2007
року.  Однак, за клопотанням сторін   строк
розгляду  справи  було продовжено до  трьох
місяців, тобто  до  12.06.2007 року   і  за
заявою  відповідача   надано
час для представлення
додаткових  доказів, а  по справі
оголошено  перерву до  15 год
21.05.2007 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача
та  відповідача ,  проаналізувавши     встановлені   факти
та  відповідні  до них
правовідносини, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2006 року  між дочірнім
підприємством “Райз-агросервіс” в
особі  Київської  філії (постачальником) та   фізичною особою- підприємцем   ОСОБА_1 (отримувачем)     був укладений договір  поставки на
умовах   товарного кредиту НОМЕР_1
(далі за текстом договір) та додаток НОМЕР_2 до нього, згідно з умовами
якого  позивач зобов'язався передати у
власність відповідача товари, згідно з специфікаціями та на умовах, визначених
в договорі, а відповідач зобов'язався прийняти товари, сплатити за них грошову
суму у розмірі та у  передбаченому   умовами
договору порядку.

Згідно до  затвердженого сторонами додатку
постачальник  повинен поставити  відповідачу
засоби захисту  рослин “Зелек
супер” 12,5 % к.е. у  кількості   150 літрів загальною  вартістю у
відповідному  грошовому
еквіваленті   5400  доларів
США,  а отримувач  відповідно
до  п.1.1 договору  зобов'язаний прийняти товар та оплатити  його вартість до  15.09.2006
року. Взяті на себе
зобов'язання  по  договору
постачальник  виконав  належним чином,  провівши
згідно до накладної ІНФОРМАЦІЯ_2
поставку  передбаченого
умовами  договору  товару
на суму   27270  грн.

Відповідно  до умов п.2 укладеного  22.06.2006 року  між
сторонами    договору про
заміну  сторони в зобов'язанні фізична
особа-підприємець  ОСОБА_1 повинен  виконувати
зобов'язання за  основним  договором перед  позивачем
по  справі- закритим
акціонерним  товариством  компанія
“Райз”.  Строк  оплати
вартості  товару  та
відсотків за  користування   товарним
кредитом за   домовленістю  сторін
встановлений  до  15.09.2006 року  згідно
до   додатку №1а   до
договору  , який   підписано
без   будь-яких зауважень чи доповнень  повноважними представниками сторін та їх  підписи скріплено печатками.   Визначення
терміну оплати на умовах відстрочення
кінцевого  розрахунку саме  15.09. 2006 року  повністю
узгоджується з  п.2.5 договору
яким   було визначено проведення  оплати
трьома  платежами в різному
розмірі та  зроблено  зауваження про те, що   визначені в
п.2.5 терміни сплати застосовуються
в разі, якщо  інші  терміни оплати  відстрочених
платежів не будуть встановлені сторонами в додатку №1а. На
виконання  умов  договору
відповідач провів  часткову оплату
отриманого  товару в розмірі 10000 грн.,
а  заборгованість  в
розмірі  17270 грн.
залишилась  непогашеною. Представник  відповідача
повністю визнав наявність основної заборгованості в розмірі  17270 грн.

Висновок  про
обґрунтованість  позовних  вимог
суд  робить  на
підставі   детального  аналізу
правовідносин, що  виникли  між
сторонами  спору та їх   правового
регулювання.

За
приписом   ст.265  Господарського  кодексу
України до  правовідносин
поставки,  які не  врегульовані цим  кодексом, застосовуються  відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України про  договір  купівлі-продажу.

Таким  чином,
між  сторонами  виникли
правовідносини, що
підпадають  під  дію
глави  54  Цивільного
кодексу  України.

Так, згідно  ст.712 Цивільного  кодексу України  за
договором  поставки  продавець (постачальник),  який
здійснює  підприємницьку  діяльність зобов'язується  передати у
встановлений  строк (строки)  товар
у  власність  покупця для
використання  його  у підприємницькій  діяльності
або в  інших  цілях, не
пов'язаних  з особистим,  сімейним
або  іншим подібним
використанням,  а  покупець
зобов'язується  прийняти  товар
і  сплатити  за
нього  певну  грошову
суму.  До договору  поставки
застосовуються  загальні  положення
про  купівлю-продаж,  якщо
інше  не встановлено  договором,
законом  або не випливає  з
характеру  відносин  сторін.

Як вбачається  із
матеріалів  справи,   відповідач
прийняв  поставлений  позивачем
товар та  не вжив  заходів
для  повернення  товару
позивачу.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у
відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України  підтверджують що це  саме
договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна,
вартість - визначені в  накладній
ІНФОРМАЦІЯ_2  (а.с. 18).

На користь відносин купівлі-продажу
свідчить і застереження в документах на отримання  товару
про ціну з ПДВ.

Позивач передав майно  повністю в кількості, передбаченій  умовами
договору,  а відповідач прийняв товар,
але не розрахувався за нього, тим самим не виконавши свої зобов'язання.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме
невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення
позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач вимоги позивача в  частині
заборгованості в  розмірі  17270 грн.
фактично    визнав,   але
доказів належного виконання зобов'язання суду не надав. Відповідачем не
оспорюється  факт  отримання
товару.

Спір  фактично виник  через
небажання    відповідача  провести
оплату   отриманого від  позивача
та  використаного  на
власний  розсуд  товару. Укладений   між сторонами  договір та
норми   діючого  законодавства
не містять підстав для
звільнення   відповідача від  обов'язку
оплатити отриманий  товар.

Документів, що підтверджують повний
розрахунок по договору з позивачем відповідач не представив. Позивач правомірно
просить стягнути наявний основний борг
в  розмірі 17270 грн.  з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має бути виконано в натурі. На день розгляду заяви борг на користь
позивача складає  17270 грн.   Розрахунок боргу зроблений вірно, а вимоги
обґрунтовані, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Господарським судом приймається до
уваги приписи ст. 43  Господарського
процесуального кодексу України згідно до яких
визнання  однією стороною
фактичних даних і обставин, якими  інша
сторона  обґрунтовує свої вимоги  або заперечення, для господарського суду  не є обов'язковим.

Поряд з цим, відповідач  заперечив
обґрунтованість нарахування  пені
в розмірі  699 грн. 79 коп.  посилаючись на те, що  позивачем
не правильно  визначено період,
за  який
можливе  нарахування пені,
оскільки на  думку   відповідача
нарахування пені повинно проводитись
згідно п.2.5 договору, тобто виходячи
з   проведення оплати за отриманий
товар  трьома  платежами:
перший платіж в  розмірі 20%   відстроченої з оплатою  суми- першого вересня року в  якому покупець  отримав
товар, другий  платіж в  розмірі
50% відстроченої з  оплатою   суми- першого жовтня  року
в  якому покупець  отримав
товар,  третій платіж в  розмірі
30%   відстроченої з оплатою  суми- першого
листопада   року в  якому покупець  отримав
товар. З  такими поясненнями   відповідач суд не погоджується,  оскільки
умовами договору, викладеними в
п.2.5 та в додатку №1а
визначено   інший термін  оплати- 15.09.2006 року і нарахування пені
починаючи з 16.09.2006 року є
правомірним   (17270 Х (8,5Х2/365)
Х87= 699 грн. 79 коп.), оскільки   п
пунктом  7.3 договору    передбачено, що у випадку несвоєчасного
здійснення розрахунку за товар
відповідач   зобов'язаний сплатити
позивачу  пеню  у розмірі
подвійної  облікової  ставки НБУ
від  суми  боргу за
кожен  день  прострочення.

Нарахування пені проведено
правильно  та в межах  передбаченого ч.6 ст. 232  Господарського  кодексу України 6 місячного строку  від дня, коли зобов'язання  мало бути виконано.

Крім  того, пунктом
7.4 договору   передбачено  зобов'язання
покупця відшкодувати
постачальнику  збитки в твердій
сумі, що  становить 50% вартості (ціни)  товару. Збитки  відшкодовуються  понад неустойку (штраф). Однак,
господарський  суд приходить до переконання,
що   вимоги про стягнення  збитків не
є обґрунтованими,   враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Згідно приписів ст. 22 ЦК України,
ст.224 ГК України під збитками розуміється втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та  не одержані доходи, які управнена особа  одержала б у разі належного виконання
зобов'язання другою стороною.

Оскільки, як встановлено  господарським судом, позивачем не доведено
завдання йому реальних збитків неналежним виконанням відповідачем зобов'язань
за договором, суд приходить до висновку
про  необхідність  відмови
у стягненні збитків у твердій сумі.
Без надання позивачем доказів про завдання реальних збитків, відсутні
підстави для їх стягнення в твердій сумі, оскільки за інших обставин
нівелюється сама сутність такого поняття як збитки.  В такому випадку мова може йти  лише
про неустойку.

Поряд з цим,  згідно до
п.7.5 договору  у  випадку
прострочення  виконання  грошових
зобов'язань   по оплаті  вартості
товару та  сплаті  відсотків, покупець  сплачує на користь постачальника відсотки за
неправомірне  користування коштами в  розмірі
28 % річних  з  простроченої суми. Умови вказаного  договору
були  погоджені сторонами,
підписані їх повноважними  представниками
та прийняті  сторонами  до
виконання  без  будь-яких
зауважень чи доповнень, тому  господарський  суд вважає за необхідне  задовольнити
вимоги позивача про стягнення з
відповідача  річних за  неправомірне користування  коштами
в  розмірі  1152 грн. 60 коп. за  період з
16.09.2006 року по   12.12.2006
року, тобто за   87 діб  прострочення.
Посилання  відповідача на положення
статті  625  Цивільного кодексу України  при
визначенні   процентів  річних
в розмірі  3 проценти,  господарським   судом не приймається до уваги, оскільки
за  приписом  цієї статті
визначено, що боржник, який
прострочив виконання грошового  зобов'язання,
на вимогу  кредитора зобов'язаний  сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу  інфляції за  весь час
прострочення, а також 3 проценти річних від  простроченої суми, якщо інший  розмір
процентів не встановлений договором або законом.  Як вбачається
з  матеріалів справи   сторонами
визначено   розмір процентів  28% і саме такий  розмір
застосовано позивачем при проведенні
розрахунку  позовних вимог.

Вирішуючи  питання
про  обґрунтованість  позовних вимог   в
частині  стягнення  17270 грн. основного боргу; 699 грн. 79 коп.
пені  та
28% річних в розмірі  1152 грн. 60  коп. за
користування  чужими коштами ,
а  всього   19122 грн. 39 коп. господарський  суд
виходить  з  того, що
умови договору   від 07.06.2006
року   та  додатку
№1а  (а.с.11-16)    прийняті
сторонами в  результаті  вільного
волевиявлення, договір
підписано  представниками сторін
та  їх
підписи  скріплені  печатками, умови  договору
сторонами  не  оспорені і
на  виконання  умов
договору  позивач   повністю
виконав  передбачені  договором
дії, а  відповідач   прийняв
від  позивача  товар
та  розпорядився  ним
на  свій  розсуд (а.с.18).

Згідно ст. 49 ГПК України судові
витрати належить покласти на
відповідача  пропорційно до
розміру задоволений   позовних вимог.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82,  84 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити    частково.

Стягнути з  фізичної
особи-  підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1 ідент. код  НОМЕР_1 на
користь  Закритого акціонерного  товариства компанія  “Райз” м.Київ вул. Заболотного 152  р/р
6675 в ВАТ Укрексімбанк, м. Київ, МФО 322313, код 13980201 -
17270 грн. основного боргу; 699 грн. 79 коп. пені  та
28% річних в розмірі  1152 грн.
60  коп. за  користування
чужими коштами , а  всього   19122 грн. 39 коп., суму сплаченого  державного мита в розмірі  190 грн. 98 коп. та  витрати на інформаційно- технічне
забезпечення судового процесу в розмірі
68 грн. 83 коп.

Наказ  видати.

В
решті  позовних  вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом
цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на
вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя