ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 26/557-06-12956

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання  Буравльова О.М.

за участю представників сторін:

від позивача  Остапов В.В. за довіреністю від 30.10.2006р. №59

від відповідача Пахомов В.В. за довіреністю від 14.12.2005. №415

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівський судноремонтний завод”

на ухвалу господарського суду Одеської  області від 15 січня  2007 року

у справі №26/557-06-12956

за позовом Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”

до  відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівський судноремонтний завод”

про стягнення 275217,24 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ДП „Іллічівський морський торговельний порт” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” 275217,24 грн. заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору від 01.02.2005р. №49-39-05/164-о.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15 січня 2007 року у справі №26/557-06-12956 (суддя Никифорчук М.І.) на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України провадження у справі за позовом ДП „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення з ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” 275217,24 грн. заборгованості припинено, з огляду на те, що позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. Одночасно судом на підставі ч.3 ст.80 ГПК України вирішено питання щодо розподілу між сторонами господарських витрат і державне мито в сумі 2752,17 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн. стягнуті з відповідача на користь позивача.

Відповідач не згодний із судовою ухвалою в частині стягнення з нього господарських витрат, і в апеляційній скарзі просить її скасувати частково,  змінивши її в частині розподілу витрат з сплати держмита та витрат на ІТЗ судового процесу, поклавши їх на ДП „Іллічівський морський торговельний порт” , як на позивача, який відмовився від позовних вимог.  При цьому відповідач вважає ухвалу суду першої інстанції хибною та такою, що не відповідає нормам діючого процесуального права.

Так за доводами відповідача, судом порушені норми ст.49 ГПК України, а також не прийняті до уваги роз’яснення ВГСУ від 04.03.1998р. №02-5/78 „Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України”, згідно з якими, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд повинен виходити з такого, що в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Оскільки судові витрати судом першої інстанції покладені на відповідача у справі, то на підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Позивач з апеляційною скаргою відповідача не згодний, у відзиві на апеляційну скаргу від 22.02.2007р. за вх.№471-Д1 просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції –без змін, з посиланням при цьому на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача по несплаті заборгованості згідно з укладеним між сторонами договором, а тому позивачем 06.12.2006р. поданий позов до господарського суду Одеської області. Відповідно до п.2 ст.49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору. Крім  того, в даному випадку відповідач погасив заборгованість шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України. Угода про погашення взаємної заборгованості була підписана вже після звернення позивача до суду та винесення судом ухвали про порушення провадження у справі. Також позивач вважає безпідставним посилання відповідача на п.6.1. роз’яснень ВГСУ від 04.03.1998р. №02-5/78 „Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України”, оскільки позивачу не було відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідач сам добровільно їх задовольнив після звернення позивача до суду з позовом.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної судової ухвали, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судової ухвали, з огляду на таке:

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Між тим, як встановлено матеріалами справи, 06.12.2006р. за вх.№15843 господарський суд Одеської області одержав позовну заяву ДП „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення ТОВ „Іллічівський судноремонтний завод” 275217,24 грн. заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору від 01.02.2005р. №49-39-05/164-о.

Ухвалою від 07.12.2006р. господарський суд порушив провадження у справі за позовною заявою ДП „Іллічівський морський торговельний порт” і призначив розгляд справи на 15.01.2007р.

15.01.2007р. господарський суд Одеської області за вх.№486 одержав заяву позивача про припинення провадження у справі. Згідно з цією заявою, позивач просить припинити провадження у справі у зв’язку з тим, що відповідачем сплачена заборгованість у повному обсязі на суму шляхом ремонту морського буксиру порту та між сторонами 20.12.2006р. укладена угода про погашення взаємної заборгованості. Разом з тим, у заяві позивач просить судові витрати покласти на відповідача у справі, оскільки угода про погашення взаємної заборгованості підписана 20.12.2006р., а отже, заборгованість відповідача зникла вже після винесення ухвали. В переліку документів до заяви, позивачем надана укладена між сторонами угода про погашення взаємної заборгованості від 20.12.2006р. (а.с.55, 57-60).

Виходячи із змісту наявної у матеріалах справи заяви позивача про припинення провадження у справі, а також відсутності у матеріалах справи будь-яких інших заяв позивача щодо відмови від позовних вимог, апеляційний господарський суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову позивача від позову, а отже і прийняття такої відмови судом, не відповідає обставинам справи.

Таким чином,  ухвала про припинення провадження у справі з мотивів відмови позивача  від позову винесена судом першої інстанції всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.80 ГПК України. Більш того, таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права привзело до винесення неправильної ухвали.

Так,  як встановлено апеляційним  господарським судом,  угода сторін від 20.12.2006р., згідно з якою, сторонами проведений залік зустрічних однорідних вимог,  стосується трьох договорів, в тому числі й договору, який є підставою позовних вимог у даній справі.

При цьому, згідно з цією угодою, по договору, який є підставою позовних вимог ДП „Іллічівський морський торговельний порт” у даній справі, сторонами проведений залік зустрічних однорідних вимог на суму 476120,13 грн., а саме: згідно таких рахунків:  №8892 від 29.08.2006р. на суму 13498,15 грн.; 8739 від 29.08.2006р. на суму 47606,4 грн.; №8740 від 29.08.2006р. на суму 4128,82 грн.; №7059 від 07.07.2006р. на суму 6749,08 грн.; №7061 від 07.07.2006р. на суму 162518,4 грн.; №9470 від 25.09.2006р. на суму 2064,41 грн.; №9471 від 25.09.2006р. на суму 26265,6 грн.; №9896 від 20.10.2006р. на суму 26265,6 грн.; №9897 від 20.10.2006р. на суму 2064,34 грн.; №6285 від 22.11.2006р. на суму 26265,6 грн.; №9898 від 22.11.2006р. на суму 2064,41грн.; згідно таких актів: акт №б/н 05 12 05 від 08.12.2006р. на суму 105458,62 грн.; акт №б/н 05г від 08.12.2006р. на суму 9626,53 грн.; акт №б/н 2005г від 08.12.2006р. на суму 13214,16 грн.; акт №б/н від 18.12.2006р. на суму 28330,01 грн.

Між тим, як свідчать матеріали справи (позовна заява ДП „Іллічівський морський торговельний порт”, рахунки) предметом позовних вимог є заборгованість відповідача в сумі 275217,24 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем свого обов’язку щодо оплати виставлених позивачем на підставі договору від 01.02.2005р. №49-39-05/164-о рахунків, а саме: №8892 від 29.08.2006р. на суму 13498,15 грн.; 8739 від 29.08.2006р. на суму 47606,4 грн.; №8740 від 29.08.2006р. на суму 4128,82 грн.; №7059 від 07.07.2006р. на суму 6749,08 грн.; №7060 від 07.07.2006р. на суму 12386,45 грн.; №7061 від 07.07.2006р. на суму 162518,4 грн.; №9470 від 25.09.2006р. на суму 2064,41 грн.; №9471 від 25.09.2006р. на суму 26265,6 грн.

Але, в угоді сторін про залік зустрічних однорідних вимог від 20.12.2006р. рахунок №7060 від 07.07.2006р. на суму 12386,46 грн. взагалі відсутній.

Такі обставини не з’ясовані судом при винесенні оскаржуваної судової ухвали, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.106 ГПК України також є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Оскільки вимогами  ч.2 ст.101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, а вимогами ч.4 ст.106 ГПК України встановлено, що  у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду, то апеляційний господарський суд скасовує оскаржувану судову ухвалу і передає справу на розгляд господарського суду Одеської області.

При цьому, при новому розгляді справи господарському суду Одеської області необхідно звернути увагу на вище встановлені апеляційним господарським судом обставини справи,  надати цим обставинам відповідну правову оцінку і винести обґрунтоване судове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу між сторонами  судових витрат.

Керуючись ст.ст.99,101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівський судноремонтний завод” задовольнити частково.

2.Ухвалу господарського суду Одеської області від 15 січня 2007 року у справі №26/557-06-12956 скасувати.

3.Справу №26/557-06-12956 направити на розгляд господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов