ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.03.07                                                                                           Справа№ 3/120-30/89А

Господарський суд Львівської області в складі:

судді   Н.Мороз

при секретарі  Н.Ходачкевич

За позовом:    Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до  відповідача:  житлово-експуатаційної контори №2, м.Самбір

про стягнення:  4161,54грн.

Представники:

від позивача  - Каменецька Н.В-нач.відд.

від відповідача –Дашинич І.Б-предст.

Сторонам права та обов”язки   роз”яснено у відповідності до ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору:

У відповідності до ч.1 п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, заяви у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану (глави 29-32 і 36 Цивільного процесуального кодексу України 1963р.), позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв”язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позовні вимоги заявлено Львівським обласним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів до житлово-експуатаційної контори №2, м.Самбір    Львівської області про стягнення  4161,54 грн. адміністративно-господарських санкцій.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2007р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.03.2007р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просить задоволити.

Відповідач  в  судове  засідання  з”явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов №199/01-08 від 27.03.2007р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доказі у їх сукупності та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

У відповідності до ст.19 ЗУ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”   для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового  складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік- у кількості одного робочого місця.

У відповідності до поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2004р. (в матеріалах справи), який було подано до Львівського обласного відділення  Фонду соціального  захисту інвалідів та  прийнятий Фондом, середньооблікова

чисельність працівників на підприємстві в 2005 році складала 65 чоловік; з них, у відповідності до встановленого нормативу (4% норматив для працевлаштування інвалідів повинен становити 3 робочих місця), відповідачем, в графі «8»вказано 2 особи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.238 ГК,  за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, до суб”єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб”єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно вимог чинного законодавства,  за  нестворення  робочих місць підприємство повинно самостійно сплатити відділенню Фонду України соціального захисту інвалідів –адміністративно-господарські санкції у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом,  відповідно до ст.20 ЗУ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.  Як зазначається у розрахунку, поданому позивачем, розмір  санкцій складає   4161,54 грн.

Проте, як випливає з пояснень повноважного представника відповідача, при заповненні звіту про зайнятість та працевлаштуванні інвалідів за 2004 р., відповідачем- ЖЕК №3 було допущено помилку, у звітному періоді фактично було працевлаштовано 3 особи (Брунарський Р.М., Лесько Я.І, Веремей К.Л),  що підтвердив  виписками з наказів по підприємству та копією посвідчення інваліда 2 групи Веремей К.Л (в матеріалах справи).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем вжито заходів для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, а саме створення робочих місць інвалідів у необхідній кількості, що в свою чергу виключає можливість застосування до відповідача заходів майнової відповідальності.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.

Керуючись ст.ст.19,20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.238 ГК України, ст.ст.17,86,158-163 КАС України, господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили  у відповідності до вимог ст.254 КАС України і              може бути оскаржена в порядку  і строки, передбачені ст.186 КАС  України.

Суддя                                                                                                       Мороз Н.В.