ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.                                                                                                     Справа № 4/134-07

Суддя господарського суду Білоус В.В.

при секретарі судового засідання Логінов А.О. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, 21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 135 А,

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Нива", с. Беззіменна, Козятинський район, Вінницька область,

про стягнення 9486,20 грн.

Представники :

позивача     :   Філіпова Л. Т. за довіреністю

відповідача :   Ткачук Н. А. за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення 9486 грн. 20 коп. адмінстративно - господарських санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів на підприємстві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, покликався на те, що відповідно до звіту  Форми 10-ПІ підприємством відповідача було працевлаштовано  3 інваліди, а на 2 непрацевлаштованих місця було подано заявку до  центру зайнятості ( звіт  про наявність  вільних робочих  місць ( вакантних посад )  та потребу в працівниках  за станом на 28 липня 2005р. ).

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку суд вимоги на підставі ст. 18 ( в редакції чинній в 2005р.), ст. 19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів", ст. 218 ГК України прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвадідів за  2005р. форми №10-ПІ, середньооблікова кількість штатних працівників  облікового складу осіб складала 116 за 2005р. Відповідно до вимог ст. 19 ЗУ "Про основи  соціальної захищеності інвалідів" підлягає працевлаштуванню 5 ( 116 * 0,04 ) інвалідів, з них працевлаштовано 3 інвалідів:

- Янчук В. І.;

- Березюк Т. М;

- Янковий О. І.

Згідно з пунктом 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314, підприємства, зокрема, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Пунктом 14 Положення передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів. Цим же пунктом також передбачено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може виконуватися праця інвалідів.

Відповідачем були вжитті всі залежні від нього заходи для виконання вимог законодавства і працевлаштування 2-х інвалідів про , що свідчить подання відповідачем до звіту про наявність  вільних робочих  місць ( вакантних посад )  та потребу в працівниках  за станом на 28 липня 2005р., в якому повідомлялось про наявність вільних робочих місць на товаристві, звітами форми  3-ПН  від 28.07.2005р., 28.03.2005р., 28.10.2005р., 28.11.2005р., 28.12.2005р., листом  Козятинського  міськрайонного центру зайнятості від 27.03.2007р. №06-16/151 . А саме відповідач в звітах поданих органу центру зайнятості  вказував наявність вільних робочих місць ( вакантних посад ) для 2- х інвалідів - на посаду сторожів. Але інваліди  відповідачу для працевлаштування  згідно  наданих звітів форми 3-ПН в 2005р. не були направдені .

Обов"язок відповідача створити робочі місця для інвалідів, встановлений ст. 19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів", в редакції чинній у 2005р., не супроводжувався його обов"язком їх працевлаштувати. Згідно ст. 18 названого Закону, в редакції чинній в 2005р., обов"язок працевлаштування інвалідів покладався не на відповідача, а на центральний орган виконавчої влади з питань праці й соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські органзаці. Докази, які б свідчили про вжиття цими органами заходів з працевлаштування у відповідача інвалідів, відмови відповідача у працевлаштуванні, направлених на вакантні посади інвалідів, у справі відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов"язання  чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб"єкт господарювання за порушення господарського зобов"язання несе господарсько - правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов"язання виявилося неможливим внаслідок дії неперборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов"язань контрагентами правопорушеника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов"язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Звітом форми № 10-ПІ, звітами форми  3-ПН  від 28.07.2005р., 28.03.2005р., 28.10.2005р., 28.11.2005р., 28.12.2005р., листом  Козятинського  міськрайонного центру зайнятості від 27.03.2007р. №06-16/151 ,  підтверджується що відповідач вжив всі залежні від нього заходи для працевлаштування в 2005р. інвалідів. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись,   ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

2. Копію даної постанови надіслати сторонам рекомендованим листом.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписано та оформлено 30.03.2007р.

Суддя                                                    Білоус В.В.