ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.07 р.                                                                               Справа № 10/13

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача –  Чиненная А.В. . -  довіреність;

від відповідача –  Михальченко Л.М. – довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом    Комунального  підприємства «Служба  єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» м.Донецьк,

до    Донецького відкритого акціонерного товариства  «Сортнасінняовоч» м.Донецьк,

про   стягнення  заборгованості  у  сумі  1 424, 55   грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач,   Комунальне  підприємство  «Служба  єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» м.Донецьк,  з  позовом  до  відповідача,   Донецького відкритого акціонерного товариства  «Сортнасінняовоч» м.Донецьк, про   стягнення  заборгованості  у  сумі  1 424, 55   грн.   за  Договором спільного користування  будинком  та  прибудинковою  територією  № 301  від  01.03.2004 р.

В  обґрунтування  своїх  позовних вимог позивач посилається на договір оренди № 36  від 02.01.2004 р., договір спільного користування  будинком  та  прибудинковою  територією  № 301  від  01.03.2004 р.,  розрахунок  заборгованості,  невиконання  відповідачем  зобов’язань   за  договором  № 301.

Представник  відповідача  у   відзиві  на  позовну  заяву  №132  від  31.01.2007 р.  та  в  судових  засіданнях  позовні  вимоги  не  визнав. Вважає,  заборгованість  за  договором  № 301 взагалі  відсутня,  оскільки  позивач  не  виконував  з  вересня  2005 р.  зобов’язання   по  прибиранню  прибудинкової  території,  у  зимовий  період 2004-2005 р.р. прибирання  снігу  не  здійснювалось,  обслуговування  мереж каналізації  позивач  не проводив,  освітлення  прибудинкової   території  не  має,  Акти виконаних  робіт  не  підписувались.

Ухвалою  суду  від 26.02.2007 р.  до  участі  у  розгляді  справи  на  підставі  положень  ст.30  Господарського  процесуального  кодексу  України  суд  залучив  Управління  житлового  господарства м.Донецька.

Посадова  особа  Управління  житлового  господарства м.Донецька в  судове  засідання  не  з'явилась, про  час  і місце  слухання  справи  належним  чином  була  повідомлена. Дослідив  представлені  сторонами  документи,  суд  вважає,  що нез’явлення  в  судове  засідання  посадової  особи  не  перешкоджає  розгляду  справи  по  суті.

В  судовому  засіданні  12.03.2007 р. представники  сторін  заявили,  що договір № 301  та  договір № 301/69  за  текстом  є  однією і  тією ж  угодою,  розбіжності  у  нумерації  пояснюють реєстрації  у  діловодстві.

Розглянув  матеріали справи, додатково представлені  документи,  заслухав  пояснення сторін, оцінив  докази за своїм внутрішнім  переконанням,  суд  вважає, що  позов не  підлягає задоволенню  з  наступних  підстав.

Судом  встановлено,  що  між 02.01.2004 р.   ТОВ «Аудіт фірма «ПАВ»  та  відповідачем   був  укладений  договір  оренди  № 36  нежитлового  приміщення загальною  площею 151, 9 кв.м.  що  розташоване за  адресою м.Донецьк, вул. Щорса,12.

Термін  дії  договору  був  встановлений  до  31.12.2004 р.З  пояснень  відповідача убачається,  що  термін  його  було  продовжено  за  згодою  сторін.

Вказане  приміщення  знаходиться у  підвальному  приміщенні  та  на  першому  поверсі  житлового  будинку  № 12  по вул.Щорса,  який  знаходиться  на  балансовому  обліку  позивача.

На підставі  договору  оренди,  між  позивачем  та  відповідачем  був  укладений  договір  № 301  від  01.03.2004 р. спільного  користування  будинком  та  прибудинковою  територією.

За  умовами  вказаного  договору,  позивач  прийняв  на  себе  зобов’язаня   з   надання  послуг   по  обслуговуванню  житлового  будинку,  інженерних  комунікацій,  прибиранню  та  освітленню прибудинкової території,  вивезенню  сміття, очищенню димарів,  вентиляційних  каналів,  прибиранню  снігу  та  сміття  з  даху  будинку,  аварійне  обслуговування  будівлі.

Порядок  розрахунків  сторони  передбачили  у  Розділі 5  договору,  визначив  розмір   експлуатаційних  витрат  70,63  грн.  без ПДВ..

Термін  дії  договору  сторони  встановили  до  01.03.2007 р.

Обгрунтовуючи  позовні  вимоги,  позивач  посилається  на  ті  обставини,   що  відповідач починаючи  з  листопада 2005 р.   по  листопад  2006 р.  не  виконував  прийняті  на  себе  зобов’язання   по  прийманню  участі  у витратах  по технічному  обслуговуванню  житлового  будинку  та  прибудинкової  території,  у зв’язку  з  чим  утворилась  заборгованість  у  розмірі  1 424, 55 грн.

Приймаючи  рішення,  суд  виходить  з  наступного.

Відповідно  до  ст.12  Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарським  судам  підвідомчі  справи  у  спорах,  які  виникають при  укладанні,  зміні,  розірванні і  виконанні господарських договорів.

Положеннями  ст.638  Цивільного  кодексу  України  визначено,  що  договір  є  укладеним,  якщо  сторони  в  належній  формі  досягли  згоди  з  усіх  істотних  умов  договору.

Відповідно  до  ст.181  Господарського   кодексу  України,   господарський  договір  за  загальними  правилами  викладається  у  формі  єдиного  документа,  підписаного  сторонами  та  скріпленого  печатками.

Дослідив  представлений  договір  № 301  від 01.03.2004 р.,  суд  встановив,  що  сторони  досягли  згоди  при  його  укладання  з  усіх  істотних  умов,  підписали  угоду,  яку  скріпили  печатками.

Статтею  173 Господарського  кодексу  України  визначено,  що господарським  визначається  зобов’язання,  що  виникає  між  суб’єктом   господарювання  та  іншим  учасником   відносин  у  сфері  господарювання з  підстав,  передбачених  господарським  кодексом,  в  силу  якого  один  суб’єкт  (зобов’язана   сторона, у тому  числі  боржник)  зобов’язаний   вчинити  певну  дію  господарського  чи  управлінсько-господарського  характеру  на  користь   іншого  суб’єкта  (виконати  роботи, передати  майно, сплатити  гроші,  надати  інформацію тощо),  або  утриматись  від  певних  дій, а інший  суб’єкт  (управлена  сторона, у тому  числі  кредитор)  має  право  вимагати  від  зобов’язаної   сторони  виконання  її  обов’язку.

Як  передбачено  у  статті 174  Господарського  кодексу  України,  підставами  виникнення  господарських  зобов’язань   є,   у  тому  числі,   господарські договори  та  інші  угоди,  передбачені  законом.

Таким чином,  за  умовами  договору  № 301  від 01.03.2004 р. у  сторін виникли  певні  зобов’язання   при  його виконанні.

Як  убачається  з  умов  договору № 301  позивач  взяв  на  себе  зобов’язання   виконувати    певні  дії по  обслуговуванню  будинку  та  прибудинкої  території (п.п.3.1-3.6.),  а  відповідач приймати  участь  у  витратах по  технічному  обслуговуванню  та  утриманню  будинку  та  прибудинкової  території.

У  Розділі 5 договору сторони  встановили порядок  проведення  розрахунків.

Відповідно  до пункту 5.1.  договору відшкодування  витрат  позивачу  відповідач  здійснює  щомісячно  не  пізніше 5-го  числа наступного  місяця.

У  пункті  5.2.  договору  сторони  встановили,  що технічна  експлуатація  житлового будинку  на  2004 р.   складає 70,63  грн. без ПДВ.

З  заявлених позовних  вимог  та  уточненнях  до  них  від 12.03.2007 р.,  розрахунку  позивача  убачається,  що  позивач  просить  стягнути  заборгованість  за  період  з  листопада  2005 р.  по  листопад  2006 р.

Будь-яких  змін  або  додаткових  угод до  договору,  які б встановлювали  розмір витрат  на період  2005 р.,  2006 р. ,  позивач  до  суду  не  надав.

В  той  же  час  позивач посилається  на  листи  №  08/6-751 від 02.08.2005 р. та  № 08/6-1097  від 03.11.2005 р., якими  сповіщав  відповідача,  що  розмір  витрат  по експлуатації  житлового  будинку   у ІІ  та ІІІ  кварталі  2005 р.  змінювався.

Позивач  вважає  свої  дії  правомірними  та  посилається  на пункт  5.4. договору,  відповідно  до  якого сторони  визначили,  що за спливом річного  облікового  періоду  позивач здійснює перерахунок вартості технічного обслуговування  житлового  фонду по фактичним  витратам.

Однак вказані дії позивача  суд  вважає  такими,  що  спростовуються  матеріалами  справи  та  є  юридично неспроможними.

По-перше,  позивач  не  обгрунтував  підстав  нарахування розміру    технічних  витрат  на  2005 р.  та  2006 р.

По-друге, як  убачається  з розрахунку  наданого  позивачем  за  період  з  червня  по  листопад  2006 р. розмір  нарахованих  технічних  витрат взагалі  перевищує  розмір витрат встановлений  у  договорі   на 2004 р.,  що  суперечить  положенням  статті 654  Цивільного  кодексу  України,  якими  встановлено,  що  зміна договору  вчиняється  в  такій  самій  формі,  що й  договір,  що  змінюється,  якщо  інше  не встановлено договором  або  законом.

Як  убачається з пункту 8.1.  договору  № 301 сторони  встановили,  що будь-які  зміни  та  доповнення  до  договору  мають  силу  тільки  у тому  випадку, коли  вони  оформлені  у письмовому  вигляді  та  підписані  обома  сторонами.

Що  стосується  пункту 9.2. договору,  то  суд  їх не  може  прийняти  як  підставу  для  нарахування  розміру технічних  витрат,  оскільки  положення  вказаного  пункту  стосуються  пролонгації  дії  договору,  а  не  встановлення  розміру  технічних  витрат.

Положеннями  частини першої статті  193  Господарського  кодексу  України  визначено,  що суб’єкти   господарювання  та  інші учасники  господарських  відносин  повинні виконувати  господарські  зобов’язання   належним  чином  відповідно  до  закону,  інших  правових  актів,  договору.

У  частині  сьомій  вказаної статті  визначено,  що  одностороння  відмова  від виконання  зобов’язань,  крім  випадків,  передбачених  законом  не  допускається

Як  убачається  з  положень  пунктів 4.1.  та 5.1.  договору,  відповідач  приймає  участь  в  загальних  витратах  позивача  по  технічному  обслуговуванню  житлового  будинку  та  прибудинкової  території    та  здійснює  оплату  по  відшкодуванню  витрат  позивача   по  експлуатації  житлового  будинку.

Розрахунки  позивача,  які  надані  до  матеріалів  справи  свідчать  лише  про  методику  розрахунку  витрат  та  не  підтверджують  факт  понесених  витрат  позивачем.

Дослідив  надані  до  суду  документи,  суд  встановив,  що  позивач  не  надав  будь-яких  доказів  того,  що  за  період  з  листопада 2005 р.  по  листопад  2006 р.  позивачем   понесені  витрати  по  утриманню  житлового  будинку   по вул.Щорса, 12  та  прибудинкової  території  до  нього  на  суму  1 424, 55   грн.

Відповідно  до  положень ст.33  Господарського  процесуального  кодексу  України,  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини  ,  та  які  вона  посилається  як  на  підставу  своїх  вимог  і  заперечень.

Враховуючи  викладене,  суд  приходить  до  висновку,  що  позовні  вимоги  щодо  стягнення  заборгованості  за  договором № 301  від  01.03.2004 р.  у  розмірі  1 424, 55 грн.  не  обгрунтовані,  не  доведені  належним  чином  та  не  підлягають  задоволенню.

Судові   витрати   підлягають   віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись ст.ст. 11, 638, 654  Цивільного  кодексу  України, ст.ст.173,  174, 181, 193 Господарського  кодексу  України,  керуючись ст.ст. 12, 22, 30, 33,  43,   49, 82,  84,  85   Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити  в  задоволені  позовних  вимог  Комунального  підприємства  «Служба  єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька»,  заявлених до  Донецького відкритого акціонерного товариства  «Сортнасінняовоч» м.Донецьк, про   стягнення  заборгованості  у  сумі  1 424, 55   грн. за Договором спільного користування  будинком  та  прибудинковою  територією  № 301  від  01.03.2004 р.

В  судовому  засіданні  за  згодою  сторін  оголошено вступну  та  резолютивну  частину  рішення. Повний  текст  підписано 13.03.2007 р.

Суддя                                                                         Приходько І.В.

Пом. с.: Давидовська Т.В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.