ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 р.

Справа № 11/735/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Бойко Л.І.,

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній
І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - Курганов О.Ю.

від відповідачів -Цвєліков С.В.
-від ПП „Ріфат”

розглянувши апеляційну скаргу
ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва

на
постанову господарського суду Миколаївської області від 15.02.2007р.

зі справи № 11/735/06

за позовом:
ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва

до:
ПП „Ріфат”, ПП „Транссервіс”

про
визнання угоди недійсною

встановив:

ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва звернулась до господарського суду з позовом про визнання недійсною
угоди купівлі-продажу, укладеної 24.01.2005р. між  ПП „Ріфат” і ПП „Транссервіс” на суму 994005
грн., на підставі ст.207 ГК України, і просила застосувати наслідки,
передбачені ч.1ст.208 ГК України.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 15.02.2007р. (суддя Василяка К.Л.) у позові
відмовлено. Постанова місцевого суду вмотивована порушенням органами ДПС
„Інструкції про порядок вилучення посадовими особами органів державної
податкової служби України оригіналів та копій фінансово-господарських та
бухгалтерських документів” затвердженої Наказом Державної податкової
адміністрації України № 493 від 08.11.2005р.
та зазначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи, згідно ст.19 Конституції України, мають
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений
законодавством. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні
справи до уваги не беруться згідно ст.70 п.3 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Не погодившись із постановою суду,
ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, звернулась із апеляційною скаргою, в
якій просить постанову місцевого суду скасувати як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального права і не відповідає матеріалам справи.
Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на ті обставини, що оригінали
документів знаходилися у ДПІ для проведення позапланової перевірки у зв'язку з
ліквідацією підприємства. На запит до ДПІ у Ленінському районі м. Донецька про
проведення зустрічної перевірки надійшла відповідь, що установчі документи ПП
„Транссервіс” визнані недійсними, а свідоцтво платника ПДВ анульовано актом №
404 від 16.07.2003р,.  у зв'язку з чим з
цих документів знято копії. Голова ліквідаційної комісії відмовився від їх
завірення, про що складено акт про відмову від підпису № 17 від 31.03.2006р. У
довідці про результати позапланової виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства ПП „Ріфат” за період з
01.01.2005р. по 23.01.2006р. було відображено угоди, укладені ПП „Ріфат”, серед
яких і угода з ПП „Транссервіс” та посилання на первинні документи. Ця довідка
підписана керівником ПП „Ріфат” без будь-яких зауважень та заперечень.

ПП „Ріфат” проти доводів скаржника
заперечує і просить залишити постанову місцевого господарського суду без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечень на неї, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським
судом, колегія суддів дійшла висновку про законність прийнятої судом постанови
з огляду на наступне.

У зв'язку із заявою ПП „Ріфат” про
ліквідацію, посадовими особами Ленінської МДПІ м. Миколаєва здійснено перевірку
підприємства щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, в
результаті якої виявлено взаємодію з ПП „Транссервіс”, яке має ознаки
фіктивності. Зокрема, у січні 2005р. обсяг отриманих товарів від цього
підприємства склав 994005,00 грн., в т.ч ПДВ -165667,50 грн. Перевіркою
видаткових накладних орган ДПС встановив, що ПП „Ріфат” одержував обладнання на
підставі усної угоди купівлі-продажу від 24.01.2005р. На це обладнання ПП
„Транссервіс” склав та надав ПП „Ріфат” податкову накладну № 24/01 від
24.01.2005р.

ПП „Транссервіс” зареєстровано
18.04.2001р. Ленінською райрадою м. Донецька, взято на податковий облік
23.04.2001р. ДПІ у Ленінському районі м. Донецька, про що йому видано свідоцтво
про реєстрацію платника ПДВ. Згідно довідки ДПІ у Ленінському районі м.
Донецька, це підприємство подавало звітність до 14.03.2002р.; відкритих
рахунків у підприємства немає.

Рішенням Ленінського райсуду м.
Донецька  від 07.04.2003р. визнано
недійсними статутні документи ПП „Транссервіс” з моменту реєстрації, та
скасовано свідоцтво платника ПДВ з моменту реєстрації, а також направлено акт
про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 16.07.2003р. № 404,
оскільки це підприємство не здійснювало підприємницьку діяльність, було
зареєстровано на підставну особу ОСОБА_1 за винагороду.

Відповідно до ст.11 Закону України
„Про підприємництво”, ст.34 Закону України „Про підприємства в Україні”,
припинення підприємницької діяльності та
ліквідація підприємства здійснюється за рішенням суду. Підприємство
вважається таким, що припинило свою діяльність з моменту внесення запису про це
до державного реєстру відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”.

Згідно відомостей, наданих Головним
Управлінням Статистики у Донецькій області, станом на 19.07.2006р. ПП
„Транссервіс” знаходиться у державному реєстрі підприємств та організацій
України.

Отже, ПП „Транссервіс”, не
втративши статусу юридичної особи, мало право здійснювати будь -яку
підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом відповідно до ст.ст. 42-44
ГК України, наслідком чого була укладена угода, хоча на день складення
податкової накладної від 24.01.2005р. ПП „Транссервіс” не було платником ПДВ,
що є порушенням п.7.2.4 п.7.2. ст.7 „Про податок на додану вартість”, але акт
зарахування однорідних вимог від 28.02.2005р. свідчить, що розрахунки між
сторонами живими коштами не проводились.

Згідно ст.207 ГК України,
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності) можуть бути на вимогу однієї із сторін
або відповідного органу державної влади визнано судом недійсними повністю або в
частині.

Із змісту угоди не вбачається
завідомо суперечної інтересам держави і суспільства мети її укладення та
умисного настання несприятливих наслідків від виконання умов цієї угоди, а сам
факт визнання недійсними статутних документів ПП „Транссервіс” не є підставою
для визнання вчинених ним з іншими суб'єктами господарювання юридично значимих
дій недійсними до моменту виключення його з державного реєстру.

Крім того, при проведенні перевірок
ДПІ має право вилучати у підприємств, установ та організацій копії
фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про
приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків та зборів
(обов'язкових платежів), а при проведенні арешту активів платника податків на
підставі рішення суду -вилучати оригінали первинних документи із складенням
опису, який скріплюється підписами представника органу ДПС та платника податків
із залишенням копій таких документів платнику податків на підставі п. 9 ст.11
Закону України „Про державну податкову службу в Україні”. Вилучати у суб'єктів
підприємницької діяльності документи, що не підтверджують факти порушення
законів України про оподаткування забороняється.

Позапланова перевірка ПП „Ріфат”
щодо дотримання вимог податкового законодавства здійснена ДПІ на підставі заяви
керівника підприємства згідно п. 6 ст.11-1 вказаного Закону і за її
результатами порушень податкового законодавства не виявлено, тому вилучення
копій фінансово-господарських та бухгалтерських документів здійснено в
порушення п.9 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

З урахуванням вищевикладеного,
апеляційна інстанція залишає постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Постанову господарського суду
Миколаївської області від 15.02.2007р. у справі № 11/735/06 залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя
Л.І. Бойко

Судді:
Т.А. Величко

А.М. Жукова