Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 року                                                       Справа № 33/221-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя  Кравець Т.В., судді Істоміної О.А., Шутенко І.А.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мар'їної І.О., дов. №231/102 від 04.09.06 р. (копія у справі), Юрченко І.М., дов.№78/35 від 30.03.07 р. (копія у справі)

відповідача – Зубрича Д.О., дов.№06/7 від 03.01.07 р. (копія у справі),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" (вх. № 71Х/2)  на рішення господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року по справі № 33/221-06

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до   Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз", м. Харків

про стягнення 10324253,87 грн., -

встановила:

У липні 2006 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії  "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" 10324253,87 грн. заборгованості, з яких 8883695,05 грн. –основного боргу, 847226,06 грн. –пені, 441707,77 грн. –інфляційних витрат та 151624,99 грн. - 3% річних за договором постачання природного газу №06/04-1422, укладеним між сторонами 24 грудня 2004 року. Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року (суддя Кононова О.В.) позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" основний борг в сумі 7505795,47 грн., інфляційні нарахування в сумі 441707,77 грн., 3% річних в сумі 150591,93 грн., пені в сумі 423613,03 грн., витрат по сплаті державного мита в розмірі 21047,87 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Крім того, було надано розстрочку виконання рішення на три місяці до 06 березня 2007 року: заборгованість в сумі 2840569,40 грн. (у тому числі 7505795,47 грн. бргу, інфляційні нарахування в сумі 441707,77 грн., 3% річних в сумі 150591,93 грн., пені в сумі 423613,03 грн.) підлягає сплаті рівними частками щомісячно, починаючи з 06 січня 2007 року до 06 березня 2007 року включно по 2840569,40 грн. кожного місяця.

Відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" з рішенням господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року не погодилася, надіслала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та прийняття нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що дане рішення було прийняте з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відзиву на апеляційну скаргу не надала, проте її представник під час судового засідання просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з посиланням на те, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 24 грудня 2004 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" був укладений договір № 06/04-1422 на постачання природного газу для потреб населення, відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов'язався передати відповідачу (покупцю) в 2005 році природний газ для потреб населення, а відповідач зобов'язався проплатити за газ на умовах даного договору.

Згідно пункту 1.1 спірного договору постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю в 2005 році природний газ з урахуванням можливих обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

У відповідності до пункту 5.1 договору оплата за газ мала бути здійснена грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати потягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ мав здійснюватись до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Приймання-передача газу, поставленого у відповідному місяці оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу, як це закріплено в підпунктах 3.3-3.4 договору.

Крім того, згідно пункту 7.1 спірного договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов’язань сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Так, пунктом 7.2 вказаного договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за спожитий газ покупець (відповідач) сплачує на користь постачальника (позивача) крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу. Умови цього пункту находять своє відображення у пункті 6 статі 231 Господарського кодексу України, статтях 549-551, 652 Цивільного кодексу України.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору передав відповідачеві природний газ у січні-грудні 2005 року в обсязі 433593,645 тис.куб.м на загальну суму 49078690,41 грн., що підтверджено актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи.

Проте, відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, відмовився від виконання обов'язків, покладених на нього умовами договору, оплатив лише частково поставлений позивачем природний газ, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 8883695,05 грн.

Відповідач 20 червня 2006 року своєю заявою № 33/2532 повідомив позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої була зменшена дебіторська заборгованість позивача за транспортування природного газу на суму 9653453,60 грн., та кредиторська заборгованість перед позивачем за природний газ за спірним договором на суму 1377899,57 грн.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

По-перше, слід зазначити, що пунктом 1.1 спірного договору, встановлено, що постачальник передає покупцеві в 2004 році природний газ, для потреб населення з урахуванням можливих втрат газу, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. Тобто відповідач добровільно взяв на себе зобов’язання по договору, в тому числі і оплату газу з урахуванням можливих втрат.

Предметом договору є перехід права власності на природний газ та в порядку передбаченим договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положенням про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затвердженого Міністерством палива та енергетики України від 25 лютого 2004 року за № 112, встановлено, що обсяги розбалансування розраховуються ГЗП на підставі: даних про надходження газу до газорозподільної мережі ГЗП; даних про обсяги реалізації ГЗП газу всім категоріям споживачів за показниками лічильників, а для населення, у разі відсутності лічильників, за нормами споживання; розрахунків витрат та втрат газу, що виникають під час його транспортування розподільними мережами ГЗП; даних про обсяги використання газу ГЗП на власні потреби.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що характер причин розбалансування природного газу є виключно технічним. Зазначені обсяги розбалансування стосуються відносин позивача та відповідача, які визначені договором постачання природного газу, в силу фізичного виконання договору, фізичної передачі природного газу.

Відповідно до пункту 3.1 договору позивач (постачальник –по договору) передає природний газ відповідачеві (покупцю –по договору) „в загальному потоці газу на газовимірювальних станціях (ГВС), що знаходяться на кордоні України ..., або в пунктах виміру газу (ПВГ), які знаходяться в місцях приймання-передачі газу з промислу ...”.

Таким чином, відповідно до цього пункту відповідач стає власником природного газу у відповідних територіальних пунктах, а всі можливі втрати відбуваються саме з власністю відповідача. Термін „комерційні втрати” необхідно розуміти як - „втрата власності відповідача”.

По-друге, стосовно тверджень заявника апеляційної скарги, що предметом позовних вимог є вартість відтоків та притоків природного газу, які позивач просить стягнути з ВАТ «Харківміськгаз»та наголошення на тому, що заборгованості за природний газ у відповідача перед позивачем немає, є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до правил статті 668 Цивільного кодексу України „Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару.” Тобто, в силу загальних юридичних начал та змісту цивільного законодавства, випадковою загибеллю або псування речей визначається така загибель або псування, яке сталося не з вини учасників договору, а в силу випадкових причин і обставин. Ризик такої випадкової загибелі або псування лежить на власникові, якщо інше не передбачене законом або договором.

Оскільки договором сторони окремо не обговорювали порядок чи момент переходу ризику втрат газу, то до відносин з приводу відшкодування вартості комерційних втрат необхідно застосовувати правила статті 668 Цивільного кодексу України. Про застосування загальних правил переходу права власності та пов'язаних ризиків на природний газ зазначається в пункті 3.1 Наказу НАК "Нафтогаз України" від 26 березня 2001 року №79 "Про затвердження Порядку доступу до газотранспортної системи". Відповідно –позивач має законне право на отримання вартості того об’єму природного газу, який був поставлений відповідачеві та в наступному втрачений ним з тих чи інших причин.

Таким чином, обсяги газу, які зафіксовані в актах приймання-передачі природного газу є обсягами газу втраченими відповідачем вже після набуття права власності на ці обсяги і відповідно саме відповідач зобов’язаний відшкодувати позивачеві вартість цих втрат.

По-третє, слід зазначити, що  рішення господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Харківміськгаз" пені в сумі 423613,03 грн. прийнято при неповному з‘ясуванні обставин справи.

Предметом позовних вимог є стягнення суми боргу за договором №06/04-1422 від 24 грудня 2004 року, а також штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань по цьому договору, відповідно до умов якого позивач зобов'язується передати відповідачу природний газ виключно для потреб населення.

Положенням статті 1 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію"  передбачено, що заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання-), яка склалася на 1 липня 2003 року, реструктурується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що  на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

Судова колегія вважає, що нараховані позивачем відповідачу штрафні санкції не можуть бути стягнуті, оскільки, відповідно до статті 614 Господарського кодексу України  особа несе відповідальність лише при наявності вини, яка в даному випадку відсутня.

Предметом позовних вимог є вимога стягнути з відповідача суми боргу за договором, а також штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань по цьому договору. Відповідно до умов договору позивач зобов'язується передати ВАТ ""Харківміськгаз" в 2005 році природний газ виключно для потреб населення.

Згідно положення статті 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання), яка склалася на 1 липня 2003 року, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові , але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, вважає за необхідне зазначити, що  підприємство відповідача незабезпечено власними джерелами фінансування, залежність від зовнішніх факторів, відсутня фінансова стабільність, існує низький рівень платежів споживачів підприємства  і тому, клопотання відповідача щодо зменшення розміру стягнення штрафних санкцій слід задовольнити.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року по справі №33/221-06 було прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, в зв’язку з чим рішення підлягає частковому скасуванню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103 пунктом 2, статтею 104 пунктами 1, 4, статтею 105  Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" частково задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року по справі № 33/221-06 скасувати в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Харківміськгаз" пені в сумі 423613,03 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 06 грудня 2006 року по справі № 33/221-06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                      Т.В. Кравець

суддя                                                                    О.А. Істоміна

суддя                                                                     І.А. Шутенко