ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

26.04.07                                                                                           Справа  № А-12/306

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши   апеляційну скаргу  Бурштинської міської ради, м.Бурштин

Галицького району.

на постанову   господарського суду Івано-Франківської  області від

5.12.2006р.

у справі         № А-12/306

за позовом: ТзОВ «Стиль», м.Бурштин Галицького району.

до відповідача:  Бурштинська міська рада,м.Бурштин Галицького району.

Треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:   фізичні особи - підприємці Карпінський О.В., Коваль Л.В.,

Винник Д.С.

про  визнання  нечинним рішення Бурштинської міської ради №2/05-06

від 5.10.2006р.

Представники:

Від позивача: Дутко В.В.- бухгалтер.

Від відповідача: не з»явився

Від третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:  не викликались.

Представникам сторін, роз”яснено права й обов”язки, передбачені ст.ст.49,51 КАС України.Заяв про відвід суддів не поступало.

Постановою   господарського суду Івано-Франківської  області від 5.12.2006р., якою задоволено позов ТзОВ «Стиль», а саме визнано нечинними п.п.2.1 та 2.2 рішення Бурштинської міської ради №2/05-06 від 5.10.2006р.

Суд мотивував рішення тим, що п.п.2.1 , 2.2 рішення Бурштинської міської Ради  №2/05-06 від 05.10.2006р. суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема  п.4 Перехідних  положень  Конституції України, Указу Президента України  №761 від 28.06.1999 р. та п.13 Правил торгівлі на ринках, затверджених  Наказом  Міністерства  економіки та з питань європейської інтеграції України , Міністерства внутрішніх справ України , Державної  податкової адміністрації України, державного комітету  стандартизації , метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002 р., тому позовні вимоги є обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її такою, що прийнята при  неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, відповідач у справі подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати частково в частині визнання недійсним п.2.1 рішення Бурштинської міської ради №2/05-06 від 5.10.2005р., в цій частині вимог в позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено наступне:

- п.2.1 рішення Бурштинської міської ради № 2/05-06 від 05.10.2006 р.  регулює питання пов"язані із збором за парковку автомобілів по вул. Енергетиків та збору за парковку таксі громадян-підприємців: Карпіпського, Коваля, Винника, що надають послуги по перевезенню багажу та пасажирів на таксі, доказів, що п.2.1. рішення порушує права або законні інтереси позивача суду не надано, тому порушено вимоги ст.ст.6,104 КАСУ, оскільки у   позивача відсутнє право на оскарження цього пункту.

- при обгрунтуванні нормами матеріального права для скасування п.2.1. рішення  Бурштинської міської ради № 2/05-06 від 05.10.2006р., суд посилався на п.4  Перехідних положень Конституції України, Указ Президента України № 761   від   28.06.1999 року та п.13 Правил торгівлі на ринках

№ 57/188/84/105 від   26.02.2002р., проте, жодна із зазначених норм не регулює порядок стягнення збору за паркувапня автомобілів, інших підстав для скасування п.2.1. судом наведено не  було. Отже, рішення про скасування п.2.1. рішення Буршгипської міської ради № 2/05-06 від 05.10.2006 р. було прийнято судом з порушенням ст.159 КАСУ.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, вимоги скаржника відхилив, покликаючись, що:

-  в п.2.1 рішення міської ради не розмежовані ставки збору для різних суб»єктів паркування, вказано лише вулицю Енергетиків, по котрій відрізок дороги для паркування було виділено ТзОВ «Стиль»;

-  відповідно рішенням сесії Бурштинської міської ради № 05/06-03 від 10 квітня 2003р. на ТзОВ «Стиль»покладено відповідальність за паркування автотранспорту торгуючих на ринку громадян і до часу звернення до судових органів не відмінялось, доказом чого є також  п.З рішення міської ради № 01/06-06 від 03.11.2006р., яким відмінено рішення № 05/06-03, що зобов'язувало товариство  здійснювати  збір за парковку автотранспорту.

Третіми особами на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:   фізичними особами –підприємцями  Карпінським О.В., Коваль Л.В., Винник Д.С. у відзивах на апеляційну скаргу, зазначили, що вважають п.2.1 рішення міської ради до їхньої підприємницької діяльності не відноситься, і до  нічого не зобов»язує, з оскарженням даного пункту  рішення міської ради погоджуються, оскільки вважають, що ставка збору за паркування автотранспорту завищена і не відповідає діючому законодавству.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

ТзОВ "Стиль" зареєстроване як суб”єкт підприємницької діяльності - юридична особа 05.12.1995 р. , про що видано свідоцтво про державну реєстрацію №184/6. Відповідно до Статуту ТзОВ "Стиль" одним із видів його діяльності є  надання послуг  з ринкової торгівлі.З метою здійснення  статутної діяльності  позивачем укладено договір оренди земельної ділянки по вул.Міцкевича , 49 а  в м.Бурштин , на якій позивачем організовано роботу ринку .

До прийняття спірного рішення, позивач  керувався  рішенням Бурштинської міської Ради №23/14-00 від 11.08.2000 р., прийнятим відповідно до  Указу Президента  України №761/99 від 28.06.1999 р.

Разом з тим, рішенням Бурштинської  міської Ради  №2/05-06 від 05.10.2006 р.  "Про вдосконалення  системи місцевих податків  і зборів" встановлено нові ставки  ринкового збору.

Як вбачається із зазначеного рішення, відповідач , як  на підставу його   прийняття та   встановлення нових ставок  місцевих податків та зборів , зокрема ставок ринкового збору, а   також  встановлено  ринковий збір  з товарів продовольчої та промислової групи  з розрахунку за один погонний метр, покликається на Декрет КМУ “Про місцеві податки і збори”№56-93 від 20.05.1993 р.

Указом Президента України  №761 від 28.06.1999 р. “Про впорядкування механізму сплати ринкового збору” змінено порядок справляння  ринкового збору,  встановленого вищевказаним Декретом КМУ .

Відповідно до Указу Президента України  №761 від 28.06.1999 р. ринковий збір  справляється за кожен день торгівлі  за ставкою в розмірі від  0,05  до   0,15  неоподатковуваного  мінімуму  доходів громадян для фізичних осіб і від 0,2 до 2  неоподатковуваного мінімуму  доходів громадян  для  юридичних осіб за кожне із визначених ст.1 цього Указу місце  , а не за погонний метр , як це зазначено у рішенні  Бурштинської міської Ради  №2/05-06 від 05.10.2006р.

В силу  п.4 Перехідних  положень  Конституції України  Указ Президента , який набрав чинності, діє до прийняття  відповідного закону , що регулює питання , визначені Указом .

Відповідно до ч.2ст.21 ЦК України  суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий  акт  органу  державної  влади,  органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,  якщо  він  суперечить  актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи і прийняту в ній постанову, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Виходячи з того, що  закон, на день винесення постанови, що регулював би порядок справляння ринкового збору не прийнято, господарським судом зроблено вірний висновок про те, що при визначенні ставок  ринковго збору слід керуватись Указом Президента України  №761 від 28.06.1999 р. “Про впорядкування механізму сплати ринкового збору”, а положення  Декрету  КМУ “Про місцеві податки і збори” №56-93 від 20.05.1993 р., суперечать зазначеному Указу .

Щодо встановлення  п.2.1 спірного рішення Бурштинської міської ради ставок за парковку автотранспорту, то таке суперечить Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»№56-93 від 20.05.1993р. (із змінами і доповненнями) відповідно до ст.3 якого, збір за парковку автотранспорту встановлюється з розрахунку за одну годину парковки, її граничний розмір не повинен перевищувати 3 відсотків неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в спеціально обладнаних місцях і 1 відсотка у відведених місцях.

Пунктом  2.1 рішення №2/05-06 встановлено, збір за парковку автомобілів справляється 1 грн. за одну годину у відведених місцях (вул.Енергетиків) і 1 грн. за одну годину парковки у спеціально відведених місцях та встановлено збір за паркування автотранспорту (таксі) в розмірі 0,20 грн. за одну годину  підприємцям Карпінському О.В., Ковалю Л.В., Виннику Д.С.

Доводи  апеляційної скарги судом відхиляються, оскільки згідно рішення Бурштинської міської ради №05/06-03 від 10.04.2003р. доручено ТзОВ «Стиль»здійснювати збір за парковку автотранспорту, повідомленням Державної податкової інспекції у Галицькому районі Івано-Франківської області №1937/10/15 від 14.03.2007р. підтверджено, що ТзОВ «Стиль»на протязі 2003-2006р.р.  подавав до ДПІ податкові розрахунки збору за парковку автотранспорту та сплачувало даний збір.

Декрет №56-93 не встановлює розмір збору в залежності від транспорту (таксі), а визначає ставки збору в спеціально обладнаних місцях (3 відсотків неоподатковуваних мінімумів) та 1 відсоток у відведених місцях.

Таким чином, позивачем  доведено те, що встановлення нових ставок ринкового збору є необґрунтованим, оспорювані пункти рішення міської ради порушують його права та охоронювані законом інтереси, не  відповідають  вимогам  чинного законодавства,  відповідачем не наведено правових підстав щодо відповідності спірним пунктам рішення міської ради вимогам чинного законодавства, тому в зв'язку з встановленими  обставинами справи, господарським судом, при прийнятті постанови, вірно зроблено висновок щодо невідповідності п.п.2.1,2.2  рішення міської ради  чинному законодавству та прийнято відповідне рішення про  визнання їх нечинними   із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не заслуговують на увагу в силу вищевикладеного.

Враховуючи наведене, керуючись 195,196,198,200,205,206,п.7 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Постанову   господарського суду Івано-Франківської  області від  5.12.2006р.

у справі  № А-12/306 залишити без змін, апеляційну скаргу Бурштинської міської

ради, м.Бурштин  Галицького району без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може

бути  оскаржена в порядку ст.212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                                          Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                        Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                      Мурська Х.В.