ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.07                                                                                           Справа  № 2/231

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий-суддя                                                                      Давид Л.Л.

Суддів                                                                                Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В

розглянувши матеріали апеляційної скарги Української державної інноваційної компанії в особі Закарпатського регіонального відділення, за вих. №11-241 від 08.12.2006р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2006 року

у справі № 2/231 (суддя - Ремецькі О.Ф.)

за позовом Української державної інноваційної компанії в особі Закарпатського регіонального відділення, м. Ужгород

до Закритого акціонерного товариства „Ужгородський механічний завод”, м. Ужгород

про стягнення 172 616 грн. 83 коп. через неналежне виконання умов мирової угоди, з яких 164 777 грн. 48 коп. основного боргу, 2 072 грн. 13 коп. 3% річних та 5 767 грн. 22 коп. інфляційних

за участю представників сторін:

від позивача: Гутич М.М.- представник (довіреність за №1837 від 27.12.2006 року);

від відповідача : Якима С.Т. –голова правління;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2006 року у справі №2/231 провадження в частині стягнення 164 777 грн. 48 коп. суми основного боргу припинено, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано підтвердженою відсутністю  заборгованості Відповідача згідно матеріалів виконавчого провадження та ухвали Господарського суду Закарпатської області від 04.10.2006 р., та як наслідок підстави припинення провадження по даній справі в частині стягнення 164 777 грн. 48 коп. суми основного боргу згідно п.1.1 ст. 80 ГПК України. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення 2 072 грн. 13 коп. 3% річних та 5 767 грн. 22 коп. інфляційних відмовлено з огляду на відсутність підстав для їх нарахування.

Скаржник, Українська державна інноваційна компанія в особі Закарпатського регіонального відділення, 08.12.2006 р. звернувся з апеляційною скаргою вих.№11-241, вимагаючи скасування рішення місцевого господарського суду як такого, що винесене з порушенням вимог чинного законодавства та неповним з`ясуванням фактичних обставин справи. Так, судом невірно застосовано норми Закону України „Про виконавче провадження”, що призвело до утотожнення добровільного та примусового порядку стягнення коштів. Застосування, на думку Скаржника, ст. 43 Закону щодо сум перерахованих Боржником Стягувачеві неправомірне, оскільки фактичного стягнення не відбувалося, а мало місце добровільне погашення заборгованої суми. Крім цього, судом невірно трактовано положення мотивувальної частини ухвали господарського суду від 04.10.2006 р. по справі №2/128 щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження по виконанню Рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2001 р. у справі №2/128. Так, судом не враховано, що дані ухвали стосувалися лише стягнення сум в рамках виконавчого провадження. Однак, оскільки виплата коштів проводилася Боржником самостійно, поза процедурою примусового стягнення, то це не позбавляло Стягувача права зараховувати кошти в порядку, визначеному Мировою угодою, згоду на обов`язковість умов якої підтверджено обома сторонами шляхом її підписання. Місцевим господарським судом також повністю проігноровано і підпункти 2 та 3 пункту 1 резолютивної частини рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2001 р. про затвердження мирової угоди між боржником та стягувачем.

19.01.2007 р. Скаржником подано доповнення до апеляційної скарги за вих. №11-15, де наведено додаткові підстави скасування рішення місцевого господарського суду. Так, Скаржник зазначає, що ним неодноразово направлялися претензії Боржнику у зв`язку з порушенням умов мирової угоди, що свідчить про дотриманням процедури досудового вирішення спору. Боржник, виступаючи стороною виконавчого провадження мав право, передбачене ст. 11-1 Закону України „Про виконавче провадження„ ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження і щодо розрахунку сум заборгованості. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2006 р. свідчить лише про сплату Боржником суми, що виникла на момент укладання Мирової угоди, а не про погашення всіх зобов`язань по ній. Оскільки факт примусового стягнення боргу в сумі 1 138 732 грн. 48 коп. вступив у законну силу, а повернення боргу Боржником перераховувалось на рахунок Стягувача безпосередньо, а не від органу ДВС, ця обставина надавала Стягувачу право зараховувати отримувані кошти в порядку, визначеному Мировою угодою. Крім цього, скаржник звернув увагу судової колегії на факт визнання Боржником заборгованості та черговості зарахування коштів. Враховуючи вищевикладене, Скаржник прийшов до висновку про порушення місцевим господарським судом принципу всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, та, як наслідок, необхідності скасування оскаржуваного рішення.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство „Ужгородський механічний завод”, у відзиві від 16.01.2007 р. за №21 спростовує наведені в апеляційній скарзі обставини та просить залишити рішення Господарського суду Закарпатської області без змін так як останнє винесено на підставі повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин справи та вірного застосування вимог чинного законодавства. Вимоги апелянта, на думку Позивача, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. Виклавши всі обставини справи та підстави виникнення заборгованості, Відповідач вказав на факт її погашення навівши постанову державної виконавчої служби у м. Ужгород від 21.08.2006 р. про закінчення виконавчого провадження. Як вказує Відповідач, Стягувач, намагаючись довести в апеляційній скарзі необхідність скасування рішення місцевого господарського суду  подав за основу доводи про відсутність примусового стягнення, а як наслідок довільного зарахування сплачених коштів. Однак наведені обставини судом досліджені в судовому засіданні по справі №2/231 за результатами чого зроблено відповідні висновки, підтверджені матеріалами справи, які в свою чергу спростовують доводи апеляційної скарги як необгрунтовані, а вимоги Позивача безпідставні.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, вислухавши думки представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

25.11.1996 р. Закарпатським регіональним відділенням Державного інноваційного фонду України (інвестор) та Відкритим акціонерним товариством „Ужгородський механічний завод” укладено Інноваційний договір №21, згідно якого інвестор зобов`язувався внести цільовий вклад  у вигляді інноваційної позики, а підприємство виконати всі роботи по реалізації інноваційного проекту та повернути інвестору його вклад (т.І, а.с. 61-73). 05.05.1997 р. сторонами укладено Додатковий договір №1 до Інноваційного договору №21 від 25.11.1996 р. (т.І, а.с.74-82), а  21.10.1997 р. Додаткову угоду, згідно якої Закрите акціонерне товариство „Ужгородський механічний завод” взяло на себе повну юридичну відповідальність по зобов`язаннях Відкитого акціонерного товариства „Ужгородський механічний завод” визначену інноваційним договором №21 від 25.11.1996 р.(т.І, а.с.83-84). Згідно плану повернення коштів (Додаток №3 до додатковго договру №1) остаточним терміном повернення інноваційної позики визначено ІV квартал 1999 року. Однак угодою від 04.02.2000 р. про зміни і доповнення інноваційного договору №21 від 25.11.1996 р. термін дії договору продовжено до грудня 2000 року, а строк повернення позики –до 25.12.2000 р.  З огляду на настання страхового випадку, що полягав у неповерненні Боржником одержаної позики в обумовлені угодою строки, Українська державна інноваційна компанія в особі Закарпатського регіонального відділення звернулася до господарського суду Закарпатської області про стягнення з ЗАТ „Ужгородський механічний завод” 1 205 032 грн. 82 коп. боргу та пені за одержаною інноваційною позикою та 247 144 грн. страхового відшкодування та пені за його несвоєчасну виплату. Однак в процесі розгляду спору сторони заявили про досягнення ними угоди щодо розміру заборгованості та способу її виплати Боржником в добровільному порядку. Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.05.201 р. у справі №2/128 затверджено Мирову угоду, укладену Українською державною інноваційною компанією в особі Закарпатського регіонального відділення та ЗАТ „Ужгородський механічний завод” згідно якої визначено борг відповідача в сумі 1 128 955 грн. ( в тому числі основний борг, пеня, мито, арбітражні витрати), надано розстрочку виплати узгодженого боргу до грудня 2001 року, передбачено 4%річних за користування позикою та зобов`язання Відповідача застрахувати предмет застави (т.І, а.с.50-53). Пунктом 3 Мирової угоди передбачено, що загальна сума заборгованості станом на 23.05.2001 р. з урахуванням суми боргу та суми частково проведених Боржником розрахунків становить 1 190 245 грн. 64 коп., в тому числі 1 128 955 грн. 00 коп. –сума основного боргу, 59 521 грн. 64 коп. –пені, 1700 грн. держмита та 69 грн. арбітражних витрат. Боржник зобов`язався в добровільному порядку та у повному обсязі погасити заборгованість перед стягувачем у строк до 31.12.2001 р. Пунктом 9 Угоди передбачено і черговість зарахування сплачених коштів, зокрема для сплати відсотків за позику, простроченої заборгованості та для погашення залишку суми позики. Крім цього сторонами передбачено і обов`язок боржника сплачувати відстоки у розмірі 12% за користування позикою, які нараховувались на залишок заборгованості по позиці з дати підписання Мирової угоди до 31.12.2001 р.(т.І, а.с.54-58). Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 16.05.2006 р. у справі №2/128 виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення господарського суду Закарпатської області від 23.05.2001 р. у справі №2/128 згідно якої борг Відповідача становить 1 190 245 грн. 64 коп. ( в тому числі 1 128 955 грн. 00 коп. сума основного боргу, 59 521 грн. 64 коп. пені, 1700 грн. державного мита та 69 грн. арбітражних витрат) (т.І, а.с.145-146).

З огляду на невиконання Боржником умов мирової угоди Стягувач звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання мирової угоди.

21.08.2006 р. Державною виконавчою службою у м. Ужгород винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Закарпатської області по справі №2/128 від 23.05.2001 р. про затвердження мирової угоди та стягнення на користь Української державної інноваційної компанії суми боргу у розмірі 1 190 245 грн. 64 коп., оскільки встановлено, що відповідно до платіжних доручень сума боргу за виконавчим документом перерахована Стягувачеві (т.І, а.с.93).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.10.2006 р. у справі №2/128 відмовлено у задоволенні скарги Української державної інноваційної компанії в особі Закарпатського регіонального відділення про визнання незаконною Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2006 р.

03.10.2006 р. Українська державна інноваційна компанія в особі Закарпатського регіонального відділення звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з ЗАТ „Ужгородський механічний завод” заборгованості у сумі 196 909 грн. 10 коп. у зв`язку з неналежним виконанням умов Мирової угоди (т.І, а.с.2-4).

При розгляді апеляційної скарги судова колегія Львівського апеляційного господарського суду виходила з наступного.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно вимог ч.2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи, Українська державна інноваційна компанія в особі Закарпатського регіонального відділення та ЗАТ „Ужгородський механічний завод” з метою врегулювання правовідносин щодо погашення Боржником заборгованості перед Стягувачем за Інноваційним договором №21 від 25.11.1996 р. та Додатковою Угодою „Про зміни і доповнення до Інноваційного договору №21 від 25.11.1996 р” від 04.02.2000 р. уклали Мирову угоду у справі №2/128, згідно якої Стягувач відмовився від продовження розгляду справи господарським судом Закарпатської області по справі №2/128 від 19.03.2001 р. за умови наступного добровільного погашення Боржником суми заборгованості у строки та розміри, визначені цією Угодою. З метою дотримання виконання умов укладеної угоди Стягувач звернувся з заявою до Державної виконавчої служби про примусове стягнення з Боржника обумовленої суми боргу. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 28.04.2006 р. у справі №2/128  Державній виконавчій службі у м. Ужгород як заявнику роз`яснено, що рішенням арбітражного суду області від 23.05.2001 р. у справі №2/128 затверджено умови мирової угоди з визначеною сумою основного боргу та нарахованої пені за одержаною інноваційною позикою (сума 1 128  955 грн. та 12% річних за користування позикою). Сума нарахованої пені за прострочку сплати річних відсотків не затверджувалась рішенням, отже її стягнення не може бути предметом виконавчого провадження щодо виконання умов мирової угоди (т.І, а.с.143-144). Взявши до уваги ухвалу місцевого господарського суду та керуючись вимогами Закону України „Про виконавче провадження”, державний виконавець обгрунтовано виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням, правомірність чого підтверджено і відповідною ухвалою господарського суду Закарпатської області від 04.10.2006 р. у справі №2/128. Крім цього, в процесі проведення виконавчих дій, останній вправі використувавати лише ті методи і засоби, порядок стягнення та зарахування коштів, які чітко передбачені законом, а не довільно передбачені цивільно-правою угодою. З матеріалів справи вбачається факт виконання Відповідачем зобов`язань по Мировій угоді, а саме щодо повернення суми заборгованості, додатково вказаної та правомірно обгрунтованої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 28.04.2006 р. у справі №2/128. Факт проведення оплат підтверджується і наданими суду копіями платіжних доручень на загальну суму 1 190 245 грн. 64 коп., які зараховані в порядку передбаченому  ч.1 ст. 43 Закону України „Про виконавче провадження”. Вимоги апелянта щодо дотримання черговості зарахування заборгованих коштів, передбаченої Мировою угодою є безпідставними з огляду на вищевикладене та те, що заявлені вимоги про стягнення відсотків по позиці  не включені до виконавчого провадження, а отже не можуть бути предметом даного спору.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про правомірність припинення місцевим господарським судом провадження по даній справі в частині стягнення суми 164 777 грн. 48 коп. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору в порядку п.1.1. ст. 80 ГПК України  та відмови в задоволенні решти позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.      Рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2006 року у справі № 2/231 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає чинності з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 2/231 повернути Господарському суду Закарпатської області .

Головуючий-суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т. Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська