ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19.01.07                                                                                           Справа№ 5/3030-29/272а

За позовом:
Державного підприємства „Львівприлад”, м. Львів,

до відповідача:
Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів,

про:
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0/5600 від 03.04.2006 р.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

позивача:
Босак О.Є. –дов. б/н від 26.10.2006 р.,

відповідача:
Палій М.В. –дов. від 10.08.2006 р. №13460/10-0.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов державного підприємства „Львівприлад” до Державної податкової інспекції у м. Львові про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0/5600 від 03.04.2006 р. Ухвалою від 06.11.2006 р. провадження у справі відкрито, позовну заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 27.11.2006 р. Розгляд справи відкладено на 18.12.2006 р., в судовому засіданні оголошено перерву до 19.01.2007 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення вимог Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” незаконно виніс податкове повідомлення-рішення №/0/5600 від 03.04.2006 р., яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2’220,95 грн.

Відповідач проти позову заперечив повністю, пояснив, що в процедурі банкрутства позивача вказані вимоги не заявлялися, оскільки судом було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка, інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів). Після припинення провадження у справі про банкрутство, скасування дії мораторію, у відповідача виникло право прийняти спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.01.2007 р.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.09.2003 р. порушено провадження у справі про банкрутство державного підприємства „Львівприлад”.Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство опубліковано в газеті „Голос України” від 03.10.2003 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2004 р. затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких вимоги Державної податкової інспекції у м. Львові склали 2’896’816,26 грн. включено до третьох черги, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або незаявлені взагалі –не розглядаються та вважаються погашеними. До заяви про визнання кредиторських вимог та відповідно до реєстру вимог кредиторів, затвердженого наведеною вище ухвалою не увійшла сума штрафу в розмірі 2’220,95 грн., вказана у спірному податковому повідомленні-рішенні.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2005 р. звіт керуючого санацією державного підприємства „Львівприлад” затверджено, провадження у справі про банкрутство боржника припинено. Судом встановлено, що станом на 21.12.2005 р. ДП „Львівприлад” не має заборгованості ні перед конкурсними, ні перед поточними кредиторами, в тому числі перед працівниками підприємства.

Державною податковою інспекцією у м. Львові за результатами проведеної перевірки складено Акт №4/17-0/05796593 від 23.02.2006 р. про порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання. Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання, яим порушено п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та ст. 5 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”.

На підставі складеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.04.2006 р. №/0/5000, яким позивачу нараховано 2’220,95 грн. штрафу за затримку на 51 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 11’104,76 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлено спеціальним законом –Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, положення якого при здійсненні судової процедури банкрутства мають пріоритет порівняно з іншими нормативними актами. Зокрема, законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (п. 7.8 ст. 7) визначено, що з моменту прийняття судом ухвали про порушення справи про банкрутство платника податків порядок сплати податкових зобов’язань або погашення податкового боргу такого платника податків, зазначених у заяві, яка подається до суду, визначається згідно з положеннями закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” без застосування норм закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 5, 11, 12, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію - про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів). Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі конкурсні кредитори, вимоги яких виникли до дати порушення провадження у справі про банкрутство боржника, незалежно від настання строку виконання зобов’язань, повинні подавати заяви з грошовими вимогами до боржника. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Твердження відповідача про те, що штрафна санкція, передбачена пп. 17.1.7 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, нараховується органом державної податкової служби лише за умови наявності факту погашення платником податкового боргу не грунтується на законі. Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” буквально передбачено обов’язок платника податку сплатити штраф у разі несплати ним узгодженої суми податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених законодавством. Названа норма закону жодним чином не забороняла відповідачу виконувати функції та використовувати права, визначені ст.ст. 10, 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (в редакції, чинній станом на вересень 2003 року), зокрема, здійснювати контроль за додержанням законодавства про податки, інші платежі; забезпечувати правильність обчислення і своєчасність надходження податків, інших платежів; забезпечувати застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених законом за порушення податкового законодавства; здійснювати перевірки, пов’язані із обчисленням і сплатою податків та інших платежів; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Отже, з урахуванням викладених вимог закону та фактичних обставин справи відповідач, як кредитор у справі про банкрутство ДП „Львівприлад”, в силу закону зобов’язаний був впродовж тридцяти днів, починаючи з 03 жовтня 2003 року (дати опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство державного підприємства „Львівприлад”) подати до суду заяву з вимогами до боржника, що виникли до дати порушення справи про банкрутство. В тому числі відповідач мав всі законні підстави і можливості для визначення суми податкового боргу з урахуванням суми податкового зобов’язання та штрафних санкцій.

Слід також зазначити, що статтею 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в редакції Закону від 10 січня 2002 року N 2922-III передбачалось право кредиторів після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у зв’язку з закінченням або достроковим припиненням процедури санації або ліквідаційної процедури чи затвердження арбітражним судом мирової угоди неустойка (штраф, пеня), а також суми завданих збитків, які боржник зобов’язаний був сплатити кредиторам за грошовими зобов’язаннями та зобов’язаннями щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) заявити до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію. Проте чинна стаття 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в редакції Закону № 3088-ІІІ від 07.03.2002 р. такого права кредиторам не надає. І це додатково підтверджує логіку законодавця, спрямовану на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також погашення вимог кредиторів, що в силу положень ст. 1 Закону Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” означає задоволення вимог кредиторів чи досягнення згоди про їх припинення чи погашення їх відповідно цього закону.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Конституцією України (ст.19) встановлено обов’язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач, в межах наданих законом повноважень здійснює повноваження органу державної виконавчої влади, відповідно, його дій повинні бути підпорядковані Конституції та законам України.

Відповідач не довів суду, що податкове повідомлення-рішення №/0/5600 від 03.04.2006 р. ним прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Керуючись ст.ст. 2, 69, 70, 86, 87, 94, 138, 143, 158-163, п. 6 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Львові №/0/5600 від 03.04.2006 р. про застосування до державного підприємства „Львівприлад” штрафу визнати нечинним.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанову може бути оскаржено в порядку, передбаченому Розділом IV КАС України.

Суддя                                                                                                       Синчук М.М.