СУД
СУД
У Х В А Л А

23.03.07                                                                                 Справа № 18/351.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом Донецької залізниці в особі її Дебальцевської дирекції залізничних перевезень, м. Дебальцеве Донецької області

до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ровеньківської міської ради, м. Ровеньки Луганської області

про  стягнення 26183,21 грн.

орган виконання судових рішень – відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області, м. Луганськ

за участю представників сторін:

від позивача:                                не прибув;

від відповідача:                    не прибув;

від ДВС:                              не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Позивач (стягувач) звернувся до господарського суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області (далі –ДВС) по виконанню наказу господарського суду від 16.09.2005 № 18/351 про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 62,92 грн.

Стягувач у скарзі зазначив, що він пред’явив вказаний наказ до виконання, однак, ДВС постановою від 09.06.2006 відмовила в прийнятті до провадження наказу та у відкритті виконавчого провадження в зв’язку з тим, що у наказі не був вказаний код ЄДРПОУ боржника.

Стягував вважає вказану постанову ДВС незаконною та просить суд її скасувати і зобов’язати ДВС відкрити виконавче провадження за наказом господарського суду від 16.09.2005 № 18/351.

ДВС проти скарги заперечує (заперечення від 16.03.2007 № 9-9-723) посилаючись на законність та обґрунтованість оспорюємої постанови.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши представника стягувача, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав:

Державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження на підставі того, що на його думку наказ господарського суду не відповідав вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, в наказі не було вказано код ЄДРПОУ боржника.

Згідно  п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, яка діяла на дату винесення оспорюємої постанови) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, яка діяла на дату винесення оспорюємої постанови) у виконавчому документі (крім іншого) повинні бути зазначені найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

Із контекстуального аналізу вказаної статті Закону витікає, що у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код стягувача та боржника лише за його наявності.

Якщо такої наявності немає, то ідентифікаційний код не зазначається.

Таким чином, вказана інформація не є обов’язковою у виконавчому документі і відсутність такої інформації ні в якому разі не може бути підставою для визнання виконавчого документу таким, що не відповідає вимогам Закону.

Вказане є очевидним і прямо витікає із змісту п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, яка діяла на дату винесення оспорюємої постанови).

Однак, державний виконавець безпідставно та протиправно вирішив, що ідентифікаційний код боржника є обов’язковим реквізитом виконавчого документу, і в зв’язку з цим, незаконно відмовив стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

Доводи ДВС про законність оспорюємої постанови не приймаються судом до уваги в зв’язку з їх безпідставністю.

За таких обставин, скарга підлягає задоволенню.

Клопотання ДВС про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню в зв’язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.          Скаргу на дії відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області задовольнити.

2.          Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області Шабаліна В.В. від 09.06.2006 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

3.          Зобов’язати  відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області відкрити виконавче провадження за наказом господарського суду Луганської області від 16.09.2005 № 18/351.

Суддя                                                                                                                     В.В. Корнієнко