ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/50ад.
Суддя  господарського суду
Луганської області  Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом
Краснодонської об'єднаної державної податкової інспекції, місто
Краснодон Луганської області,
до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
про звернення стягнення на активи,
при секретарі судових засідань  Качановській О.А.,
в присутності представників сторін:
від позивача -П'ятницький
В.В. -державний податковий інспектор, - довіреність №13 від 29.12.06 року;
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
єдиного податку у сумі 960,00 грн. основного платежу та пені у сумі 0,03 грн.,
який у нього мається станом на 29.12.06 року.
Згідно ст. 111 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання призначене та
фактично відбулося 13.02.07 року за участю представників сторін.
Представник позивача звернувся
до суду з клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними
засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та пункту 2-1 розділу УІІ
«Прикінцеві та перехідні положення КАСУ, а тому його задоволено судом.
У судовому засіданні він позов підтримав у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, позовні
вимоги не оспорив, хоча у попередньому судовому засіданні та у судових
засіданнях, які відбулися до 20.03.07 року, проти позову заперечував,
стверджуючи, що його вини в утворенні та несплаті податкового борну -немає; до
судового засідання, призначеного на 20.03.07 року, не прибув, участь у ньому
свого представника не забезпечив, хоча належним чином поставлений судом до
відома про дату, час та місце судового слухання (02.03.07 року особисто отримав
повістку про явку до судового засідання, призначеного на 20.03.07 року, об 11
представника позивача, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,
суд  дійшов  наступного.
року Краснодонською районною державною адміністрацією Луганської області ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, (далі -СПД ОСОБА_1, - відповідач),
зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи,
про що зроблено запис НОМЕР_2, - що підтверджується свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи та іншими доказами, долученими до справи.
07.04.04 року  відповідач звернувся до Краснодонської
об'єднаної державної податкової інспекції (далі -ОДПІ -позивач) з
заявою про надання йому права застосовувати спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності, як то передбачено Указом Президента України від
03.07.1998 року №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва” (з наступними змінами та
доповненнями)( далі -Указ №727/98).
Того ж дня СПД ОСОБА_1
ОДПІ  видано свідоцтво платника єдиного
податку НОМЕР_3; таким чином, він погодився на сплату єдиного податку за
відповідний вид діяльності -«оптова торгівля та посередництво у торгівлі
непродовольчими товарами» - у розмірі 120,00 грн. на місяць,
встановленого рішенням Краснодонської районної ради.
За станом на  29.12.06 року
відповідач має узгоджену суму податкового зобов'язання по сплаті єдиного
податку у сумі 960,00 грн. та пеню у сумі 0,03 грн., а всього 960,03 грн.
несплаченого податкового боргу з єдиного податку підтверджується:
податкового боргу  відповідача, наведеним
Відповідач не оспорив цього факту.
ОДПІ в період з 10 по 27 липня 2006 року проведено виїзну планову документальну
перевірку дотримання вимог податкового законодавства суб'єктом господарської
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 за період з 06.04.004 року по 31.03.06
року, - за результатами якої 27.07.06 року складено однойменний акт НОМЕР_4, -
згідно якому відповідач впродовж травня-червня 2006 року  отримав доход поза межами підприємницької
діяльності, вказаної у свідоцтві на право застосування єдиного податку, а саме:
пов'язані з отриманням цього доходу, відсутні.
Він також в період з
05.05.04 року по 18.06.04 року отримав на свій рахунок за реалізацію
пально-мастильних матеріалів грошові кошти у загальній сумі 9.946.574,00 грн.
3.На підставі акту ОДПІ 27.07.06 року винесено податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_5, - згідно
за порушення підпунктів 9.12.2 п. 9.12 ст. 22, п. 22.3 ст. 22 Закону України
від 22.05.2003 року №889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб»
(далі -ЗУ №889-ІУ),
на підставі підпункту «б»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі
-ЗУ №2181-ІІІ), -
оспорив  факт отримання цього рішення.
3.1.У зв'язку з тим, що платник податку не сплатив це податкове
зобов'язання у 10-денний термін, встановлений підпунктом 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 ЗУ
№2181-ІІІ, ОДПІ 16.08.06 року на його адресу спрямувала першу податкову
вимогу за №2/582 на таку ж суму.
Позивач надав до справи докази особистого отримання відповідачем
Однак суму податкового
боргу  з єдиного податку та з ПДФО він до
бюджету не сплатив до цього часу.
представника позивача,  оцінивши наявні у
справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному
обсязі  з таких підстав.
статті 4 Закону України  від 25.06.1991
року №1251-ХІІ „Про систему оподаткування” (далі -ЗУ №1251-ХІІ)
платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні та фізичні
особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки
і збори (обов'язкові платежі).
ст.14 цього Закону  податок з доходів
фізичних осіб  віднесено до
загальнодержавних податків.
цей спір, суд приймає до уваги те, що порядок нарахування, стягнення та
перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в період,
впродовж  якого у відповідача  виник борг зі сплати до бюджету цього виду
податку, регулювався Законом України від 22.05.03 року №889-ІУ «Про податок
з доходів фізичних осіб»(далі -  ЗУ
№889-ІУ).
2.1 ст. 2 ЗУ №889-ІУ, - платниками цього податку є резиденти, які
отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так і
отримують доходи з джерелом їх походження з території України (пункт 2.1 ст. 2
ЗУ №889-ІУ).
до п. 8.1 ст. 8 цього Закону оподаткування доходів, нарахованих (виплачених)
платнику податку, здійснюється податковим агентом.
ст. 1. ЗУ №889-ІУ визначено, що податковим агентом  є юридична особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його
представництво, які, незалежно від їх організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими податками, зобов'язані нараховувати, утримувати та
сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку,
вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам
відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього
що відповідач по справі є податковим агентом у розумінні ЗУ №889-ІУ.
який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону (підпункт 8.1.1
п.8.1 ст.8 ЗУ №889-ІУ).
підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного
доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні
документи  на виплату доходу, які не
передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету (підпункт
8.1.2  пункту 8.1 ст.8 ЗУ №889-ІУ).
Наявними у справі
доказами доведено, що Відповідачем порушено вимоги пунктів 16.1 та 16.2 ст.16
ЗУ №889-ІУ, якими передбачено, що  даний
податок, отриманий з резидентів та нерезидентів, підлягає зарахуванню до
відповідальною за нарахування, утримання та
сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної
плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь
платника податку (такої самозайнятої особи) (пункт 17.1 ст.17 ЗУ №889-ІУ).
пункту 19.2 ст.19 того ж Закону особи, які відповідно до нього мають статус
податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або
після такої виплати та за її рахунок.
7.Фінансово  відповідальними за порушення норм цього
Закону є такі особи:
правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника
податку, що здійснюються особами, визначеними цим Законом податковими агентами,
- такі особи (пункт 2.2 ЗУ №889-ІУ).
відповідальними за погашення сум податкового зобов'язання або податкового боргу
податку особою, на яку покладається відповідальність за таке нарахування,
утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету згідно з нормами цього
Закону, - така особа - податковий агент (підпункт 20.3.1 пункту 20.3
ст.20 ЗУ №889-ІУ).
справи належним чином доведено, що відповідач припустився порушення  вимог підпункту 6.3.1 п.6.3 ст.6; підпункту
6.5.1 п.6.5 ст.6; п 7.1 ст.7;  підпунктів
8.1.1 та 8.1.2 п.8.1 ст.8; пунктів 16.1-16.2 ст.16; пункту 17.1 ст.17; п.19.2
ст.19 названого Закону, - а тому ДПІ цілком правомірно  щодо нього поставлено вимогу про сплату
боргу  з податку з доходів фізичних осіб.
обґрунтованості визначення ОДПІ -відповідачу
період з 07.04.04 року до 31.12.04 року мав право на сплату єдиного податку, -
суд виходить з наступного.
1.Частиною 6 статті 2
Указу №727/98 встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав цього припису
Указу №727/98.
2.З огляду на викладене при вирішенні цього спору суд керується
частиною 2 ст. 5 Указу №727/98, в якій говориться:
суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплату  сум єдиного податку згідно з законодавством
Указу №727/98 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є
платником такого податку, як ПДФО.
статті 1 того ж Указу передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва, які  здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч
встановлено, що відповідач в період з 05 травня по 18 червня 2004 року отримав
на свій рахунок грошові кошти у загальній сумі 9.946.574,00 грн. за продаж
пально-мастильних матеріалів, що майже у 20 разів перевищує встановлену Указом
4.В той же час згідно
абзацу 5 статті 7 Указу №727/98  його
дія  НЕ поширюється на фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та
тютюновими виробами, пально-пастильними матеріалами.
правомірно дійшла висновку про те, що відповідач,  у разі порушення ним вимог, встановлених
статтею 1 цього Указу, як платник єдиного податку повинен був перейти на
загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).
Однак доказів такого
переходу під час перевірки не виявлено.
урахуванням  того, що Указ 727/98 не
містить у собі спеціального механізму примусового стягнення податкового боргу з
єдиного податку, а ЗУ №889-ІУ прямо не передбачає  можливості примусового стягнення боргу з
ПДФО, - суд при вирішенні спору керується Законом України від 21.12.2000 року
№2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” .
ПДФО згідно пункту 3.2 ст. 3 ЗУ №2181 є бюджетним фондом, що
прямо витікає із змісту  підпункту 3.2.1
названого Закону, де сказано:
випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування  уповноважений утримувати податок..., яким
оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб,
...сума таких податків ... вважається бюджетним фондом, який належить державі
або територіальній громаді та створюється від
У підпункті 3.2.2 п.
3.2 ст. 3 цього Закону, далі, сказано, що на кошти бюджетного фонду,
визначеного підпунктом 3.2.1 цього пункту, не може бути накладено стягнення за
причинами, відмінними від стягнення такого податку, збору (обов'язкового
заявник та позивач звернулися з позовом до суду саме з приводу примусового
стягнення цього боргу, то суд, враховуючи, що  податковий борг у судовому порядку не
може бути стягнений у інший спосіб, ніж передбачено підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст.
3 ЗУ №2181-ІІІ, при вирішенні цього спору керується саме ним.
борг з єдиного податку відповідно до ЗУ №2181-ІІІ може бути стягнутий
також  лише шляхом звернення стягнення на
відповідно до п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України від 21.12.2000 року
№2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та іншими цільовими фондами”  (далі
-ЗУ №2181), активи платника  податків
можуть бути  примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду.
податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві
власності або повного господарського відання.
ІУ. Відповідач позовні вимоги не спростував.
В матеріалах справи маються докази притягнення його до кримінальної
відповідальності за ухилення від сплати податків (у даному випадку -ПДФО), -
кримінальна справа №41/06/8065 -за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину,
передбаченого частиною 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, яка на час
розгляду цього спору знаходиться у провадженні Краснодонського міскрайонного
суду Луганської області.
За таких обставин сума боргу підлягає
стягненню у повному обсязі.
те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового
боргу з ПДФО та з єдиного податку, а також факт його ухилення від його сплати,
позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному
Відповідно до частини 4 ст.94 КАС України суд не стягує з Відповідача
судові витрати.
Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений
від сплати державного мита.
викладеного, ст.9 ЗУ від 25.06.1991 №1251-ХІІ „Про систему оподаткування”;
ст.ст.6,7,8,16,17,20 ЗУ від 22.05.2003 року №889-ІУ „Про податок з доходів
фізичних осіб”;  п.1.7 ст.1; п.п. 3.1.1.
п. 3.1 ст. 3 Закону України  від
20.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”, керуючись ст.ст. 94, 158-163
та 167 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
задовольнити у повному обсязі.
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, - на користь:
місцевого бюджету  на рахунок
у місті Краснодоні Луганської області, код 24048922, - податковий борг з
тридцять одна) грн. 00 коп., - звернувши стягнення на активи боржника;
-ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач - ВДК у місті Краснодоні
Луганської області, код 24048922, - податковий борг з єдиного податку у сумі
960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 03 коп., у тому числі  960 грн. 00 коп. -основний борг та 0 грн. 03
коп. -пеня, - звернувши стягнення на активи боржника.
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАСУ за
згодою представника позивача у судовому засіданні 20.03.2007 року оголошено
лише вступну та резолютивну частини постанови.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються
в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу - з  дня  складення
в  повному обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанову у
повному обсязі складено та підписано 22.03.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа