ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.06.2007                                                                                                 Справа  № 12/79

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерно –комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Закарпатської філії, м. Ужгородд

до державного підприємства „Укрпродконтракт” державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Ужгород

про стягнення відсотків за отриманий кредит в сумі 126 376,84 грн.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Баранов Ю. А., (представник за довіреністю від 22.05.2007 року)

Від відповідача –Поправка П. М., (представник за довіреністю№ 400001-2/230/1 від 01.09.2006 року)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов акціонерно –комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Закарпатської філії, м. Ужгород до державного підприємства „Укрпродконтракт” державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Ужгород про стягнення відсотків за отриманий кредит в сумі 126 376,84 грн.

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на його обгрунтованість матеріалами справи.

Представник відповідача, з огляду реального погашення боргу просить надати відстрочку строком на 6 місяців.

Представник позивача не заперечив надання відстрочки строком на 3 місяці, про що ствердив письмовою заявою (вх. № 5323 від 08.06.2007 року).

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва з 05.06.2007 року до 08.06.2007 року.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 126 376,84 грн.  –основного боргу щодо оплати відсотків за наданий, згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 841 від 24.12.2002 року, кредит, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)  зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

Чинне законодавство не пов’язує припинення зобов’язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження по його примусовому виконанню (Постанова Верховного Суду України від 28.03.2006 року у справі № 2-4/1319-2004).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов’язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов’язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є надання кредиту (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача повернути кредит є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності відповідача, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору відстрочивши виконання рішення суду строком на 3 місяці, як виняток, чим задоволити частково клопотання відповідача з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 82 – 84; 115; 116; Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити  повністю.

2. Стягнути з державного підприємства „Укрпродконтракт” державного комітету України з державного матеріального резерву (м. Ужгород, вул. І. Чурговича, 1; код 30433226) на користь акціонерно –комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Закарпатської філії (м. Ужгород, вул. Українська, 16; код 09312014) суму 126 376,84 (сто двадцять шість тисяч триста сімдесят шість грн. 84 коп.) –основного боргу та 1 263,77 (одну тисячу двісті шістдесят три грн. 77 коп.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ з 19.09.2007 року.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.