ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2007
Справа №2-17/1214-2007

За заявою кредитора Управління Пенсійного Фонду України в Джанкойському районі  АР Крим (96100, АР Крим, м. Джанкой, вул. Леніна 8)

До боржник   Джанкойської спілки підприємців (96100, АР Крим, м. Джанкой, вул. Октябрьська 22)

про   порушення справи про банкрутство

Суддя В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від   кредитора  -   Івіна  А.В., зав. юр. сектором, дов. № 4 від 09.01.2007 року

Від   боржника   -   не з’явився

Сутність спору:   Кредитор  звернувся до Господарського суду АРК з заявою про  порушення справи про банкрутство  у відношенні боржника  згідно ст. 52 Закону України “Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у  зв’язку  з тим, що боржник  не знаходиться за юридичною адресою.

Суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду, при цьому виходить з наступних  обставин:

Так, ухвалами суду від  кредитора витребувались: витяг Державного реєстратора про незнаходження боржника за його юридичною адресою;  пояснення осіб, які знаходяться  за юридичною адресою боржника;  фотозйомка (відео зйомка) юридичної адреси боржника;  забезпечити явку осіб, які брали участь у перевірці  для надання пояснень;  надати належним чином завірені копії документів до справи; статут боржника; надати пропозиції щодо кандидатури ліквідатора.

Однак, вимоги суду виконані не були.

Витребувані судом  матеріали  кредитором не представлені.

Указані матеріали необхідні для розгляду справи.

Так, ст. 43 ГПК України передбачено, що докази оцінюються в сукупності.

Однак, суд не може оцінити  докази в сукупності, оскільки у підтвердження відсутності боржника кредитор посилається    тільки на свій Акт перевірки  та  Акт   державного виконавця від 06.12.2004 року.

Однак,  Акт   перевірки кредитором  не може бути прийнятий до уваги, як безспірний доказ.

Так, кредитор є зацікавленою у вирішенні справи стороною.

Крім цього, в Акті відсутні посилання на законодавство, згідно якого кредитор уповноважений проводити такі перевірки.

Згідно  ч. 2  статті 19 Конституції України  передбачає, що  органи державної влади повинні діяти на підставі, в порядку та способом, передбаченому  Конституцією та Законами України.

Крім цього, в Акті не указана дата перевірки. Тобто, указаний Акт не може являтися доказами того, що боржник є відсутнім на даний момент.

Крім цього, Акт також не може бути прийнятий до уваги як безспірний доказ також у зв’язку з тим, що   неможна вважати, що перевірка проведена достатньо повно, всебічно та об’єктивно.

Так, в Акті відсутні відомості про те, що конкретно знаходиться за адресою, яка перевіряється.

Дописка до Акту про те, що за адресою, яка перевіряється  знаходиться багатоетажний житловий будинок завірена тільки одним із перевіряющих осіб.

Крім цього, якщо за перевіряємою адресою знаходиться багатоетажний житловий будинок, то, відповідно, необхідно було відобразити, що при перевірці обслідувались підвальні та цокольні приміщення, чи є в них підприємства, і що відомо про боржника.

У зв’язку з тим, що кредитор не забезпечив явку в засідання суду  своїх працівників, які проводили перевірку, указану обставину неможливо з’ясувати.

Акт державного виконавця  від 06.12.2004 року також не може являтися безспірним доказом. Так, Акт датований 06.12.2004 року, і на даний момент  не може підтверджувати відсутність боржника.

У даному Акті також відсутні відомості про те,  що обслідувались  цокольні і підвальні приміщення, знаходження в яких боржника не виключається.

Крім цього, про те, що боржник знаходиться  за своєю юридичною адресою може свідчить те, що  спрямована судом рекомендована кореспонденція  до суду не повернена, що свідчіть про отримання її адресатом.

Більш того, згідно статті 17  Закону України  “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” передбачено, що  відомості  про незнаходження боржника  повинні бути в Державному реєстрі. Витяг із указаного реєстру у кредитора витребувався  ухвалами суду, однак представлений не був.

Згідно статті 89 ЦК України, указані відомості є відкритими.

Таким чином, кредитору нічого не перешкоджало ці відомості отримати.

Більш того, кредитор не представив суду доказів  того, що він не зміг отримати  такі відомості з поважних причин.

Оскільки відповідні докази не представлені суду до прийняття цієї ухвали, немає підстав залучати їх до матеріалів справи після  винесення ухвали по цій справі.

Посилання кредитора на ненадання  йому звітності  не може бути прийняте до уваги, оскільки згідно статті 52  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” підставою вважати  боржника відсутнім є ненадання не будь-якої звітності, і не до будь-якого органу, а тільки податкової звітності,  і  тільки до органів ДПІ.

Таким чином, представлені кредитором  докази не дають підстав суду  зробити  висновок про  відсутнього боржника, а ті докази, які витребував суд для можливого висновку про відсутнього боржника  у сукупності доказів кредитором не представлені.

Таким чином, матеріали, необхідні для розгляду справи  кредитором не представлені.

При цьому необхідно відмітити, що неорганізованість  у роботі, або не бажання  виконувати ухвали суду не може являтися  поважною причиною.

Ст. 81 ГПК України  не передбачено,  що  суд зобов’язаний в черговий раз відкладувати справу, якщо його ухвали не  виконуються.

Крім цього, кредитор не заявив клопотання про відкладення справи.

Крім цього, кредитор не довів того, що боржник є суб’єктом підприємницької діяльності.

Згідно Преамбули Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” указаний Закон застосовується до суб’єктів підприємницької діяльності.

Згідно ч. 2 статті 3 Господарського Кодексу України, підприємництво це діяльність з метою одержання прибутку.

Згідно довідки  органу статистки боржник є громадською організацією.

Однак, яку діяльність  боржник веде і чи веде він діяльність, яка може бути розглянута як підприємництво,  неможливо з’ясувати у зв’язку з тим, що кредитор не виконав ухвалу суду, і не представив Статут боржника.

При цьому  кредитор не представив доказів того, що він звертався по даному питанню до Виконавчого комітету, і йому було з будь-яких причин відмовлено.

Можливість отримання  кредитором статутних документів боржника також підтверджується наданням їм двох сторінок Статуту (доданих до позову).

Указана обставина  також дозволяє зробити висновок  про те, що кредитор  має копію Статуту боржника, але суду її не представляє.

Крім цього, від кредитора витребувались до справи належним чином  завірені копії документів.

Згідно ч. 2 статті 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчений копії.

Однак, додані до заяви про порушення справи про банкрутство  копії документів неможна вважати належним чином  засвідченими, оскільки не указана посада особи,  яка  засвідчила копії.

Тобто, копії  засвідчені особою з невідомими повноваженнями.

Таким чином, існує декілька  обставин, кожна з яких  є самостійною підставою для   залишення  заяви про порушення справи про банкрутство без розгляду по п. 5 ст. 81 ГПК України.

Згідно з ч 1 статті 5 Закону України “Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, провадження у справах про банкрутство  регулюється цим Законом та Господарсько-процесуальним Кодексом України.

Таким чином,  суд має право при розгляді цієї справи застосувати статтю 81 ГПК України.

Частиною 1 ст. 81 ГПК України прямо передбачено, що суд зобов’язаний залишити заяву  без розгляду у випадках, перед бачених п.п. 1-6 ст. 81 ГПК України.

Указана стаття у встановленому Законом порядку, тобто Конституційним судом України, не визнана неконституційною, і підлягає  виконанню.

По справі проголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись  п.п.  5  ст. 81, ст. 86  ГПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву Управління ПФУ в Джанкойському районі АР Крим про порушення справи про банкрутство  Джанкойської спілки підприємців  -   залишити без розгляду.

Копію ухвали направити рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.