ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.07
Справа №AC12/625-06.

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю «Гармонія - М»,

м. Суми

до відповідача:  Управління Пенсійного фонду України в Зарічному

районі  м. Суми

про  визнання неправомірними рішень та скасування вимоги

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники сторін:

Від позивача:    Корікова Л.Т.

Від відповідача:  Малоштан О.О. (довіреність № 1196/8-23 від 12.03.2007р.),

спеціаліст Фесенко  Л.М.

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: позивач просить суд визнати неправомірними та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми від 22.11.2006р. № Ю-850  про сплату боргу у розмірі 63 609 грн. 07 коп. і рішення Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми № 1122 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій на суму 26 540 грн. 51 коп., рішення № 1123 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій на суму 18 449 грн. 68 коп., рішення № 1124 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій на суму 4 120 грн. 52 коп.  Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в перевіряємий період підприємство знаходилося на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, передбаченому Указом Президента України від 03.07.1998р. № 727/98  «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб’єктів малого підприємництва» за ставкою єдиного податку 10 відсотків суми виручки від реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), а тому не є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, відповідно відповідач неправомірно здійснив донарахування.

Відповідач вимоги позивача не визнав, та пояснив що провів донарахування внесків до Пенсійного фонду та застосував фінансові санкції відповідно до діючого законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду Товариством з обмеженою відповідальністю «Гармонія - М», Управлінням Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми було складено акт № 236 від 13.11.2006р., в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гармонія - М», не зазначало в звітах фактичні витрати на оплату праці та нарахування страхових внесків за період 01.04.2005р. по 31.10. 2006р. в сумі 63 609 грн. 07 коп.

22.11.06р. відповідачу була виставлена вимога № Ю-850 про сплату недоїмки по страховим внескам в сумі 63 609 грн. 07 коп., яка отримана позивачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гармонія - М» не погоджується з нарахованою сумою страхових внесків, посилаючись на Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 03.07.1998р. № 727/98 в редакції Указу Президента № 746/99 від 28.06.1999р., стверджуючи, що суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, є платником вичерпного переліку податків і зборів (обов’язкових платежів), в тому числі і збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, тому донараховані внески і фінансова санкція суперечить чинному законодавству.

За результатом перевірки відповідач прийняв рішення про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гармонія - М» фінансових санкцій, а саме: рішення № 1122 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій 26 540 грн. 51 коп.; рішення № 1123 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій 18 449 грн. 68 коп.; рішення № 1124 від 24.11.2006р. про застосування фінансових санкцій 4 120 грн. 52 коп.

Відносини з загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ (далі - Закон) та п.2.1.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі Інструкція), підприємства, установи і організації, створені відповідно до Законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності, та господарювання та інші особи ( включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством є страхувальниками (платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), тому повинні сплачувати страхові внески за найманих (застрахованих) осіб на загальних підставах, тобто 32 відсотка в 2005р. та 31, 8 відсотка в 2006р.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (4008/97-ВР) для відповідних платників збору.

В статті 46 Конституції України зазначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Несплата страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позбавляє застрахованих осіб (працівників), права на зарахування їм страхового стажу для обчислення пенсії, за ті періоди за які не були сплачені страхові внески.

Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. № 727/98 передбачає вичерпний перелік податків і зборів, однак, страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування до них не віднесені, а отже, нараховані внески не є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З метою уникнення сплати надмірних сум протягом періоду внесення відповідних змін до законодавства при сплаті страхових внесків за найманих працівників юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді відрахувань від єдиного та фіксованого податків за таких працівників, зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні звітні періоди. Згідно з пп. 11.17 Інструкції суми надміру сплачених, чи помилково сплачених страхових внесків та інших платежів (в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що надходить за найманих працівників суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали відповідний, особливий спосіб оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

Крім того, Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" являє собою нормативний акт, сфера дії якого розповсюджується на податкові правовідносини.

На  відміну  від   цього  Закон  України  "Про  загальнообов'язкове державне пенсійне   страхування",   регулює   відносини,   що   виникають   між   суб'єктами системи   загальнообов'язкового  державного   пенсійного   страхування.  Дія  інших нормативно -  правових актів може поширюватися  на  ці відносини лише у випадках передбачених цим Законом, або в частині що не суперечить цьому Закону (ч.1   ст.5  Закону).  Згідно з ч.  4  ст.18  Закону страхові  внески  не включаються до  складу податків,  інших обов'язкових платежів,   що  складають систему   оподаткування.    На    ці   відносини    не    поширюється    податкове законодавство.

З огляду на вищевикладене суд вважає правомірним згідно з актом перевірки, нарахування страхових внесків позивачу за 2005 рік за ставкою 32, 3 відсотки, та за 2006 рік  за ставкою 31, 8 відсотки.

Відповідно до п. 4 ст. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне   страхування» за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Позивач подав суду клопотання про призначення експертизи  та поставити на вирішення експертизи питання про те, чи підтверджуються висновки акту перевірки відповідача в частині донарахування позивачу сум страхових внесків за ставками збору, встановленими Законом України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» та застосування фінансових санкцій в розмірі 26 540 грн. 51 коп., 18 449 грн. 68 коп., 4 120 грн. 52 коп.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на сонові спеціальних знань матеріальних об’єктів, явищ, і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебувають у провадженні, зокрема суду. Таку ж вимогу містить стаття 81 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першою якої експертиза призначається для з’ясування спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо. Позивач в клопотанні фактично ставить на вирішення експертизи правове питання, зокрема про відповідність нарахування внесків (збору) на обов’язкове пенсійне страхування до діючих розмірів таких внесків. Але встановлення обставин та взаємодія або узгодження їх з діючим законодавством віднесено до компетенції суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про призначення експертизи – відмовити.

В задоволенні позову  – відмовити.

Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.