ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"18" травня 2007 р.                                                            Справа №16/310-НА

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі, м. Городок

до Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, м. Городок

про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документа від 19.03.2007 р.;

зобов’язання Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а в разі необхідності звернутись з поданням до суду з питанням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку

Суддя Магера В.В.                                                                      Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

від позивача -   Гребенюк О.Д.  –за довіреністю від 15.05.2007р. №1685/07

від відповідача  - Височинська С.С.  –за дорученням від 14.05.2007р. №1457

Постанова приймається 18.05.2007 р., оскільки в судовому засіданні 15.05.2007 р. оголошено перерву. В судовому    засіданні  згідно  ч.3 ст.  160 КАСУ  проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Ухвалою суду від 04.05.2007 р. порушено провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи на 15.05.2007 р. В судовому засіданні 15.05.2007 р. оголошено перерву до 18.05.2007 р., про що сторони повідомлені належним чином.

Суть спору: Позивач у  позові, представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа від 19.03.2007р., зобов’язати Відділ Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а в разі необхідності звернутись з поданням до суду з питанням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку

Відповідач в запереченні на позов, представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують. Наголошують, що 06.02.2007 року на виконання вимоги № Ю-103У, виданої 03.01.2007 р. УПФ у Городоцькому районі про стягнення недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 331 грн. 24 коп. з ТОВ „Діброва”, с.Підлісний Олексенець Городоцького району на користь управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов'язано боржника її виконати в встановлений строк на добровільне виконання.

Боржником вищезазначену вимогу в добровільному порядку не виконано.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.1074 Цивільного Кодексу України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду.

Положення ч.1 ст.59 Закону України „Про банки і банківську діяльність” та абз.7 ч.3 ст.5 Закону України „Про виконавче провадження”, державний виконавець уповноважений накласти арешт на кошти юридичних та фізичних осіб, що знаходяться на їх рахунках, виключно на підставі рішення суду.

Згідно ст.50 Закону України „Про виконавче провадження”, стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Виходячи з вищевикладеного, державний виконавець не має права звертати стягнення на майно боржника (кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, інше майно ) без рішення суду.

19.03.2007 року, враховуючи вищенаведене, вимогу № Ю-152 У від 03.01.2007 р. повернуто стягувачу - УПФ в Городоцькому районі без виконання. З врахуванням викладеного просять суд у позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

03.01.2007р. Управлінням Пенсійного фонду України у Городоцькому районі складена вимога №Ю-152 У про сплату боргу в сумі 667,54 грн. ТОВ „Сатанів-Аграр”, смт. Сатанів Городоцького району.

06.02.2007 року на виконання вимоги №Ю-152 У, ДВС у Городоцькому районі винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов'язано боржника її виконати в установлений строк на добровільне виконання.

Виставлені відповідачем платіжні вимоги № 60, 61 від 12.02.2007 р. на суму 667,54 грн., повернуті обслуговуючим платника банком без виконання у зв’язку з відсутністю коштів на рахунку.

19.03.2007р., враховуючи, що кошти на рахунку ТОВ „Сатанів-Аграр”, смт. Сатанів відсутні, керуючись ст.40 Закону України „Про виконавче провадження” відповідачем, вимога №Ю-152 У від 03.01.2007 р. повернута позивачу.

Вважаючи зазначене повернення таким, що суперечить діючому законодавству, позивач просить  суд визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа від 19.03.2007р., зобов’язати Відділ Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а в разі необхідності звернутись з поданням до суду з питанням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи  їх та   доводи представників сторін  в  сукупності,  судом  приймається  до  уваги  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невжиття відповідачем всіх необхідних заходів, щодо своєчасного і повного виконання вимоги №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а саме, зазначає, що одним із заходів примусового виконання, є звернення стягнення на майно боржника, що не було враховано відповідачем при повернення виконавчого документа.

Вказане твердження позивача суд вважає необґрунтованим зважаючи на наступне.

Згідно ст.3 Закону України „Про виконавче провадження” визначено перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою. При цьому визначено, що примусове виконання   рішень   державною  виконавчою  службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наявної в матеріалах справи вимоги №Ю-152 У від 03.01.2007 р. вбачається, що остання не містить в собі дати і номера рішення, за яким видано зазначений виконавчий документ, що не узгоджується з приписами п.2 ст.19  Закону України „Про виконавче провадження” (вимоги до виконавчого документа).

Даної інформації не надано також позивачем.

За змістом ст.5 вказаного Закону, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені  виконавчим  документом.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що виконавчому документу повинно передувати відповідне рішення на примусове виконання якого видається відповідний виконавчий документ. При цьому у виконавчому документі повинні зазначатись порядок і спосіб виконання, інформація про що не міститься у вимозі №Ю-152 У від 03.01.2007 р.

Судом враховується, що відповідно до ст.5 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець  при  здійсненні виконавчого провадження має право на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які  знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ст.59 Закону України „Про банки і банківську діяльність” від 07 грудня 2000 року №2121-IIІ, арешт  на  майно  або  кошти  банку,  що  знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Звільнення майна та коштів з-під арешту здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Ст.ст. 1071, 1074 Цивільного кодексу України, визначено, що грошові кошти можуть бути списані з  рахунка  клієнта  без його  розпорядження на підставі рішення суду. Обмеження  прав  клієнта  щодо   розпоряджання   грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

З наявної в матеріалах справи постанови від 19.03.2007р. про повернення виконавчого документа стягувачу, вбачається, що підставою для повернення відповідачем зазначено відсутність коштів на рахунку, що не суперечить приписам ст.40 Закону України „Про виконавче провадження”.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині визнання незаконною постанови від 19.03.2007 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, а також зобов’язання відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р.  є такими, що не підлягають задоволенню з підстав наведених вище.

Позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача звернутись до суду з поданням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку не підлягають задоволенню також, оскільки обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на ст.373 ЦПК України, яка передбачає відстрочку і розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання виконавчого документу, що видав суд.

За таких обставин, дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, у позові Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі до Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області м. Городок  про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документа від 19.03.2007р., зобов’язання Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а в разі необхідності звернутись з поданням до суду з питанням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку належить відмовити.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД,-

ПОСТАНОВИВ:

У позові Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі, м. Городок до Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, м. Городок  про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документа від 19.03.2007 р., зобов’язання Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області виконати вимогу №Ю-152 У від 03.01.2007 р., а в разі необхідності звернутись з поданням до суду з питанням про стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунку відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Дані заяви подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя