ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 1227/6

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання: Волощук О. О.

за участю представників сторін

від ПМП „Дао”: не з’явився

від ФГ „АнПа”: не з’явився

від ВДВС: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного малого підприємства „Дао”, м. Миколаїв

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від  4 грудня 2006 року

у справі № 1227/6

за скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України –Приватного малого підприємства „Дао”, м. Миколаїв

на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва

боржник: Фермерське господарство „АнПа”, п. Матвіївка, м. Миколаїв

В С Т А Н О В И Л А:

17.10.2006 р. Приватне мале підприємство „Дао” (далі ПМП) звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України про визнання неправомірними дій та бездіяльності відділу державної виконавчої служби Центрального району м. Миколаєва щодо виконання наказу № 1227/6 від 04.06.1998 р. виданого арбітражним судом Миколаївської області про стягнення з Фермерського господарства „АнПа” (далі ФГ) на користь ПМП –4075 грн. 50 коп. Зокрема, ПМП вважає, що зазначений відділ всупереч вимогам п. 74 Інструкції „Про виконавче провадження” та ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження” не вжив заходів до притягнення до кримінальної відповідальності відповідальної особи за розтрату арештованого майна на підставі акту опису та арешту майна від 05.11.1998 р., що було залишено на відповідальне зберігання боржнику –ФГ.

Одночасно ПМП просить поновити йому пропущений 10 денний строк на подання цієї скарги посилаючись на те, що про цей факт йому стало відомо 17.07.2006 р. при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, а своєчасна подана ним скарга була повернута місцевим судом ухвалою від 21.08.2006 р. без розгляду на підставі ст. 63 ГПК України.

27.11.2006 р. ПМП доповнив вимоги до раніше поданої скарги на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Центрального району м. Миколаєва та просив визнати неправомірною бездіяльність вказаного відділу, що виразилася в порушенні вимог ст. 24 Закону України „Про виконавче провадження” та не винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Одночасно ПМП просить поновити йому пропущений 10 денний строк на подання цієї скарги посилаючись на те, що він не є фахівцем в галузі господарського судочинства.

21.12.2006 р. ПМП подав уточнення до раніше поданих скарг та остаточно просив визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Центрального району м. Миколаєва, що виразилася у невиконанні п. 74 Інструкції про виконавче провадження, що затверджена наказом Міністра юстиції СРСР № 22 від 15.11.1985 р., а саме –не складення акту, щодо виявлення розтрати, відчуження, утаювання чи підміну переданого на зберігання майна. Одночасно ПМП просить поновити йому пропущений 10 денний строк на подання цієї скарги посилаючись на те, що він не є фахівцем в галузі господарського судочинства.

Відзив на скаргу ПМП надійшов від Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва, яка вважає, що провадження у справі підлягає припиненню, у зв’язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1482/к від 19.08.2005 р. „Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції”, наказу Миколаївського обласного управління юстиції від 07.12.2005 р. № 164/12-0 –Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ліквідовано без правонаступництва –30.12.2005 р., про що зроблено запис у ЄДРПОУ за № 2000908.

Відзив на скаргу ПМП від ФГ не надходив.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2006 р. (суддя Ткаченко О. В.) у задоволенні скарги ПМП –відмовлено. Справа розглянута місцевим судом за відсутністю ФГ, який був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

Ухвала суду мотивована тим, що доводи ПМП є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 74 Інструкції „Про виконавче провадження” від 1985 р № 22 судовий виконавець, встановивши розтрату, відчуження, утаювання чи підміну переданого на зберігання майна, складає про це акт та звертається до народного судді за місцем виконання за вирішенням питання щодо відповідальності зберігача.

Проте, з 01.07.1999 р. введено в дію Закон України від 21.04.1999 р. „Про виконавче провадження. 15.12.1999 р. Мін’юстом України прийнято наказ № 74/5 „Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій”, відповідно до п. 5.8.7. якої, порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену Законом.

Державний виконавець, виявивши розтрату, відчуження, утаювання чи підміну переданого на збереження майна, складає про це акт і звертається з поданням до суду чи в органи прокуратури за місцем виконання рішення для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності.

Враховуючи, що дана Інструкція розроблена на виконання Закону України „Про виконавче провадження”, посилання стягувача на п. 74 Інструкції „Про виконавче провадження” затвердженої наказом № 22 від 15.11.1985 р., є безпідставним у зв’язку з втратою нею чинності на час звернення виконавця з поданням до прокуратури.

Крім того, посилання стягувача на бездіяльність ДВС щодо складання акту при виявлені розтрати, відчуження, утаювання чи підміну переданого на збереження майна не можуть бути підставою для задоволення скарги, оскільки аналіз вищевказаних норм законодавства дає можливість зробити висновок, що метою складання даного акту є дотримання порядку звернення з поданням до компетентних органів для вирішення питання щодо притягнення винної особи до відповідальності, що було дотримано органом ДВС шляхом звернення до прокуратури від 15.07.1999 р.

Згідно наказу Департаменту державної виконавчої служби від 04.11.2005 р. № 51/7 ДВС у Центральному районі м. Миколаєва прийнято архівні документи, у тому числі матеріали виконавчих проваджень за 2003 –2005 роки від органів державної виконавчої служби, що ліквідувалося, у зв’язку з чим суд дійшов до висновку, що скарга подана стягувачем не до того органу виконання судових рішень.

Але, враховуючи те, що представник стягувача не заперечував проти заміни неналежної сторони, суд на підставі ст. 24 ГПК України здійснив заміну органу виконання судових рішень з відділу Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва на Державну виконавчу службу у Центральному районі м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі ПМП просить ухвалу місцевого суду скасувати, оскільки вона прийнята без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити його скаргу та визнати неправомірною бездіяльність Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва по виконанню наказу суду № 1227/6 від 04.06.1998 р.

Заявою від 08.02.2007 р. вхідний № 204 ПМП просить апеляційний суд розглянути справу за відсутністю його представника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання представники ФГ та Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, не з’явилися та не скористалися своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинення.

Зі скаргами на бездіяльність органів виконавчої служби, про яку йому стало відомо 17.07.2006 р. ПМП звернувся до місцевого суду відповідно 17.10.2006 р., 27.11.2006 р. та 21.12.2006 р., тобто з пропуском встановленого ст. 121-2 ГПК України 10 денного терміну. Одночасно ПМП заявлено клопотання про поновлення вищеназваного строку.

Місцевий суд свої висновки з цих клопотань в оскарженій ухвалі та в інших процесуальних документах, що містяться в матеріалах справи, не відобразив та не визначив.

Але, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою місцевого суду від 23.10.2006 р. скарга стягувача на дії та бездіяльність органів Державної виконавчої служби була прийнята до провадження суду з призначенням її до розгляду по-суті. Ухвалу надіслано стягувачеві, боржнику та до державної виконавчої служби згідно з ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, що підтверджено відміткою канцелярії суду на зворотній стороні ухвали.

За таких обставин пропущений стягувачем строк на подання скарги на дії органів державної виконавчої служби слід вважати відновленим, оскільки в противному разі скарга не могла бути прийнята до розгляду суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 09.06.1998 р. ПМП надав до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції для примусового виконання наказ арбітражного суду Миколаївської області № 1227/6 від 04.06.1998 р. –про стягнення з ФГ на користь ПМП –4375 грн. 08 коп. боргу. Саме цим відділом було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу арбітражного суду та здійснювались виконавчі дії. Зокрема, державним виконавцем цього відділу був складений акт опису та арешту майна боржника від 05.11.1998 р., яким було описано: масло соняшника з тарою у кількості 171 кг, один культиватор та один плуг трьохлінійний. Описане майно було залишено на відповідальне зберігання боржнику. В наступному, описане майно зникло.

Згідно письмових пояснень боржника в період з 5 по 15 квітня 1999 р. він був відсутній, а коли повернувся, то виявив, що плуг та культиватор, що знаходилися на вулиці зникли. Він припустив, що зазначене майно забрали представники ПМП, а тому не звертався до правоохоронних органів.

25.12.2003 р. державним виконавцем зазначеного відділу був складений акт про неможливість стягнення, у зв’язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а 08.01.2004 р. ухвалена постанова про повернення виконавчого документа органу, що його видав.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1482/к від 19.08.2005 р. „Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції”, наказу Миколаївського обласного управління юстиції від 07.12.2005 р. № 164/12-0 –Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ліквідовано без правонаступництва –27.12.2005 р., що вбачається з запису у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб –підприємців за № 2000908.

Згідно наказу Департаменту державної виконавчої служби № 51/7 від 04.11.2005 р. архівні документи, у тому числі матеріали виконавчих проваджень за 2003-2005 роки від органів державної виконавчої служби, що ліквідувались були передані новоствореним органам державної виконавчої служби.

Саме на виконання зазначеного наказу Департаменту державної виконавчої служби матеріали виконавчого провадження по виконанню наказу арбітражного суду Миколаївської області № 1227/6 від 04.06.1998 р. були передані на зберігання від ліквідованого Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції до новоствореної Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва.

Лише в червні 2006 р. ПМП звернувся до новоствореної Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва з питання ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження по виконанню наказу арбітражного суду Миколаївської області № 1227/6 від 04.06.1998 р., що здійснювалось ліквідованою особою та був ознайомлений з ними 17.07.2006 р.

Скарга ПМП подана на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Центрального району м. Миколаєва.

Але, як зазначалося вище, виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду здійснювалося ліквідованим 27.12.2005 р. Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, а матеріали самого виконавчого провадження були передані для зберігання до новоствореної Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва.

Таким чином, в поданих до суду скаргах ПМП оскаржена бездіяльність відділу державної виконавчої служби Центрального району м. Миколаєва, тобто органу який взагалі ніколи не існував, не здійснював та не міг здійснювати будь-які дії або бездіяльність щодо примусового виконання наказу арбітражного суду та не має ніякого відношення а ні до ліквідованого Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, а ні до новоствореної Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Миколаєва, у зв’язку з чим скарги ПМК задоволені бути не можуть, оскільки є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, з урахуванням мотивувальної частини цієї постанови, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101–106 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 4 грудня 2006 року у справі № 1227/6 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного малого підприємства „Дао”, м. Миколаїв –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                         В. В. Шевченко

Судді                                                                               В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко