ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.07 р.                                                                               Справа № 24/278

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В. Ломовцевої

При секретарі Бєліковій Н.А.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

від позивача: Кудінова Л.А. –довір.

від відповідача: не з’явився

від Донецького територіального представництау НКРЕ України  Піскунов А.В. –довір.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” Донецькі електричні мережі м.Донецьк

про стягнення 45 724грн. 66 коп.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 28.02.2007р. по 15.03.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Завод коксохімобладнання”, м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” Донецькі електричні мережі м.Донецьк про стягнення 45 724грн. 66коп. з яких:

-          44292 грн.06коп. –  сума основного боргу;

-          1086грн.79коп. – сума пені;

-          190грн.61коп. – сума 3% річних;

-          155грн.20коп.- сума інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на умови договору №02/42-06 від 01.03.06р. про спільне використання технологічних мереж; рахунки-фактури; акти здачі-прийому робот (надання послуг); розрахунок суми позовних вимог.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та надав письмове клопотання про накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача з метою забезпечення позову. Враховуючи відсутність підстав, зазначених в ст.66 ГПК України, у задоволенні зазначеного письмового клопотання позивача судом відмовлено.

Відповідач проти позову заперечує, вважаючи, що кошторис по спільному використанню технологічних мереж, який є додатком до договору про спільне використання технологічних мереж № 02/42-06 від 01.03.2006р. не відповідає вимогам п. 6.32 Правил користування електричною енергією і повинен бути узгоджений сторонами, оскільки договір за правовою природою є договором підряду.

В процесі розгляду справи, суд за власною ініціативою викликав до судового засідання, в порядку ст. 30 ГПК України, для дачі пояснень з виниклих питань, спеціаліста Донецького територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України м. Донецьк.

Донецьке територіальне представництво Національної комісії регулювання електроенергетики України надало суду письмове пояснення №30-4-18/166 від 15.02.07р., в якому зазначило, що узгоджена величина витрат споживача ВАТ „Завод коксохімобладнання” не перевищує величину витрат електропередавальної організації ТОВ „Сервіс – Інвест”, що відповідає вимогам п.6.32 Правил користування електричною енергією і кошторис до договору відповідає Правилам користування електричною енергією.

Строк розгляду справи продовжений відповідно до ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та Донецького територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2006р. між позивачем та відповідачем укладено договір №02/42-06 від 01.03.06р. про спільне використання технологічних мереж (далі – „договір”).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов’язується забезпечити передачу електричної енергії, а відповідач своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, що підтверджується актами здачі-прийому робот (надання послуг), підписаними обома сторонами та проти чого відповідач не заперечує; повноваження особи, яка їх підписала також не оспорені.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Вартість наданих відповідачу послуг за період липень-жовтень 2006р. склала 44292грн.06коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.4.1 договору відповідач зобов’язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж позивача за розрахунковий період. Плата за використання електричних мереж позивача вноситься відповідачем на підставі рахунка, одержаного від позивача. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 10 днів.

Відповідні рахунки-фактури відповідачем отримані, проти чого він не заперечує у судових засіданнях.

В процесі розгляду справи відповідач, згідно платіжного доручення №4683 від 30 листопада 2006р., перерахував позивачу суму 10425грн.54коп.

За таких обставин, провадження у справі щодо стягнення з відповідача суми 10425грн.54коп. має бути припиненим, у зв’язку з відсутністю предмету спору, на підставі п.11 ст.80 ГПК України.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність узгодженого сторонами кошторису до договору, який, на його думку, за правовою природою є договором підряду і тому вважається недійсним.

Заслухавши доводи сторін та вивчивши зазначений вище договір, судом встановлено, що фактично даний договір  являється договором надання послуг, правовідносини за яким регулюються гл. 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.  Тоді як відповідно до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України предметом договору підряду є кінцевий результат.

Крім того, умови спірного договору регулюються Законом України „Про електроенергетику”, „Правилами користування електричною енергією”, затвердженими Постановою НКРЕ 31.07.96р. №28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.11.05р. №1399/11679, тобто мають певні особливості.

Відповідно до п.6.32 Правил користування електричною енергією у разі використання постачальником електричної енергії за регульованим тарифом мереж основного споживача кошторис витрат розглядається та узгоджується територіальним представництвом НКРЕ.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача та НКРЕ , кошторис витрат до договору №02/42-06 погоджено Донецьким територіальним представництвом НКРЕ України. При цьому, виходячи із кошторису, позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату в розмірі меншому, ніж передбачено витрат взагалі.

Сума основного боргу відповідача склала 33866грн.52коп., що підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню в повному обсязі.

Згідно  ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача суму 155грн. 20коп. індексу інфляції та 190грн.61 коп. 3% річних.

Вказані суми нараховані відповідно до діючого законодавства і підлягають стягненню.

Також позивачем нарахована пеня за несвоєчасну оплату в сумі 1086 грн. 79коп.

Відповідно до ст.ст. 216 –218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання .

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. З приписів ч.4 ст.231 Господарського кодексу України вбачається, що розмір штрафних санкцій визначається законом або договором.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що за внесення платежів за використання електричних мереж позивача за розрахунковий період  з порушенням терміну, визначеного відповідним додатком до договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки.

Зважаючи на відсутність домовленості сторін щодо конкретного розміру пені,  на порушення п.4 ст.231 Господарського кодексу України, вимоги позивача в частині стягнення суми пені  1086грн.79 коп. не підтверджені жодними доказами, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог в цієї частині має бути відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1, 7 ст. 193, ст.ст.216-218 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, ч. 2 ст. 625, ст.901 Цивільного кодексу України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, Законом України „Про електроенергетику”, „Правилами користування електричною енергією”, ст.ст. 43, 22, 33, 43, 46, 49, 78, п.1-1 ст.80, 82-84 Господарського процесуального Кодексу України,  господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги Відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” про стягнення 45 724грн. 66коп задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (83000, м. Донецьк,   вул. Постишева,99,  ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання” (83000, м. Донецьк, вул. Майська,86, ) суму основного боргу 33866грн.52коп., 3% річних – 190грн.61коп. та суму інфляційних 155грн.20коп.; витрати по сплаченому держмиту – 446 грн.38коп; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу-115грн.20коп.

Провадження у справі щодо стягнення заборгованості у сумі 10425грн.54коп. припинити.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя                                                                         Ломовцева Н.В.