ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 р.
№ 32/154

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська"

у справі
господарського суду Донецької області

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 13.02.2007 року

за позовом
державного підприємства "Донецька залізниця"

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У травні 2006 року до господарського суду Донецької області звернулось державного підприємства "Донецька залізниця" з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" 6 212,40 грн. плати за користування вагонами.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.11.2006 року (суддя Сковородіна О.М.) у позові відмовлено з посиланням на недоведеність наданими до позову документами факту затримки та простоювання вагонів на підходах до станції призначення саме з вини відповідача.

В частині стягнення 1 035грн.40коп., що є сумою податку на додану вартість, яка була нарахована на суму плати, господарський суд позовні вимоги залишив без задоволення, посилаючись на безпідставність нарахування даної суми, в зв'язку з тим, що плата за користування вагонами у розумінні Статуту залізниць України є мірою відповідальності осіб перед залізницею, тому не може вважатися базою оподаткування у розумінні Закону України "Про податок на додану вартість".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.02.2007 року (судді Шевкова Т.А., Дзюба О.М., Діброва Г.І.) рішення суду першої інстанції скасоване. Позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Не погодившись із постановою апеляційного суду відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову Донецького апеляційного господарського суду скасувати, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю –доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, між ДП "Донецька залізниця" та ТОВ "ЦЗФ "Узлівська" 23.09.2002 року був укладений договір №1/19 про подавання та забирання вагонів на залізничну під'їзну колію, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 договору подача вагонів передбачалась на під’їзну колію локомотивами залізниці з розстановкою вагонів по фронтам навантаження та вивантаження із визначенням максимальної кількості вагонів, яка може одночасно здаватися залізницею та зараховуватися в користування відповідачу. Подача вагонів повинна здійснюватися за повідомленням, переданим не пізніше ніж за дві години до подачі.

Пунктом 9 даного договору визначений обов'язок відповідача здійснювати залізниці оплату за користування вагонами (контейнерами) згідно Правил користування вагонами і контейнерами.

Крім того, між сторонами 29.11.2005р. було укладено договір №26005 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктом 3.1 даного договору сторони передбачили, що розмір плати за користування вагонами та контейнерами, наданими на під'їзні колії, відповідач сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Залізницею за відомістю плати за користування вагонами № 010223 була нарахована плата за користування 35 вагонами у сумі 6464грн.30коп., яка сплачена відповідачем частково, від оплати плати за користування вагонами в сумі 5177грн.00коп. (з урахуванням податку на додану вартість 6212грн.40коп), відповідач відмовився, тому залізниця звернулась з позовом про стягнення з відповідача суми 6212грн.40коп. у примусовому порядку.

Предметом спору є стягнення плати за користування вагонами, яка нарахована залізницею у зв'язку з затримкою 35 вагонів на станції Микитівка, з причин які залежали від відповідача, а саме зайнятістю фронтів навантаження-вивантаження.

В пункті 6 договору про подачу та забирання вагонів на залізничній під'їзній колії, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці від 23.09.2002р. сторони визначили максимальну кількість вагонів, які одночасно однією партією здаються залізницею та зараховуються в користування відповідачу.

Згідно умов договору №1/19 від 23.09.2002р. на подавання та забирання вагонів та Техніко-Розпорядчого акту станції Трудова для здійснення маневрової та поїздної роботи по обслуговуванню відповідача використовуються колії № 1, 3, 6 із місткістю 119 вагонів.

Із даних довідки знаходження вагонів під вивантаженням на під’їзній колії ТОВ ЦЗФ "Вузівська" вбачається, що 07.01.2006р. знаходилось 170 вагонів, які були не вивантаженні з минулої доби, за добу прибув 141 вагон, вивантажено 79 вагонів, залишок не вивантажених вагонів склав 232 вагони.

Неможливість прийняття вагонів станцією Трудова у зв'язку з зайнятістю ТОВ "ЦЗФ "Узлівська" приймально-відправочних колій станції підтверджується підписаними сторонами без застережень пам'ятками про користування вагонами, актами загальної форми ГУ-23, в яких вказана причина - "зайнятість фронтів вивантаження ТОВ ЦЗФ "Узлівська".

Ці обставини підтверджені наданими документами - Техніко-Розпорядчим   актом   станції   Трудова   форми   ДУ-41,   копією   колійного розвитку (ТРА ст.Трудова), копією відомості маневрової роботи, гарантійним листом (заявкою) про оплату маневрової роботи і простою раніше прибулих вагонів, яким керівництво ТОВ "ЦЗФ "Узлівська" підтверджує зайнятість колій раніше прийнятими вагонами, копією витягу з журналу закріплення гальмовими башмаками, актами загальної форми про зайнятість фронтів вивантаження, довідкою про знаходження вагонів під вивантаження на під'їзній колії ТОВ "ЦЗФ "Узлівська" в січні 2006р.

Внаслідок зазначеного вагони, які прибували на станцію Микитівка для подачі їх на станцію Трудова на адресу відповідача, не могли бути подані у зв'язку із зайнятістю під’їзних колій ТОВ "ЦЗФ "Узлівська".

У зв'язку з тим, що представники відповідача відмовлялися від отримання письмових повідомлень про затримку вагонів, працівниками станції Трудова за даним фактом були складені акти загальної форми №№5, 6 від 09.01.2006р., №№7,8 від 10.01.2006р., № 9 від 11.01.2006р., № 10 від 13.01.2006р., № 11 від 12.01.2006р.

У зв'язку з неприйманням вагонів вантажовласником ТОВ ЦЗФ "Узлівська" состави призначенням станція Трудова були затримані на станції Микитівка на підходах до станції Трудова згідно наказів № 29 від 08.01.2006р., № 90 від 09.01.2006р., № 37 від 10.01.2006р.

Факти затримки вагонів підтверджено актами про затримку вагонів, які складені станцією Микитівка Донецької залізниці та містяться в матеріалах справи.

Затримка вагонів на станції Трудова оформлена актами загальної форми, в яких визначений час затримки, акти містять відмітки про передання повідомлень. Дані акти є документами, які складені відповідно до п.8 Правил користування вагонами і контейнерами, дані акти підписані представниками сторін.

Відомість плати за користування вагонами № 010223 має дані про час користування вагонами з урахуванням їх затримки, загальний час, за який залізницею нарахована плата за користування вагонами, містить час їх затримки по станції Микитівка, а після прибуття вагонів на станції Трудова –час затримки на коліях станції, а також час перебування вагонів у розпорядженні вантажоодержувача, що склало суму 6464грн.30коп., сплачена сума 1457грн.40коп., залишена без оплати сума 5177грн.00коп., з урахуванням ПДВ - 6212грн.40коп.

Відповідно ч. 1 пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть   бути   підставою   для   матеріальної   відповідальності   залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення,  засвідчуються  комерційними  актами  або  актами  загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно пункту 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно п.9 Правил користування вагонами і контейнерами, які затверджені Наказом Міністерства транспорту №113 від 25.02.199р., про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ.

Відповідно п. 10 Правил користування вагонами і контейнерами облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Судом встановлено, що відповідачем не наведено підстав для звільнення його від плати за користування вагонами і контейнерами, які передбачені п.16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Оскільки затримка вантажу на підходах до станції призначення оформлена залізницею документами, складеними у відповідності до вимог п.п.З, 8, 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, в яких обумовлені причини затримки вагонів з вини вантажовласника, відповідача по справі, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до обргунтованого висновку про те, що наданими доказами підтверджений факт затримки вагонів з причин, які залежали від відповідача, нарахування плати за користування вагонами здійснено у відповідності до Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами, Наказу міністерства транспорту України від 02.02.1999 № 53 "Ставки плати за користування вагонами і контейнерами", та правомірно постановила про стягнення плати у сумі 6212грн.40коп.

Посилання ТОВ "ЦЗФ "Узлівська" в касаційній скарзі на відсутність актів загальної форми про затримку вагонів на станції Микитівка, складених та підписаних за участю вантажоодержувача ТОВ "ЦЗФ "Узлівська", - не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Пункт 1 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів) встановлює, що при перевезеннях в залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми. У необхідних випадках можуть складатися інші акти, у випадках, передбачених Правилами перевезення.

Пункт 3 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезення вантажів) передбачає складання актів загальної форми лише у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під’їзної колії, порту, підприємства.

Оскільки вантажоодержувача нема на проміжній станції, і виклик його на проміжну станцію для складання акту загальної форми Правилами не передбачений, то порядок оформлення затримки вагонів на проміжних станціях, складання актів форми ГУ-23а та повідомлення вантажоодержувача про таку затримку передбачений п.п. 9-10 Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до ст.908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про залізничний транспорт", Закону України "Про транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, на підставі пункту 5 Статуту Наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. №113, затверджені Правила користування вагонами і контейнерами, ставки плати за користування вагонами затверджені Наказом Мінтрансу України від 02.02.1999р. № 53 "Ставки плати за користування вагонами і контейнерами".

За послуги залізничного транспорту, в тому числі й користування вагонами залізниці, Донецька залізниця відповідно до п.7.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" нараховує податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків бази оподаткування.

Кабінет Міністрів України листом від 02.08.2004 р. № 21-2533/47 визначив, що для суб'єктів господарської діяльності, як тих, що взяли на себе функції приймання вагонів від залізниці, подачі їх під навантаження (вивантаження), вантажовідправника (вантажоодержувача), такі і самих вантажовідправників, вантажоодержувачів, операції з вагонами є господарською діяльністю, а перелічені суб'єкти є користувачами вагонів.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції зробив правильний та обґрунтований висновок про те, що, оскільки операції з надання залізничних вагонів в користування власнику залізничної під'їзної колії є господарською операцією, то операція з надання права користування вагонами у розумінні Закону України "Про податок на додану вартість" підпадає під визначення поставки послуг, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

За таких обставин, та враховуючи, що апеляційний господарський суд дослідив всі наявні у справі матеріали, надав їм належну правову оцінку, у відповідності до чинного законодавства України задовольнив позов, скасувавши рішення господарського суду Донецької області, судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови суду з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.   1115,   1117,   1118,  1119,   11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.02.2007 року залишити без змін.

Головуючий                                                                                        І. Ходаківська

Судді          Т. Данилова

Г. Савенко