ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.2007
Справа  № 12/66

За позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Хуст

до приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Рахів

про стягнення
суми 5 070,04 грн. -основного боргу та 425,04 грн. -штрафних санкцій

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_3.,
(представник за довіреністю від 19.12.2006 року)

Від відповідача -не
викликався (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов приватним підприємцем ОСОБА_1, м. Хуст до приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Рахів про стягнення суми 5 070,04 грн. -основного
боргу та 425,04 грн. -штрафних санкцій

Представнику позивача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримує
позовні вимоги посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи та
повідомив суд, що відповідач на протязі останніх шість місяців уникає
добровільного врегулювання спору, про що свідчать претензії від 27.12.2006 року
та від 07.02.2007 року (передсудове попередження), що приєднані до матеріалів
справи.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов не подав, свого уповноваженого представника для участі у
розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача,
суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 5
070,04 грн.  -основного боргу щодо оплати
за поставлену продукцію (продукти харчування), підтверджується матеріалами
справи, зокрема:

-
товарно -транспортними накладними: НОМЕР_1 від 01.02.2006 року та
НОМЕР_2 від 14.02.2006 року;

-   розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є поставка
продукції (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленої продукції є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Крім цього, відповідачу нараховані
до стягнення штрафні санкції в розмірі 425,04 грн. При оцінці правильності
нарахування штрафних санкцій відповідно до п.6 ст. 232 ГК України суд визнає
вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню, оскільки погашені
спеціальним шестимісячним строком від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності відповідача, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
переважно доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню частково, поклавши
відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з
огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 75; 82 - 84, 115; 116; Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов
задоволити  частково.

2.           Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2; код НОМЕР_4) суму  5
070,04 (п'ять тисяч сімдесят грн. 04 коп.) -основного боргу та 102 (сто дві
грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В решті
позову  -
відмовити

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.