ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.02.2007  року                                                            Справа № 7/550(3/57)

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Єжової С.С.

Зуєвич А.М.

за участю секретаря

судового засідання:                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від  позивача:                                               - Кулешова О.О., юрисконсульт,

довіреність від 13.01.06 № Н-01/63,

-          Агєєнко В.П., інженер –претензіоніст,

довіреність від 13.01.06 № Н –01/58,

від відповідача:                                             - Ларін О.В., юрисконсульт,

довіреність від 04.12.06 № 01-026-1936,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                    Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                                Луганської області

від                                                                22.01.07 (підписано 24.01.07)

у справі                                        № 7/550 (3/57) ( суддя  Калашник Т.Л.)

за позовом                                              Державного підприємства „Донецька

залізниця” в особі Луганської дирекції

залізничних перевезень Донецької залізниці,

м. Луганськ

до   відповідача                                        Відкритого акціонерного товариства

“Алчевський металургійний комбінат”,

м. Алчевськ Луганської області

про                                                                       стягнення 243513 грн. 12 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, м. Луганськ (далі за текстом – ДП „Донецька залізниця” в особі Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат”, м. Алчевськ Луганської області (далі за текстом –ВАТ “АМК”, відповідач по справі) про стягнення плати за зберігання вантажу у вагонах по станції Кипуча у липні –вересні 2005 року у розмірі 243513 грн. 12 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.04.06 по справі № 3/57  позов задоволено повністю, яке залишено без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 01.08.06.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.06 постанову Луганського апеляційного господарського суду від 01.08.06 та рішення господарського суду Луганської області від 10.04.06 по справі № 3/57 скасовано, справу направлено на новий розгляд господарському суду Луганської області.

Рішенням господарського суду Луганської області від 22.01.07 по справі                                  № 7/550(3/57) позов задоволено в частині стягнення плати за зберігання вантажу у вагонах по станції Кипуча у липні –вересні 2005 року у розмірі 207370 грн. 56 коп., у задоволенні позовних вимог у розмірі 36142 грн. 56 коп. відмовлено, оскільки акт загальної форми від 03.08.05 № 47 складений з порушенням Правил користування вагонами і контейнерами та Правил складання актів, тому вказаний акт не може служити доказом вини відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду від 22.01.07, позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 433-4 від 31.01.07, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області в частині часткової відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у розмірі 36142 грн. 36 коп. та залишити рішення суду від 10.04.06 без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення, що оскаржується, не вірно застосовані норми Статуту залізниць України,  Правил користування вагонами і контейнерами, Правил складання актів та Правил розрахунків за перевезення вантажів; що акт загальної форми від 03.08.05 № 47 не може бути підставою для складання відомості та нарахування плати за користування вагонами по даній відомості, оскільки акт був складений в підтвердження відмови відповідача підписувати надані йому відомості плати за користування вагонами, що передбачено абз. 9 п. 3 Правил складання актів від 28.05.02 № 344.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.07 по справі № 7/550 (3/57) для розгляду апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду Луганської області від 22.01.07 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя - Семендяєва І.В., суддя –Єжова С.С., суддя – Зуєвич А.М.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 07.02.07 у справі №  7/550 (3/57) прийняв апеляційну скаргу  позивача до апеляційного провадження.

Відзивом від 26.02.07 № 062/7-48 відповідач зазначив, що акт загальної форми від 03.08.05 № 47, складений з порушенням Правил складання актів, не має юридичної сили; що позивач необґрунтовано включив в накопичувальну картку від 20.09.05 № 2001398 відомості плати за користування вагонами № 081226-229 (акт загальної форми № 47).

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення сторін, обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та свідчать матеріали справи, у липні – вересні 2005 року на адресу відповідача прибули вагони з вантажем, які у зв’язку з їх неприйняттям на під’їзну колію відповідача на підході до станції призначення, залізницею були затриманні на станції Кипуча, Родаково, Слов”яносербськ через відсутність технічного забезпечення накопичування вагонів на станції призначення.

За зберігання вантажу в вагонах позивач нарахував відповідачу плату в сумі 243 513 грн. 12 коп., яку пред’явив до сплати на підставі накопичувальної картки                                                   № 200911398. Відповідач від підписання цієї картки відмовився і суму 243513 грн. 12 коп. до сплати не прийняв, що стало підставою для подання позову.

Як встановлено місцевим господарським судом та свідчать матеріали справи,  взаємовідносини сторін по експлуатації під’їзної колії ВАТ „АМК” при станції Комунарськ Донецької залізниці регулюються договором від 01.08.00 № 4/55-026-062 –оу –2039 (а. с. 79-81, т. 1) та нормативними актами України стосовно перевезень вантажу.

Відповідно до ст. 3, ч. 2 ст. 8 Закону України „Про залізничний транспорт” законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України „Про транспорт”, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджений Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під’їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі Єдиного технологічного процесу роботи під’їзної колії і станції примикання.

Договір про експлуатацію під’їзної колії і договір про подачу та забирання вагонів укладаються у відповідності з Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.22.00 № 875 (5096).

Як зазначено вище, порядок обслуговування та організації руху на під’їзні колії ВАТ „АМК”, що примикає до станції Комунарськ Донецької залізниці, визначено укладеним між сторонами 01.08.00 договором № 4/55-026-062 –оу –2039 про експлуатацію залізничної під’їзної колії ВАТ „АМК” при станції Комунарськ Донецької залізниці.

Згідно параграфу 1 договору під’їзна колія відповідача примикає до станції Комунарськ та до станції Кипуча, які згідно параграфу 3 вказаного договору, п. п. 2.1 і п. 2.2 Інструкції про порядок обслуговування та організацію руху на колії ВАТ „АМК” прилеглої до станції Комунарськ Донецької залізниці та Єдиного технологічного процесу є станціями примикання.

Статтею 65 Статуту залізниць України передбачено, що будівництво і реконструкція залізничних під’їзних колій, а також пристроїв, призначених для навантаження, вивантаження і очищення вагонів, здійснюється за проектами, погодженими з залізницями.

Із пояснень позивача примикання під’їзних колій до станції Комунарськ і Кипуча заплановано і виконано відповідачем.

За користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під’їзних колій, порти, організації, установи (далі - вантажовласники) вносять плату відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.99 № 165/3458, далі –Правила № 113). Згідно із п. 3 Правил № 113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станції відправлення та призначення за „Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)” форми ГУ –46 (додаток 1), яка складається на підставі „Пам’яток про користування вагонами (контейнерами)” форми ГУ –23а (додаток 3), „актів загальної форми ГУ –23” (додаток 6).

Відповідно до п. п. 6, 8, 9, 10 Правил № 113 усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника; у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми; про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4); облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією; усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у „повідомленні про затримку вагонів” (додаток 5) до інформаційно –обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з п. 9 Правил № 113 у зв’язку з затримкою вагонів на підходах до станції призначення були видані відповідні накази та відповідно до п. 10 Правил № 113 було складено акти про затримку вагонів. Усі дані, вказані в цих актах, передані залізницею у „повідомленні про затримку вагонів” на станцію призначення. Згідно довідки станції Комунарськ накази про затримку потягів передані представникам ВАТ „АМК” із вказівкою часу передачі та прізвищем того, хто прийняв наказ, в актах про затримку вагонів вказана причина, по якій не приймаються вагони –по причині неприймання. Окрім цього, позивачем також складено акти загальної форми про те, що відповідач відмовився від підпису відомостей подачі та прибирання.

Отже, матеріалами справи доведено, що затримка вагонів на підходах на станції призначення сталась з вини відповідача, у зв’язку з чим відповідач повинен сплатити позивачу нараховану ним плату за зберігання вантажу в вагонах згідно відомостей №№  081217-220, 081230-234, 081240-244, 085250-253, 086274 - 279, 086280-284, 091297-301, 091306-310  на суму 207370 грн. 56 коп. Дані відомості не підписані відповідачем, але про те, що відповідач від їх підписання відмовився, складені відповідні акти загальної форми, у яких зазначені номери цих відомостей. Вказані відомості внесені до накопичувальної картки № 20091398 (а. с. 66, т. 1), у яку також включені відомості № 081226-229, за якими нарахована плата в сумі 30118 грн. 80 коп. (без ПДВ), з ПДВ –36142 грн. 56 коп., проти сплати якої відповідач заперечував у своїй касаційній скарзі і ці заперечення були прийняті до уваги судом касаційної інстанції.

Розрахунок позивача плати за зберігання вагонів відповідачем не оскаржений.

Сума, що заявлена до стягнення за позовом, перерахована відповідачем за платіжним дорученням від 26.06.06 № 1228, копія якого надана залізницею до справи; але дана сума залишається між сторонами спірною, оскільки відповідач проти її стягнення заперечує і зазначає, що був змушений сплатити цю суму, щоб уникнути додаткових витрат, пов’язаних з примусовим стягненням цієї суми в межах виконавчого провадження від 19.06.06 № 161/5 по виконанню наказу від 25.04.06 № 3/57 (а. с. 46, т. 3).

Визнав дії позивача по складанню наказів, повідомлень та актів про затримку вагонів, актів загальної форми правомірними, слід зазначити, що не всі вказані документи позивачем складені відповідно до Правил користування вагонами. Вищий господарський суд України у своїй постанові у даній справі від 11.10.06 зазначив про те, що акти про затримку вагонів та акт загальної форми від 03.08.05 № 47 не можуть вважатися належними доказами, оскільки вони не оформлені відповідно до Правил користування вагонами. Зокрема, на оригіналах актів про затримку вагонів відсутній штамп ст. Родаково та не вказані причини відмови вантажоодержувача в прийомі вагонів.

Згідно зі ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що  містяться  у постанові касаційної інстанції,  є обов'язковими для суду першої інстанції під  час  нового  розгляду справи.

Судом першої інстанції у рішенні від 22.01.07 надана належна оцінка факту порушень позивачем при складанні акту загальної форми № 47 від 03.08.05.

Акт загальної форми від 03.08.05 № 47 (а. с. 56, т. 1), у якому по ствердженню позивача зазначено про відмову відповідача підписати відомості плати за користування вагонами № 081226-229, складений з порушенням Правил № 113 та Правил складання актів (№ 334), оскільки з нього не вбачається, від підпису яких саме відомостей плати за користування вагонами відмовився вантажовласник. На екземплярі цього акту, який міститься на а. с. 56, т. 1, номери відомостей дописані пізніше, проти чого не заперечує позивач. Оскільки у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи та обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, то акт загальної форми від 03.08.05 № 47 не може служити доказом вини відповідача, оскільки не відповідає вимогам Правил № 113 та Правил № 334.

За таких обставин, у стягненні 36142 грн. 56 грн. за відомостями плати за користування вагонами (контейнерами) №№ 081226-229 та за актом загальної форми від 03.08.05 № 47 господарським судом Луганської області відмовлено обґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 22.01.07 у справі № 7/550 (3/57) ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на заявника скарги (позивача по справі).

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці, м. Луганськ від 31.01.07                № 433-4 на рішення господарського суду Луганської області від 22.01.07 по справі № 7/550 (3/57) залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 22.01.07. по справі № 7/550 (3/57) залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                               І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                  С.С. Єжова

Суддя                                                                                 А.М. Зуєвич