ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.07

Справа №АС12/69-07.

За
позовом - Фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_1,  м. Суми

до відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Ковпаківському

районі м. Суми

про
скасування рішення про застосування фінансових санкцій

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники
сторін:

Від
позивача: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1),

Від
відповідача:  Макотренко  В.П., Закалюжна В.І. (довіреність №  1538/07-10 від

15.03.2007р.)

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: позивач - приватний
підприємець ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. СумиНОМЕР_1 про застосування  фінансових санкцій. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що в 2005-2006р.р. працював на спрощеній системі обліку,
оподаткування та звітності, тому не є платником збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, оскільки даний збір входить до складу єдиного податку,
який замінює сплату встановлених законодавством податків  і зборів, тому відповідач неправомірно
донарахував   збір.

Відповідач
вимоги не визнає, пояснюючи, що донарахування здійснив відповідно до діючого
законодавства.

Відповідно
до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  розгляд справи відкладався з 26.03.2007р. до
19.04.2007р., з 19.04.2007р. до 07.05.2007р.

Розглянувши
матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

За
результатами перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших
платежів до Пенсійного фонду приватним підприємцем  ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України
в Ковпаківському районі м.Суми  було
складено акт НОМЕР_2, в якому зазначено, що позивач не зазначив в звітах
фактичні витрати на оплату праці та нарахування страхових внесків за період з
01.04.2005р. по 01.11.2006р. в сумі 17962,51 грн.

14.11.06р.
відповідачу була виставлена вимогаНОМЕР_3 про сплату недоїмки по страховим
внескам в сумі 17962,51 грн., яка отримана позивачем.

Позивач - приватний  підприємець ОСОБА_1 не погоджується з
нарахованою сумою страхових внесків, посилаючись на Указ Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 03.07.1998р. №
727/98 в редакції Указу Президента № 746/99 від 28.06.1999р., стверджуючи, що
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок,  є платником вичерпного переліку податків і
зборів (обов'язкових платежів), в тому числі і збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, тому донараховані внески і фінансова санкція суперечить
чинному законодавству.

За
результатом перевірки відповідач прийняв рішенняНОМЕР_1 про донарахування
страхових внесків за період з 01.04.2005р. по 01.11.2006р.  в сумі 17962 грн.518 коп. та застосував
фінансову санкцію 9 382 грн. 22 коп.

Відносини
з загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регульовані Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та
Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно
до ч.1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІУ (далі - Закон) та п.2.1.1. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України,
затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663
(далі Інструкція), підприємства, установи і організації, створені відповідно до
Законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності, та
господарювання та інші особи ( включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством є страхувальниками (платниками страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), тому повинні сплачувати
страхові внески за найманих (застрахованих) осіб на загальних підставах, тобто
32 відсотка в 2005р. та 31, 8 відсотка в 2006р.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до
накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в
порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (4008/97-ВР)
для відповідних платників збору.

В
статті 46 Конституції України зазначено, що громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової, або
тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках,
передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і
організацій.

Несплата
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
позбавляє застрахованих осіб (працівників), права на зарахування їм страхового
стажу для обчислення пенсії, за ті періоди за які не були сплачені страхові
внески.

Указ
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. № 727/98
передбачає вичерпний перелік податків і зборів, однак, страхові внески на
обов'язкове державне пенсійне страхування до них не віднесені, а отже,
нараховані внески не є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З
метою уникнення сплати надмірних сум протягом періоду внесення відповідних змін
до законодавства при сплаті страхових внесків за найманих працівників
юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності сума
коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді відрахувань від єдиного
та фіксованого податків за таких працівників, зараховується в рахунок сплати
страхових внесків за відповідні звітні періоди. Згідно з пп. 11.17 Інструкції
суми надміру сплачених, чи помилково сплачених страхових внесків та інших
платежів (в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що надходить за
найманих працівників суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали
відповідний, особливий спосіб оподаткування) повертаються страхувальникам або
за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

Крім
того, Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва" являє собою нормативний акт,
сфера дії якого розповсюджується на податкові правовідносини.

На  відміну
від   цього  Закон
України  "Про  загальнообов'язкове державне пенсійне   страхування",   регулює
відносини,   що   виникають
між   суб'єктами системи   загальнообов'язкового  державного
пенсійного   страхування.  Дія
інших нормативно -  правових актів
може поширюватися  на  ці відносини лише у випадках передбачених цим
Законом, або в частині що не суперечить цьому Закону (ч.1   ст.5
Закону).  Згідно з ч.  4
ст.18  Закону страхові  внески
не включаються до  складу
податків,  інших обов'язкових
платежів,   що  складають систему   оподаткування.    На
ці   відносини    не
поширюється    податкове
законодавство.

З
огляду на вищевикладене суд вважає правомірним згідно з актом перевірки,
нарахування страхових внесків позивачу за 2005 рік за ставкою 32, 3 відсотки,
та за 2006 рік  за ставкою 31, 8
відсотки.

Відповідно
до п. 4 ст. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне   страхування» за донарахування
територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових внесків, накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову  - відмовити.

Порядок
і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне
оскарження постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно
до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом,  якщо таку заяву не було
подано. В разі подання  апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.