ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 р.

Справа № 15/6-552

11 год. 45хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Бучинської
Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу

за позовом Прокурора
Монастириського району, вул. Шкільна, 4, м. Монастириська Монастириського
району Тернопільської області в інтересах держави в особі Бучацької міжрайонної
державної податкової інспекції (Монастириського відділення), вул. Шевченка, 19,
м. Монастириська Монастириського району Тернопільської області

до Приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про
стягнення заборгованості в сумі 5 681 грн.

за участю представників сторін:

проектора: Тиховліс
А.М. - посвідчення № 2.

позивача: завідувач
юридичного сектору Гладиш А.С. - довіреність № 5035 від 28.12.2006р.

відповідача: не
з'явився.

Суть справи:

Прокурор Монастириського району
звернувся у господарський суд з позовом в інтересах держави в особі Бучацької
міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириського відділення), м.
Монастириська до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Монастириська про стягнення
заборгованості зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5681 грн. за
податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_1 (1688,50 грн.), податковим
повідомленням-рішенням НОМЕР_2 (2292,50 грн.) та рішенням про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_3 (1700,00 грн.) із врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог НОМЕР_4.

Як вбачається із позовних
матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є
адміністративно-правовими, у зв'язку з чим справа розглядається згідно положень
Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з
01.09.2005р.

Відповідно до змісту пунктів 6, 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного
адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

В розпочатому судовому засіданні
учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно
ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу не здійснюється за відсутності відповідного клопотання сторін.

Прокурор та представник позивача у
судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, а саме просять стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності Нетреб'яка Володимир Іванович 5681,00
грн. штрафних санкцій за порушення, які встановлені податковим органом при
перевірках магазинів, належних відповідачу.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Однак, у запереченні проти позову (вх. № 43 від 28.02.2007р.)
відповідач вважає позовні вимоги незаконними і безпідставними, оскільки
відповідно до ухвали господарського суду Тернопільської області від
07.07.2006р. припинено провадження у справі № 8/146-2057 в частині стягнення з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 3558,17 грн. штрафних санкцій по п. 1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в решті вимог позов
залишити без розгляду по п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу
України, а тому керуючись ч. 2 ст. 80 ГПК України стверджує, що заборгованість
зі сплати податків на час слухання справи в суді відсутня.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи прокурора та пояснення представника позивача, оцінивши
представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановлено:

Приватний підприємець ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 зареєстрований як фізична особа -підприємець (ідентифікаційний код
НОМЕР_5) Монастирською районною державною адміністрацією 12.02.1999р. за
НОМЕР_6, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію та довідкою Відділу
з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців
Монастирської районної державної адміністрації НОМЕР_7. Станом на 27.02.2007р.
відповідач перебуває у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб -підприємців,
реєстраційні відомості даного підприємця не змінювалися. Відповідач як платник
податків, зборів (обов'язкових платежів) перебуває на обліку у податковій
інспекції та подає податкові декларації.

Як стверджує прокурор, представник
позивача та свідчать наявні в матеріалах справи копії документів, за
результатами перевірки 04.10.2004р. господарської одиниці - магазину
ІНФОРМАЦІЯ_2, що належить Приватному підприємцю ОСОБА_1 щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
(акт перевірки НОМЕР_8) встановлено порушення пунктів 12 та 13 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме відсутність обліку
товарних запасів за місцем їх реалізації; незабезпечення відповідності суми
готівко вих коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора роз рахункових операцій.

За наслідками розгляду даного акта
28.10.2004р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_1, яким до підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції на суму
1858,50 грн. (в тому чис лі 199,00 грн. - за відсутність обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації та 1659,50 грн. - за незабезпечення
відповідності суми го тівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій), з
яких, як стверджує позивач, несплаченими станом на час звернення до суду
залишилось 1688,50 грн. (податкове повідомлення-рішення вручено відповідачу під
розписку 30.10.2004р.). Водночас, зазначене податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_2 від 28.10.2004р. не оскаржено платником податків в порядку,
передбаченому чинним законодавством України.

12.11.2004р. працівниками
податкового органу проведено перевірку магазину ІНФОРМАЦІЯ_3, що  належить відповідачу. За результатами
проведеної перевірки виявлено порушення частини 24 статті 6 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про акцизний збір”, а саме - відсутність у місці торгівлі
такими підакцизними товарами на видному місці засвідчених виробником або імпортером
копій чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари,
про що складено акт НОМЕР_9.

У зв'язку з наведеним та згідно з
постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. № 790 податковим органом
прийнято рішення про застосування фінансових санкцій НОМЕР_10, яким до
підприємця ОСОБА_1 згідно із абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано
фінансові санкції в сумі 1700,00 грн., з яких, як стверджує позивач,
непогашеними залишились 1700,00 грн. (рішення про застосування фінансових
санкцій НОМЕР_10 надіслано відповідачу супровідним листом НОМЕР_11 та згідно
повідомлення НОМЕР_12). Зазначене рішення не оскаржено платником податків у
порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 10 постанови
Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. № 790 у разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій про
тягом тридцяти днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі
рішення суду.

18.11.2004 року податковим органом
проведено перевірку магазину ІНФОРМАЦІЯ_4, який належить Приватному підприємцю
ОСОБА_1 щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу (акт перевірки НОМЕР_13), якою виявлено порушення
пунктів 1, 2 та 13 статті 3 Закону “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не
проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідного розрахункового документу, що підтверджує, виконання
розрахункової операції; невидача особі, яка отримує товар, розрахункового
документу встановленої форми на повну суму проведеної операції; незабезпечення
відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розра хунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

За наслідками розгляду даного акту
24.11.2004р. було прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_14, яким до
підприємця ОСОБА_1, згідно із пунктом 1 статті і 7 статтею 22 Закону "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" застосовано фінансові санкції в сумі 2292,50 грн., в
тому числі 66,00 грн. - за не проведення розрахункових операцій через
реєстратори роз рахункових операцій, не роздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує вико нання розрахункової операції та
2226,50 грн. - за незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розраху нкових операцій (повідомлення-рішення надіслано відповідачу супровідним
листом НОМЕР_11 та згідно повідомлення НОМЕР_12). Позивач стверджує, що станом
на дату пред'явлення позову штрафні санкції не сплачені в повному обсязі, а
тому просить суд стягнути з відповідача 2292,50 грн.

Постановою господарського суду
Тернопільської області від 22.08.2006р. у справі № 8а/252-2898 за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Монастирська до Бучацької міжрайонної
державної податкової інспекції (Монастириського відділення), м. Монастириська
про скасування податкового повідомлення-рішення НОМЕР_15 та рішення НОМЕР_16 в
задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначена постанова не оскаржена
сторонами в установленому законом порядку, а тому згідно ч. 1 ст. 254 КАС
України вступила в законну силу.

Статтею 255 КАС України визначено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть учать у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб,
інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,
які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю
тих самих сторін.

У відповідності до ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 07.07.2006р. у справі № 8/146-2057 за позовом
Прокурора Монастириського району в інтересах держави в особі Бучацької
міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириського відділення), м.
Монастириська до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Монастириська про
стягнення 5607,17 грн. заборгованості зі сплати штрафних (фінансових санкцій)
припинено провадження у справі в частині стягнення 3558,17 грн. штрафних
санкцій по п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України; в
решті вимог позов залишено без розгляду по п. 5 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України.

Із позовними вимогами, залишеними
ухвалою від 07.07.2006р. у справі № 8/146-2057 без розгляду, позивач
правомірно, згідно ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України,
знову звернувся до господарського суду в загальному порядку.

Твердження відповідача про те, що
на підставі ухвали господарського суду від 07.07.2006р. у справі №8/146-2057 та
згідно ч. 2 ст. 80 ГПК України заборгованість зі сплати податків на час
слухання справи у суді відсутня не відповідає дійсності, у зв'язку з наступним.

Ухвалою суду від 07.07.2006р. у
справі № 8/146-2057 провадження у справі було припинене в частині стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій, по яких підприємцем
подано докази їх оплати, зокрема за податковими повідомленнями-рішеннями:
НОМЕР_2 - 88,25 грн. (сплачено 17.12.2004р.); НОМЕР_17 - 475,00 грн. (сплачено
06.01.2005р.); НОМЕР_18 - 340,00 грн. (сплачено 21.02.2006р.); НОМЕР_19 -
472,50 грн. (сплачено 28.02.2006р.) та від 28.10.2004р. НОМЕР_1 про
застосування санкцій в сумі 1858,50 грн. відповідачем 12.11.2004р. сплачено
2284,50 грн.

Як стверджує позивач (враховуючи
заяву про уточнення позовних вимог), по зазначених податкових
повідомленнях-рішеннях спору на даний час немає.

За результатами перевірки,
викладеними в акті НОМЕР_20, до Приватного підприємця ОСОБА_1 застосовано
штрафні санкції в розмірі 2284,50 грн., про що свідчить податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_21.

Водночас, згідно доводів позивача,
штрафні санкції в сумі 2284,50 грн. застосовано до відповідача податковим
повідомленням-рішенням НОМЕР_22 і саме їх було сплачено підприємцем
12.11.2004р., що підтверджується наявною в матеріалах справи обліковою карткою
платника станом на 31.12.2004р.; однак, враховуючи, що ухвала від 07.07.2006р.
у справі № 8/146-2057 набула чинності та виходячи з відсутності інших фактів
сплати відповідачем штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями
від 28.10.2004р. НОМЕР_2 та НОМЕР_3, беручи до уваги, що 1858,50 грн. штрафних
санкцій (згідно податкового повідомлення-рішення від 28.10.2004р. НОМЕР_2)
погашено сплатою 12.11.2004р. до бюджету 2284,50 грн., штрафні санкції згідно
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 залишились неоплаченими в розмірі
1688,50 грн., які підлягають стягненню з Приватного підприємця ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи,
на час розгляду справи в суді заборгованість зі сплати штрафних санкцій в
розмірі 5681 грн. (зокрема, за податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_21. -
1688,50 грн., податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_15 - 2292,50 грн. та
рішенням про застосування фінансових санкцій НОМЕР_3 - 1700,00 грн.) платником
податків залишається несплаченою, що не заперечено відповідачем належними та
допустимими доказами.

Зазначені рішення на час слухання
справи у встановленому порядку не скасовані та не визнані недійсними, а відтак
є чинними.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 11
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи
державної податкової служби мають право застосовувати до платників фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.
Фінансові (штрафні) санкції, суми недоїмки, пені, накладені (застосовані)
органами державної податкової служби України, сплачуються платниками
добровільно або стягуються у судовому порядку.

Статями 69 - 71 КАС України
передбачено, що доказами в адміністративному судочинства є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено факт несплати відповідачем штрафних санкцій, відповідач не
заперечив позовні вимоги належними та допустимими доказами, водночас доказів
добровільного погашення заборгованості не надав, суд визнає позовні вимоги
позивача щодо стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Монастириська
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5681 грн., з них 1688,50 грн. за
податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_21., 2292,50 грн. за податковим
повідомленням-рішенням НОМЕР_15 та 1700,00 грн. за рішенням про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_3 правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають
до задоволення.

Зважаючи на норми ч. 4 ст. 94 КАС
України та беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судових витрат,
останні з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 69-71, 72, 94, 158, 162, 163, 164, 167, 205 , п. 6 розділу Прикінцеві та
перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд Тернопільської області

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити.

2.          Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5):

- 1700,00 грн. на р/р №
0375; державний бюджет Монастириський район 21081100; код одержувача
23588177; банк - ГУДК в Тернопільській області МФО 838012;

- 3981,00 грн. - на р/р №
0375; державний бюджет Монастириський район 21080900; код одержувача
23588177; банк - ГУДК в Тернопільській області МФО 838012.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне
її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі
“07” травня 2007 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом
20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
Г.Б. Бучинська