ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.07 р.                                                                               Справа № 16/68

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

При секретарі      Москаленко  О.О. ,  розглянувши  матеріали  справи

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “ Торгівельний  дім  Будкапітал”  м. Краматорськ

до відповідача   Приватного   виробничо -  комерційного   підприємства    “  Тотус”    м. Донецьк

про стягнення   25 467  грн. 26  коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:             Богданов    Г.Г.  по  дор.

від  відповідача :               не з`явився

В С Т А Н О В И В:    в  судовому  засіданні  було  оголошено  перерву  згідно  ст.77  ГПК  України    до  05.04.2007р.

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 20.03.2007р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ Торгівельний  дім  Будкапітал”  м. Краматорськ  до Приватного   виробничо -  комерційного   підприємства    “  Тотус”    м. Донецьк  про стягнення 26 045 грн. 83 коп. ,  з  яких  :     24 255   грн. 96   коп. -  основного  боргу   ,   921 грн.   73  коп. -    -  індексу  інфляції   ,  289 грн.  57  коп.    – 3  %  річних   .

Представників  сторін   було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не  було  надано клопотання про  фіксацію судового процесу  технічними засобами,  з  приводу  чого  фіксація  процесу  не  була  здійснена  . Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на  те , що  відповідач  не  виконав  взяте  на себе  зобов`язання , а  саме   не оплатив  поставлений  товар ( пліти  тротуарні)    згідно     договіру   купівлі-продажу   б/н     від   04.09.2006р.  ,     видатковим  накладним            №  РН- 0000005  , №  РН-0000006  від  06.09.2006р.  ,  № 0000017   від   25.09.2006р.

Представник  відповідача        в  судове  засідання  не  з`явився   , письмове  пояснення  по   заявленим  вимогам  не   представив , хоча був  належним  чином  повідомлений  .

У  зв`язку  з цим  справа  розглянута  за  наявними  матеріалами в  порядку  ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників   сторін     , суд встановив:

04.09.2006р     між сторонами був укладений    договір     б/н .

За  своєю  правовою  природою  даний  договір  є  договором  купівлі - продажу   .

Згідно ст.   655  Цивільного  кодексу  України     по  договіру  купівлі -  продажу   одна  сторона   (  продавець)     зобов`язана    передати    майно  (  товар )     во  власність    іншої  сторони   (  покупцю )   , а  покупець    зобов`язаний   прийняти    товар     та  сплатити   за  нього    узгоджену  грошову  суму  .

П.1.1.   договору    передбачено , що   продавець ( позивач)  зобов`язаний   поставити ,  а  покупець (     відповідач)    прийняти та  оплатити     по     вимогам    договору    продукцію:        пліти тротуарні   ПТ  - 0,9  в  кількості    47  штук  за  ціною   125 , 00  грн.   за  1  штуку                   ( без  ПДВ)  , пліти  тротуарні   ПТ –1, 2/06 в  кількості    120   штук    за  ціною   128 , 34  грн.   за  1  штуку  ( без  ПДВ)  ,  плітку   фасадну  в кількості    50 м кв.    за  ціною   28, 75  грн.  за  1  штуку   (  без  ПДВ)  всього  на  загальну  суму   27 255 , 96  грн, в т. Ч.   І  ПДВ  - 4 542 , 66  грн.

Відповідно до п.  2.1. , 2.2.  договору   розрахунок  за   поставлений  товар   повинен  бути   зроблений    шляхом  перерахування   коштів    на  розрахунковий  рахунок    продавця з  відстрочкою  платежу     на  30 (  тридцять ) календарних  днів   .

В виконання    вимог  договору  позивач  (    продавець)   по  видатковим  накладним  №  РН- 0000005  , №  РН-0000006  від  06.09.2006р.  ,  № 0000017   від   25.09.2006р    поставив  товару     на  адресу  відповідача  (    покупця)    всього      на  загальну      суму           27 255  грн. 96 коп.

В  зазначений  договором  строк    відповідач  ( покупець )   не здійснив  оплату  за поставлений   товар  ,  проплата    з  його  сторони   була  здійснена    тільки  13.11.2006р.     всього  на  суму   3 000  грн. 00  коп.  ,  що  підтверджується  випиской   банку  за  зазначений  період  .

На  підставі  зазначеного  , сума    боргу    склала    24 255    грн.   96  коп.

З  приводу  зазначеного     позивачем  на адресу  відповідача   була  направлена   претензія    № 5/12  від   05.12.2006р.   з  вимогами  здійснити    оплату  в  сумі  24 255    грн.   96  коп , яка  зі сторони  відповідача  була  залишена  без  відповіді  та  задоволення   .

Відповідач  не представив   суду   доказів   перерахування   суми  боргу  в  розмірі             24 255    грн.   96  коп  ,  на  підставі  чого  суд  робить  висновок  , що   борг  є  не  погашеним     до  теперішнього часу .

Відповідно до ст.625 ЦК України   боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання  на  вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно  до ст..    625  ЦК  України  позивач  просить  стягнути  з  відповідача   за порушення  строків оплати  3 %  річних   в  сумі     289   грн. 50  коп.  та  індекс  інфляції в  сумі   921 грн. 73  коп.

Згідно   ч.4. ст. 22  ГПК  України  -  позивач  вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

На  підставі  ст. 22  ГПК  України    позивач    надав  в  судове  засідання  05.04.2007р.   уточнений  розрахунок  штрафних  санкцій   , згідно  якого  розмір  штрафних    санкцій  склав  :  3 %  річних -   289  грн.    57  коп.,  індекс   інфляції  -    921 грн. 73  коп. Зазначений    розрахунок  3 %  річних      суд  не  прийняв    в зв`язку  з  його  не  обгрунтованістю .  Згідно розрахунку суду    3 % річних    склав  :

Період   26.10.2006р. по   13.11.2006р.   ( дата  часткової  оплати )   :

27 255 грн. 96   коп. х 3 %  / 365  х 17  днів   =  38 грн 08  коп.

Період   з   14.11.2006р. по   15.03.2007р.

24 255  грн. 96  коп.    х 3%/ 365  х 122  дня  =   243 грн. 22  коп.

А  всього ,    розрахунок     3  %  склав     281  грн.  30  коп.

В  зв`язку  зі  ст. 526  ЦК України зобов`язання  повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.599 Цивільного кодексу України, зобов”язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач  суму основного  боргу   та  штрафних санкцій    не  оспорив .

Позовні вимоги обгрунтовані та підлягають   частковому    задоволенню.

Відповідно  до ст. 49    ГПК  України  Господарський  суд  судові  витрати     покладає     на  відповідача  по  справі  пропорційно  розміру  задоволених  вимог  .

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст. 254, 256, 526, 530, 599 ЦК України і керуючись  ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85  Господарського процесуального Кодексу України,    Господарський Суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ Торгівельний  дім  Будкапітал”

м. Краматорськ  до Приватного   виробничо -  комерційного   підприємства    “  Тотус” м. Донецьк  про стягнення 26 045 грн. 83 коп. ,  з  яких  :     24 255   грн. 96   коп. -  основного  боргу   ,   921 грн.   73  коп. -    -  індексу  інфляції   ,  289 грн.  57  коп.    – 3  %  річних  ,   задовольнити   частково    .

Стягнути з Приватного   виробничо -  комерційного   підприємства    “  Тотус” м. Донецьк на

користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ Торгівельний  дім  Будкапітал”

м. Краматорськ  -      24 255  грн.   96   коп. -  основного  боргу ,    281  грн.  30 коп.   - 3%  річних    , 921 грн.  73  коп.    – індексу  інфляції   , 254    грн.  58       коп.  -   витрати по сплаті держмита і  118  грн. 00    коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій  частині  позову  відмовити .

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане    05.04.2007р.

Суддя                                                                         Манжур В.В.