СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.01.07                                                                                 Справа № 13/524пн.

За позовом Державного окремого конструкторського бюро по залізничним транспортерам ОКБ "Транспортер", м. Луганськ

до 1. Виконавчого комітету Луганської міської ради, м. Луганськ

2. Луганського державного коледжу економіки Міністерства освіти та науки України, м. Луганськ

3. Луганської міської ради, м. Луганськ

про отримання у користування земельної ділянки,

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Радченко В.В.

Від позивача
Крамаренко П.Ю. -головний інженер, , довіреність № 01-252 від 06.12.06

Від 1-го відповідача
Не прибув

Від 2-го відповідача
Яровий В.М.- директор, посвідчення № 894, дійсний до 02.01.2008р

Від 3–го відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивачем заявлений позов, в якому він просить суд визнати державний акт на постійне користування землею другим відповідачем № 03172 від 07.04.2004 недійсним в частині та зобов’язати передати в користування частину земельної ділянки під гаражами, розташованими за адресою в. Тухачевського, 7-В, загальною площею 79,6 кв. м.

Листом № 01-264 від 25.12.06 позивач повідомив про належну дату оспорюваного державний акт на постійне користування землею другим відповідачем № 03172 а саме - 06.07.2000 та просить прийняти рішення про виділення йому земельної ділянки під гаражами.

Відповідачі проти задоволення позову заперечують з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 07 квітня 2000 року виконавчим комітетом Луганської міської ради були прийнято рішення № 93/13 “Про надання Луганському комерційному коледжу в постійне користування земельних ділянок під розміщений гуртожиток та допоміжні будівлі та споруди за адресою: вул. Советьска 46-а; під розміщений навчальний комплекс за адресою: вул. Тухачевського 7” Зазначеним рішенням другому відповідачу в постійне користування була надана земельна ділянка площею 2,6193 га під розміщений навчальний комплекс за адресою вул. Тухачевського 7.

06 липня 2000 р. на виконання зазначеного рішення другий відповідач отримав державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЛГ № 003172, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 830.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить визнати державний акт на постійне користування землею другим відповідачем № 03172 від 06.07.2000 недійсним в частині та зобов’язати передати в користування частину земельної ділянки під гаражами, розташованими за адресою в. Тухачевського, 7-В, загальною площею 79,6 кв. м.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням господарського суду Луганської області від 22.02.2005 року у справі № 15/14пн було визнано право державної власності (балансоутримувач позивач) на об’єкт нерухомого майна –гараж літера К загальною площею 79,6 м2,  розташованого за адресою м. Луганськ, вул. Тухачевського 7 в. Пропозиція позивача щодо відмови другого відповідача від право постійного користування земельною ділянкою, що розташована під гаражами другим відповідачем була відхилена.

Відповідачі позов не визнають, посилаючись на законність прийнятого першим відповідачем рішення про надання земельної ділянки другому відповідачу у постійне користування. Що стосується вимоги позивача про передачу йому в користування спірної земельної ділянки то позивач не звертався у встановленому порядку з цього порядку, крім того це питання віднесено до власної компетенції третього відповідача.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, п. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного  судочинства України кожна сторона повинна  довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно п. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного  судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Позивачем не надано суду будь яких доводів стосовно того, які саме норми законодавства на його думку були порушені першим відповідачем при прийняті рішення № 93/13 “Про надання Луганському комерційному коледжу в постійне користування земельних ділянок під розміщений гуртожиток та допоміжні будівлі та споруди за адресою: вул. Советьска 46-а; під розміщений навчальний комплекс за адресою: вул. Тухачевського 7” від 07 квітня 2000 року на виконання якого був виданий спірний державний акт на право постійного користування землею.

Обґрунтування зазначених вимог позивачем з посиланням на положення ст. 144 Земельного кодексу України, а саме використання другим відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, судом відхиляються з врахуванням того, що по-перше у позивача відсутні відповідні повноваження, по друге не надано доказів додержання порядку встановленого ст. 144 Земельного кодексу України.

Вимога позивача щодо зобов’язання третього відповідача передати в користування позивача на підставі цивільно-правових договорів, в тому числі договору оренди частину земельної ділянки під гаражами, розташованими по вул. Тухачевського 7-в, загальною площею 79,6 м2 судом відхиляються з огляду на наступне:

Спірна земельна ділянка знаходиться на праві постійного користування у другого відповідача, і відповідно право розпорядження нею третього відповідача обмежено.

Приписи ст.ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу  права  власності  здійснюють  органи державної влади та органи місцевого самоврядування  в  межах, визначених Конституцією і усі суб’єкти права власності рівні  перед  законом.  Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю  власністю.

Відповідно  ст.ст.  142-145  Конституції  України до матеріальної основи органів місцевого  самоврядування,  крім інших об’єктів, належить земля, управління якою здійснюють  територіальної  громади  через  органи  самоврядування  в  межах  їх повноважень  шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому  порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України  визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності  та  права  користування  земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування    в    межах    їх   повноважень,   визначених   цим   Кодексом.

В  силу ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній   або   комунальній   власності,   здійснюється  на  підставі  рішення відповідного  органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно  зі  ст.  16  Закону України “Про оренду землі” особа, яка бажає отримати земельну  ділянку  в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до  відповідного  органу  виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем   розташування   земельної  ділянки  заяву  (клопотання).  Розгляд  заяви (клопотання)  і  надання  земельної  ділянки  в  оренду  проводяться  у порядку, встановленому  Земельним  кодексом  України.  У  разі згоди орендодавця передати земельну  ділянку  в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього   Закону.

Стаття  12  Земельного кодексу України  визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі  земельних  відносин,  до  яких,  зокрема, належить розпорядження землями територіальних  громад;  надання  земельних  ділянок  у  користування  із земель комунальної  власності відповідно       до       цього       Кодексу.

Відповідно  до  п.  34  ст.  26,  п.  2  ст.  77  Закону  України  “Про  місцеве самоврядування в Україні” питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на  пленарному  засіданні  ради  –сесії,  а  спори про поновлення порушених прав юридичних   і   фізичних   осіб,  що  виникають  в  результаті  рішень,  дій  чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За таких обставин відсутні підстави задоволення вимоги позивача щодо спонукання третього відповідача надати йому в користування спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного  судочинства України судові витрати покладаються на позивача по  справі.

Керуючись ст. 94, 162-165 Кодексу адміністративного  судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача по справі.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 29.01.2007 р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з  дня  складення  постанови в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько