ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"25" січня 2007 р.
Справа №  14/110

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши матеріали справи № 14110

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об'єднаної компанії "Експлерент"(далі по тексту – ТОВ ІВОК),                        м. Дніпропетровськ

до відповідача: Олександрійської об"єднаної державної податкової інспекції(далі по тексту – ОДПІ), м. Олександрія

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Олександрійського міського відділу земельних ресурсів,               м. Олександрія

про визнання недійсним акта

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав;

від третьої особи - участі не брав;

ТОВ ІВОК “Експлерент” подано позов про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення  Олександрійської ОДПІ № /0 від 21.03.2006 року про донарахування Олександрійської філії позивача суми податкового зобов'язання по податку на землю в розмірі  710 548,57 грн.

16.06.2006 р. позивач в порядку статей 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, не змінюючи предмету позову, подав заяву про зміну підстав адміністративного позову.

Позивач вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Акт перевірки №811530 від 07.03.2006 р. не відповідає встановленому Порядку оформлення документальних перевірок, а тому не може бути законною підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.

ТОВ ІВОК “Експлерент” не має в Кіровоградській області в користуванні земельних ділянок на праві власності або на праві оренди. В зв'язку з тим, що земельні ділянки в користування не надавались відсутній об'єкт оподаткування, а тому позивач не може бути платником земельного податку.

Відсутність об»єкту оподаткування свідчить про відсутність законних підстав для нарахування штрафних санкцій.

Позивач не є правонаступником державної холдингової компанії “Олександріявугілля” або її структурних підрозділів. Реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків, не тягне за собою розподілу податкових зобов'язань чи податкового боргу між таким платником податків та іншими особами. Орендна плата за користування земельними ділянками переданими позивачу відповідно до договорів оренди цілісного майнового комплексу включає і орендну плату за користування земельними ділянками. Орендар не є платником земельного податку, оскільки земельні ділянки не виділялись і об'єкт оподаткування відсутній.

Рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2005 р. по справі №32155 та від 30.06.2005 р. №1253 договори оренди цілісного майнового комплексу №69-59 від 20.09.2004 р., №70-59 від 20.09.2004 р. розірвано, що є одним з доказів безпідставності нарахування земельного податку на відповідні земельні ділянки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2005 року по справі № Б29/157/05 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ ІВОК «Експлерент», а тому нарахування штрафних санкцій є незаконним.

У запереченнях на позов відповідач не визнає позовні вимоги, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач стверджує, що позивачу було надано в оренду земельні ділянки структурних підрозділів Державної холдингової компанії "Олександріявугілля", що підтверджується договорами оренди та актом прийому-передачі від 20.12.2004 року земельних ділянок. Вказані земельні ділянки позивач використовував у власній господарській діяльності. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Орендна плата за землю не є складовою частиною орендної плати за цілісний майновий комплекс.

ТОВ ІВОК “Експлерент” та Олександрійською ОДПІ подані клопотання про розгляд справи № 14110 без участі представників позивача та відповідача, Олександрійський міський відділ земельних ресурсів в судовому засіданні участі не прибув.

Господарський суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін враховуючи, що сторони надали всі документи необхідні для розгляду справи.

Розглянувши матеріали даної справи, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Олександрійської ОДПІ проведено камеральну перевірку уточнюючих податкових розрахунків земельного податку на 2005 рік по Олександрійській філії ТОВ ІВОК “Експлерент”.

За результатами перевірки складено акт № 81/1530 від 07.03.2005 року. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що акт перевірки містить помилку в зазначенні року перевірки, слід читати 07.03.2006 року.

Перевіркою встановлено, що в порушення статей 2, 14 Закону України “Про плату за землю” позивачем зменшено нарахування земельного податку згідно наданих уточнюючих розрахунків на 2005 рік, в зв»язу з чим на підставі абзацу “в” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” донараховано основний платіж в сумі 1 100 883,42 грн. та застосовано штрафну(фінансвоу) санкцію в розмірі 55 044,17 грн., в тому числі по м. Олександрії донараховано основний платіж в розмірі 676 712,92 грн. та штрафна санкція в розмірі 33 835,65 грн.(додаток до акту камеральної перевіркивід 07.03.2006 р. №811530).

На підставі акту камеральної перевірки  Олександрійської ОДПІ прийнято податкове повідомленням – рішенням № /0 від 21.03.2006 року про визначення Олександрійської філії ТОВ ІВОК «Експлерент» суми податкового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб по основному платежу в сумі 676 712,92 грн. та штрафним(фінансвоим) санкціям в сумі 33 835,65 грн., а всього 710 548,57 грн.

Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2004 року між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Кіровоградської області та ТОВ ІВОК «Експлерент» укладені договори оренди  цілісних майнових комплексів, які являлися структурними підрозділами підприємства державної холдінгової компанії «Олександріявугілля», в тому числі договіри оренди  №№68-59,69-59,70-59,71-59,72-59,73-59, за умовами яких позивач прийняв в оренду Олександрійске вантажно – транспортне управління, Олександрійське райенергоуправління, розріз «Морозівський», Теплоцентраль №1-2, брикетну фабрику «Байдаківська», Олександрійске ремонтно-будівельне управління, що  розташовані на території м. Олександрії.

Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України №591 від 27.09.2004 р. «Про припинення діяльності структурних підрозділов ДХК «Олександріявугілля» державна холдінгова компанія реорганізовано шляхом виділення з її складу структурних підрозділів та припинення їх діяльності в результаті приєднання до орендаря ТОВ ІВОК «Експлерент», в тому числі Олександрійске вантажно – транспортне управління, Олександрійське райенергоуправління, розріз «Морозівський», Теплоцентраль №1-2, брикетну фабрику «Байдаківська», Олександрійске ремонтно-будівельне управління.

Даним наказом встановлено, що ТОВ ІВОК «Експлерент» є правонаступником прав та обов»язків структурних підрозділів ДХК «Олександріявугілля».

На підставі договорів оренди цілісних майнових коплексів ДХК «Олександріявугілля», у відповідності до наказу Міністерства палива та енергетики України №591 від 27.09.2004 р. «Про припинення діяльності структурних підрозділов ДХК «Олександріявугілля» ТОВ ІВОК «Експлерент» приєднало до Олександрійської філії ТОВ ІВОК «Експлерент» структурні підрозділи ДХК «Олександріявугілля», в тому числі Олександрійске вантажно – транспортне управління, Олександрійське райенергоуправління, розріз «Морозівський», Теплоцентраль №1-2, брикетну фабрику «Байдаківська», Олександрійске ремонтно-будівельне управління.

Актом приймання – передачі від 20.12.2004 року позивач прийняв від ДХК "Олександріявугілля" земельні ділянки на яких знаходилися структурні підрозділи ДХК «Олександріявугілля» для розрахунку податку на землю, в тому числі земельні ділянки, на яких знаходились вищезазначені структурні підрозділи.

Статтею 4 Закону України «Про оренду державного та коммунального майна» встановлено, що складовою частиною цілісного майнового комплексу є земельні ділянки, на яких знаходиться відповідне майно.

Таким чином, одночасно з передачею позивачу Олександрійского вантажно – транспортного управління (462,5 га), Олександрійського райенергоуправління (661,892 га), розріза «Морозівський»(8,7476 га), Теплоцентралі №1-2(220,8293 га), брикетної фабрики «Байдаківська»(66,667 га), Олександрійского ремонтно-будівельного управління (30,0 га)  позивачу були передані відповідні земельні ділянки на території м. Олександрії загальною площею 1 450,6359 га , на яких розташовані передані в оренду цілісні майнові комплекси, що підтверджується наказом позивача №275 від 06.10.2004 р. про приєднання до себе орендованих структурних підрозділів ДХК «Олександрія вугілля», актами перевірки Олександрійського міського відділу земельних ресурсів дотримання вимог законодавства у сфері регулювання земельних відносин від 18.05.2005 р., довідкою Олександрійського міського відділу земельних ресурсів від 28.01.2005 р., заявою позивача до Олександрійського міського відділу земельних ресурсів про підготовку висновку та договором №132 від 28.01.2005 р. про виконання робіт з грошової оцінки земельних ділянок, укладеним позивачем з відділом земельних ресурсів, а також відомостями про структури земельних ділянок, які були надані позивачем до Олександрійського міського відділу земельних ресурсів для отримання довідки про розрахунок грошової оцінки земельних ділянок.

При цьому з 1 450,6359 га землі до  категорії земель промисловості відноситься 1 412,7883 га, до земель сільськогосподарського призначення(рілля) – 30, 125 га, до земель під житлом – 29,16 га, до земель гірничодобувних підприємств – 8,747 га.

У відповідності до приписів чинного законодавства Олександрійською філією підприємства-позивача до Олександрійської ОДПІ було подано податковий розрахунок земельного податку за 2005 рік за отримані в користування земельні ділянки, що підтверджує податковий розрахунок земельного податку на 2005 рік, вх.1054 від 17.02.2005 р., вх. 10099 від 20.05.2005 р.

Згідно поданного уточнюючого розрахунку від 20.05.2005 р. сума земельного податку, що підлягала сплаті складала 667 841,06 грн.

Згідно уточнюючого розрахунку (вх. №34476 від 20.01.2006 р.), поданного Олександрійською філією ТОВ ІВОК «Експлерент», земельний податок до сплати не підлягав.

Але уточнюючий розрахунок підписано від імені Олександрійської філії ТОВ ІВОК “Експлерент” невстановленими особами про що свідчить риски які стоять перед прізвищами Бєльчінков В.В. та Димура Л.О.

Господарський суд вважає, що Олександрійська філія ТОВ ІВОК «Експлерент» самостійно узгодила суму земельного податку за землю податковим розрахунком від 20.05.2005 р., а податковий розрахунок земельного податку (вх. № 34476 від 20.01.2006 р.) підписано від імені Олександрійської філії ТОВ ІВОК «Експлерент» невстановленими особами, що позбавляє вказаний документ доказової сили.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду регламентується статтею 124 Земельного кодексу України, відповідно до частини 1 якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Доказів укладання позивачем договорів оренди земельних ділянок з власником земельних ділянок, рівно як і доказів щодо вжиття відповідних заходів до укладання таких договорів, сторони суду не надали.

Не приймаючи відповідних заходів щодо оформлення права користування земельними ділянками у встановленому законодавством порядку, позивачем штучно створюється ситуація, за якої останній не являється суб»єктом плати за землю.

Закон України «Про систему оподаткування» (частина 1 статті 2) закріплює, що під податком і збором(обов»язковим платежем) до бюджетів та державних цільових фондів слід розуміти обов»язковий внесок до бюдждету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснений платником у порядку і на умовах, що визначається законами України про оподаткування.

Згідно статті 4 даного Закону платниками податків і зборів(обов»язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов»язок сплачувати податки і збори(обов»язкові платежі).

Відповідно до пункту 8 статті 14 вказаного Закону плата(податок) за землю відноситься до загальнодержавних податків та зборів.

Спеціальним законом, яким покладено обов»язок сплачувати кошти за володіння, коористування або розпорядження земельною ділянкою, є Закон України «Про плату за землю», яким встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель; об»єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди; суб»єктом плати за землю(платником) є власник земельної ділянки і землекоритувач, у тому числі орендар. Стаття 12 Закону містить перелік об»єктів та суб»єктів, звільнених від сплати земельного податку, до яких підприємство-позивач не входить.

Згідно пункту 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктами оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.

Позивачу було надано в користування земельні ділянки структурних підрозділів ДХК "Олександріявугілля". Вказане підтверджується актом прийому-передачі від 20.12.2004 року земельних ділянок, укладеного між ТОВ ІВОК «Експлерент» та ДХК "Олександріявугілля". Вказані земельні ділянки позивач використовував у власній господарській діяльності.

Це підтверджується наказом директора ТОВ «Експлерент» № 275 від 06.10.2004 року про приєднання до Олександрійського філіалу позивача  орендованих структурних підрозділів ДХК «Олександрія вугілля», актами перевірки Олександрійського міського відділу земельних ресурсів дотримання вимог законодавства у сфері регулювання земельних відносин від 18.05.2005 р., довідкою Олександрійського міського відділу земельних ресурсів від 28.01.2005 р., заявою позивача до Олександрійського міського відділу земельних ресурсів про підготовку висновку та договором №132 від 28.01.2005 р. про виконання робіт з грошової оцінки земельних ділянок, укладений позивачем з відділом земельних ресурсів, а також відомостями про структури земельних ділянок, які були надані позивачем до Олександрійського міського відділу земельних ресурсів для отримання довідки про розрахунок грошової оцінки земельних ділянок та не заперечується позивачем.

Таким чином, господарський суд вважає, що фактично позивач має в користуванні земельні ділянки, являється землекористувачем, і повинен сплачувати земельний податок.

Господарський суд спростовує твердження позивача, що плата за земельні ділянки ДХК “Олександріявугілля”, які знаходились в користуванні  Олександрійської філії ТОВ ІВОК “Експлерент”, є складовою частиною орендної плати за цілісний майновий комплекс.

Відповідно до пункту 5 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна,  яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, розмір річної орендної плати за цілісні майнові комплекси державних підприємств визначається за формулою: Опл = Вз х Сор.ц, де Опл - розмір річної орендної плати, грн.; Вз - залишкова (за балансом, форма № 1) вартість орендованих основних засобів на час оцінки об'єкта оренди, грн.; Сор.ц - орендна ставка за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, визначена згідно з додатком 1.

В залишкову вартість основних засобів для розрахунку орендної плати по договорам оренди вартість земельних ділянок не була включена, адже, до балансу форми № l включаються лише основні засоби, які належать на праві власності відповідному підприємству.

Крім того, відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Відповідно до статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом та орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом. З цього випливає, що плата за землю (орендна плата) сплачується за фактичне використання землі, навіть якщо договір визнано недійсним. Орендодавцем не може виступати Фонд держмайна. Орендна плата за користування землею не може бути меншою за розмір земельного податку. Тому у разі визначення позивачу відповідно до Закону України "Про плату за землю" земельного податку в сумі 1 100 883,42 грн. по всім земельним ділянкам, розмір орендної плати не може бути меншим за 1 100 883,42 грн.

Господарський суд не може погодитися з твердженням позивача, що акт перевірки №811530 від 07.03.2006 р. не відповідає встановленому Порядку оформлення документальних перевірок, а тому не може бути законною підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи сума податкового зобов»язання за спірним податковим повідомлення-рішенням нараховано позивачу на підставі акту камеральної(невиїздної) перевірки.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 року № 327, при оформленні результатів невиїзних документальних перевірок в акті в обов'язковому порядку зазначається інформація, передбачена в підпунктах 2.1.1 - 2.1.3, 2.1.5, 2.1.6 (невиїзна документальна), 2.1.7, 2.2.1 - 2.2.3, 2.2.6 та 2.2.11. Щодо інших підпунктів зазначається інформація за необхідністю, залежно від питань, що підлягали перевірці.

В акті  камеральної(невиїзної) перевірки зазначено вся необхідна інформація яка передбачена Порядком оформлення результатів перевірок, а саме місцезнаходження, назва, код за ЄДРПОУ, підстави проведення для перевірки абз. в) п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, посада, назва структурного підрозділу, назва органу державної податкової служби, звання, прізвища, імена, по батькові посадових осіб, що проводять перевірку, тип перевірки вказано камеральна (невиїзна).

Господарський суд прийшов до висновку, що акт перевірки № 81/1530 від 07.03.2006 року складено правомірно з дотриманням процесуальних вимог.

До аналогічного висновку прийшов господарський суд по справі №684, постанова по якої набрало законої сили.

Однією з підстав визнання недійсним спірного податкового повідомлення-рішення позивач зазначає винесення господарським судом Дніпропетровської області рішення від 21.04.2005 р. по справі №32155 про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу №69-59 від 20.09.2004 р. та рішення від 30.06.2005 р. по справі №1253 про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу №70-59 від 20.09.2004 р.

З матеріалів справи вбачається, що в зв»язку з рішеннями Дніпропетровського господарського суду  від 21.04.2005 р. по справі №32155 та від 30.06.2005 р. по справі №1253 позивач передав до ДХК «Олександріявугілля» Теплоцентраль №1-2 та брикетну фабрику «Байдаківську», що підтверджує акт прийому-передачі основних засобів від 03.06.2005 р.

З документів, представлених Олександрійським міським відділом земельних ресурсів та Олександрійської ОДПІ вбачається, що за ТЕЦ №1-2 закріплено земельні ділянки 131,05 га(інші) по ціні 44 820,00 грн. за га, отже плата за землю становить 58 736,00 грн.; 16 га(інші) по ціні 79 450,00 грн. за га, отже плата за землю становить 12 712,00 грн.; 23, 6535 га(інші) по ціні 82 740,00 грн., отже плата за землю становить 19 570,90 грн.; 30, 1259 га(рілля) по ціні 930,80 грн. за га, отже плата за землю становить 28,04 грн.; 20 га(житло) по ціні 40 920 грн. за га, отже плата за землю становить 245,52 грн. Таким чином загальна плата за рік по ТЕЦ №1-2 становить 91 292,46 грн., за один день плата становить 250,117 грн.(91 292,46 : 365).

Позивач передав ТЕЦ ДХК «Олександріявугілля» 03.06.2005 р., отже користувався земельними ділянками на яких розташовано ТЕЦ в 2005 році 154 дні( плата за які складає 38 518,01 грн.) та не користувався 211 днів(плата за які складає 52 774,68 грн.).

Оскільки за спірним податковим повідомленням-рішенням податкове зобов»язання нараховано без врахування факту передачі позивачем 03.06.2005 р. Теплоцентралі №1-2 ДХК «Олександріявугілля» сума нарахованого податкового зобов»язання підлягає до зменьшення на 52 774,68 грн.

З документів, представлених Олександрійським міським відділом земельних ресурсів та Олександрійської ОДПІ вбачається, що за брикетною фабрикою «Байдаківська» закріплено земельні ділянки 1,807 га(інші) по ціні 93 650,00грн. за га, отже плата за землю становить 1 692,26 грн.; 55,7 га(інші) по ціні 82 740,00 грн. за га, отже плата за землю становить 46 086,18 грн.; 1,86 га(житло) по ціні 38 130 грн. за га, отже плата за землю становить 21,28 грн.; 7,3 га(житло) по ціні 108 580, 00 грн. за га, отже плата за землю становить 237,79 грн.  Таким чином загальна плата за рік по фабрики «Байдаківська» становить 48 037,51 грн., за один день плата становить 131,61 грн.(48 037,51: 365).

Позивач передав фабрику «Байдаківську»  ДКХ «Олександріявугілля» 03.06.2005 р., отже користувався земельними ділянками на яких розташовано фабрика «Байдаківська» в 2005 році 154 дні(плата за які складає 20 267,94 грн.) та не користувався 211 днів(плата за які складає 27 769,71 грн.).

Оскільки за спірним податковим повідомленням-рішенням податкове зобов»язання нараховано без врахування факту передачі позивачем 03.06.2005 р. фабрики «Байдаківська» ДХК «Олександріявугілля» сума нарахованого податкового зобов»язання підлягає до зменьшення на 27 769,71 грн.

Отже, господарський суд вважає неправомірним нарахування позивачу податкового зобов»язання за спірним податковим повідомленням-рішенням в розмірі 80 544,39 грн. основного платежу та 4 027,22 грн. штрафної(фінансової) санкції.

В той же час господарський суд вважає, що сума земельного податку в розмірі 596 168,53 грн., нарахована Олександрійської ОДПІ на підставі акту камеральної перевірки, узгоджується з сумою, визначеною позивачем самостійно у податковому розрахунку земельного податку на 2005 рік та являється обгрунтованою.

Господарський суд не погоджується з твердженням позивача про безпідставність нарахування  штрафної(фінансвової) санкції в розмірі 29 808,43 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов»язання у відповідності до вимог підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» з причин перебування ТОВ ІВОК «Експлерент» у процедурі банкрутства та введення з дня винесення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2005 року мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до абзацу 24 статті 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” термін мораторій на   задоволення вимог кредиторів вживається у тому значенні, що це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів),  строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення  заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Отже під час дії мораторію можуть бути припинені лише заході, спрямовані на забезпечення виконання зобов»язань, які застосовані до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно статті 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду про порушення справи про банкрутство.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка(штраф, пеня), не застосувуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов»язань і зобов»язань щодо сплати податків і зборів(обов»язкових платежів).

Але на момент прийняття рішення про донарахування податкового зобов»язання та нарахування штрафних(фінансвоих) санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням скасовані заходи вжиті до забезпечення вимог кредиторів ухвалою господарського суду від 09.08.2005 р., отже дія мораторію припинена в зв»язку з припиненням справи про визнання банкрутом ТОВ ІВОК «Експлерент», про що свідчить ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2006 р. по справі №Б 29157/05.

Оскільки штрафні(фінансові) санкції, як заходи, спрямовані на забезпечення виконання зобов»язань щодо сплати податку на землю, застосовані до позивача після припинення дії мораторію, твердження позивача про неправомірність застосування таких санкцій є безпідставними.

За таких обставин, господарський суд частково задовольняє вимоги позивача та визнає недійсним податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ №0 від 21.03.2006 р. в частині визначення податкового зобов»язання по земельному податку в розмірі  80 544,39 грн. основного платежу та 4 027,22 грн. штрафної(фінансової) санкції, в задоволенні іншої частині позовних вимог відмовляє.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 21.03.2006 року в частині визначення Олександрійській філії товариства з обмеженою відповідальністю індустріально - виробничої компанії "Експлерент" суму податкового зобов'язання по земельному податку в розмірі  80 544,39 грн. основного платежу та 4 027,22 грн. штрафної(фінансової) санкції.

3.  В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути  з  Державного бюджету України (рахунок № 0002, УДК у м. Кіровограді, ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329) на користь товариства з обмеженою відповідальністю індустріально - виробничої компанії "Експлерент" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Обручева, 17, код 32140381, п/р № 112 ТОВ КБ "Земельний капітал"), - судовий збір в сумі 1,70 грн.

5. Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

6. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С. Б. Колодій