Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" січня 2007 р.                                                     Справа № 12/412

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської  Н.А.

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідача Галінський О.А., довіреність від 18.12.05.

Розглянув справу за позовом Державного підприємства "Агенства з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу" в особі Житомирського обласного Дочірнього підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старокотельнянське" (с.Стара Котельня Андрушівського району).

про стягнення 248,121 тонн пшениці 4 класу

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України, справа розглядається у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача           248,121 тонн пшениці 4 класу.

Позивач свого представника в засідання суду не направив.

В попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримував, з наведених у позовній заяві та поясненнях на відзив відповідача (а.с.14-17, том2) підстав.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.65-75,том1), заяві від 04.04.06р. (а.с.18-19, том2), зауваженнях до пояснення позивача на відзив відповідача (а.с.58-63,том2) та доповненнях до них (а.с.88-102, 122-124, том2), зокрема у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.97р. № 977 "Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998 року" (далі Постанова) Наказом Міністерства агропромислового комплексу, Міністерства фінансів, Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 14.10.97р. за № 65/213/77 був затверджений "Порядок забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами під урожай 1998 року" (далі Порядок).

Абзацом 2 п.7 Постанови установлено, що умови виконання цієї постанови визначаються за тристоронніми угодами між постачальниками мінеральних добрив, об'єднанням "Украгрохім", Державною акціонерною компанією "Хліб України", а також за угодами із сільськогосподарськими товаровиробниками.

Пунктами 5, 6, 7, 9 Порядку передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники отримують мінеральні добрива від райагрохімів відповідно до укладених тристоронніх договорів (райагрохім, сільгосптоваровиробник і заготівельне або переробне підприємство).

Відповідно до вказаного Порядку був укладений тристоронній договір № 22 від 15.04.98р. (а.с.24 т.1)  між ВАТ "Андрушівський Райагрохім" (райагрохім), Андрушівським хлібоприймальним підприємством (заготівельник) та КСП "Старокотельнянське" (одержувач, відповідач), правонаступником останнього є відповідач, що підтвержується листом Андрушівської райдержадміністрації від 23.09.04р. (а.с.58-59, том1) та Статутом СТОВ "Старокотельнянське" (а.с.77-87, том1).

Згідно з умовами договору (пп.2.1) "Райагрохім" зобов'язався поставити відповідачу до 10.07.98р. мінеральні добрива в обмін на сільськогосподарську продукцію за затвердженими еквівалентами (згідно з додатком до договору ( а.с. 19, том 1).

Заготівельник зобов'язався (пп.4.1.) прийняти від відповідача сільськогосподарську продукцію (зерно і соняшник), але не пізніше 01.12.98р. в обсягах, еквівалентних визначеними актами приймання-передачі міндобрив.

Відповідач зобов'язався (пп.3.1.) прийняти від "Райагрохіма" на баланс засоби хімізації по акту передачі-приймання згідно з Порядком та поставити заготівельнику в обумовлені договором строки до 01.12.98р. на адресу ДАК "Хліб України" за свій рахунок сільськогосподарську продукцію (зерно і соняшник) у кількості згідно з додатком (пп.3.2.).

Факт поставки відповідачу міндобрив підтверджується накладною № 832 від 07.10.98р., довіреністю серії ДАВ № 581041 від 07.10.98р. (а.с.22,23, том1), реєстрами відвантаження мінеральних добрив (а.с.31-35, том1), відомістю про передачу-приймання мінеральних добрив (а.с.28, том1), актами № 21 від 08.05.98р. і № 17 від 30.06.98р. (а.с.27-29, том1).

Згідно, підписаного сторонами, Акту звірки від 20.12.99р. (а.с.36, том1) відповідач одержав мінеральних добрив в кількості 346,35 тонн на суму 87906,64 грн.

Як вказав позивач, свої зобов'язання за договором КСП "Старокотельнянське" виконало неналежним чином, поставивши в рахунок отриманих міндобрив зерно пшениці 4кл. в кількості 83,857 тн. на суму 18 411,44грн.; зерно ячменю 2кл. в кількості 18,062 тн. на суму 2 379,36 грн., що в перерахунку на пшеницю 4 кл., згідно еквіваленту обміну, становить 10,82 тн. (18,062:1,67) та зерно пшениці 5 класу в кількості 11,498 тн. на суму 1004,07 грн., що в перерахунку на пшеницю 4 кл., згідно еквіваленту обміну, становить 4,58 тн. (11,498:2,51). В цілому відповідач поставив на адресу ОДП ДАК "Хліб України" за одержані мінеральні добрива зерно пшениці 4 класу в кількості 99,258 тн. на суму   21 794,87 грн., заборгувавши 300,942 тн. пшениці 4 класу.

При реформуванні КСП "Старокотельнянське" в СТОВ "Старокотельнянське", відповідно до Указу Президента України від 03.12.99 року №1529/99, в 2000 році, за даними позивача, КСП "Старокотельнянське" додатково частково розрахувалось зерном 4 кл. в кількості 52,821 тонн на суму 11 596,85 грн. за отримане міндобриво.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, в останнього, за розрахунками позивача,  утворилась заборгованість по договору №22 від 15.04.98р. в розмірі 248,121 тн. пшениці 4 класу на суму 54514,92 грн. (в цінах 1998 року), що підтверджується розрахунком позивача та, підписаним сторонами, актом звірки розрахунків від 22.08.01р. (а.с.38, том1).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.05р. №690 "Про утворення державного підприємства "Агенства з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу " (а.с.45) шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії "Хліб України" було утворено державне підприємство  "Агенство з реструктуризації заборгованості підприємств АПК". Засновником останнього є держава в особі Кабінету Міністрів України, відповідно до постанови якого Агенство віднесено до сфери управління Міністерства аграрної політики України, яке є виконавчим органом влади. На виконання п. 3 вказаної постанови, актом передачі -приймання від 31.07.03р. (а.с.46) ДАК "Хліб України" передала Агенству непогашені за бюджетними позичками зобов'язання, що виникли у зв'язку з виконанням постанови КМУ від 03.09.97р. №977. Позивач вважає,що Агенству було передано право вимоги до дебіторів ДП "ДАК"Хліб України" за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови КМ України від 03.09.97р. №977 які, на його думку, надавалися сільськогосподарським товаровиробникам за бюджетними позичками.

Представник відповідача проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву (а.с.65-75,том1), заяві від 04.04.06р. (а.с.18-19, том2), зауваженнях до пояснення позивача на відзив відповідача (а.с.58-63,том2) та доповненнях до них (а.с.88-102, 122-124, том2) свої заперечення грунтує на фактах: пропуску позивачем строку позовної давності; відсутності вказаної заборгованості у зв'язку з її списанням з позивача; на відсутності підстав для стягнення заборгованості з СТОВ "Старокотельнянське", оскільки останнє, згідно свого Статуту, є юридичним правонаступником КСП "Старокотельнянське" лише в обсягах частини майна, що перейшло до СТОВ внаслідок реорганізації; зазначає про часткове погашення заборгованості, заперечує проти існування між сторонами відносин, що регулюються Бюджетним кодексом України.

Судом встановлено, що твердження відповідача стосовно  відсутності підстав для стягнення заборгованості з СТОВ "Старокотельнянське" у зв'язку з тим, що останнє є юридичним правонаступником КСП "Старокотельнянське" лише в обсягах частини майна, що перейшло до СТОВ внаслідок реорганізації, та  відсутності вказаної заборгованості, у зв'язку з її списанням з позивача, спростовуються матеріалами справи, зокрема Актом прийому-передачі майнових прав та боргових зобов'язань реорганізованого Старокотельнянського КСП його правонаступнику - СТзОВ "Старокотельнянське" (а.с.22-26 т.2).

Не підтвердились документально і  доводи відповідача про часткове погашення заборгованості шляхом відвантаження  позивачу зерна в кількості 30188 кг на суму 19940,66 грн.

Документи, які були подані відповідачем, а саме  видаткова накладна  № РН-0002134 від 18.10.01 на суму 7141,20 грн. та видаткова накладна  РН-0002135 від 18.10.01 на суму 12799,46 грн. (а.с. 68,69 т.2) про відпуск ДАК "Хліб України" зерна суд не розцінює як належний доказ виконання зобов'язання згідно Постанови КМ України № 977. Вищевказані видаткові накладні не містять в собі про це належної інформації. Навпаки у  видатковій накладній  № РН-0002134 від 18.10.01 мається посилання на  договір Е-87.

Як пояснив позивач, дійсно 11.06.01 був укладений форвардний біржовий контракт (а.с.41 т.2), зобов'язання по якому  відповідач і виконував.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд не може погодитись  з позовними вимогами позивача, виходячи з наступного.

Оскільки правовідносини між сторонами виникли і діяли в період чинності ЦК УРСР 1963 року, суд застосовує саме цей нормативний акт. У зв'язку з цим, посилання позивача на статті ЦК України суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Цивільні права та обов'язки відповідача виникли саме з  тристороннього договору № 22 від 15.04.98р., а не з вказаних Постанови і Порядку, на які посилається позивач. Зазначені Постанова і Порядок породжували певні (не цивільно-правові) права та обов'язки для позивача як державної інституції, а не для відповідача як суб'єкта господарювання.

Суд вважає, що дані Постанова і Порядок прийняті державою з метою забезпечення можливості сільськогосподарських товаровиробників, у яких бракувало вільних обігових коштів, отримати необхідні мінеральні добрива і провести за них розрахунок не коштами, а натуроплатою ( за еквівалентом обміну). Також ці Постанова і Порядок були підставою (підгрунтям) для укладення відповідних угод про еквіваленти обміну. Інших способів їх виконання, крім укладення угод (договорів), зазначені Постанова і Порядок не передбачали.

Тому, суд не може погодитись з твердженням позивача про те, що в даному випадку мають місце бюджетні правовідносини, які регулюються Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ст.1 БК України, ним регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

У зв'язку з цим, позиція позивача щодо посилання на БК України для визначення наявності чи відсутності підстав для застосування позовної давності вбачається неправомірною.

Слід також зауважити, що позивач суперечить сам собі, обгрунтовуючи свої вимоги, одночасно посилаючись і на ЦК України (для визначення підстав і суми збитків) і на БК України (для незастосування позовної давності).

Відповідно до ст.161 ЦК УРСР, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до вказівок, зокрема, договору.

Як зазначено в пп.3.2. договору, відповідач повинен був виконати своє зобов'язання до 01.12.98р. Саме з цього строку, внаслідок невиконання зобов'язання відповідачем,  починається перебіг строку позовної давності.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Таким чином, строк позовної давності сплинув 01.12.2001р.

У зв'язку з цим, посилання позивача на останній, підписаний з відповідачем акт звірки розрахунків від 22.08.01р., яким відповідач визнавав свою заборгованість і яким обгрунтовує позовні вимоги позивач, судом до уваги не приймається, оскільки відповідач визнав заборгованість і підписав даний акт звірки в межах трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст.80 ЦК УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позивач не надав суду доказів поважності пропуску строку позовної давності і клопотання про його поновлення.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена  Вищим господарським судом судом по справі № 6/472 в  постанові від 29.11.06.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що відповідач дійсно заборгував позивачу 248,121 тонн пшениці 4 класу внаслідок неналежного виконання зобов'язань по цивільно-правовому договору № 22 від 15.04.98, але через пропуск позивачем строку позовної давності у позові слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 71, 80 ЦК УРСР, керуючись ст.ст.22,33,49,69,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3- сторонам,         4-Житомирське ОДП "ДАК" Хліб України"