ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.05.07                                                                                           Справа  № 02-2/5-059

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ

на ухвалу  господарського суду Тернопільської області від 05.02.2007 року

у справі № 02-2/5-059

за позовом: ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ

до відповідача: ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз»м. Тернопіль

про стягнення 239 638,79 грн. боргу та штрафних санкцій за неналежне виконання мирової угоди

З участю представників :

Від позивача: Працьовитий Ю.В.- гол. ю/т

Від  відповідача: не з’явився

Позивачу роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, клопотання про технічну фіксацію процесу не надходило.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 05.02.2007 року повернуто без розгляду позовну заяву ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України» м. Київ до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз»м. Тернопіль про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за неналежне виконання мирової угоди, затвердженої судом у справі № 1/12-1599.

ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»не погоджується з даною ухвалою суду, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути її в порядку апеляційного провадження, скасувати та направити справу для розгляду по суті у місцевий господарський суд. При цьому, апелянт посилається на наступні обставини і підстави:

- Місцевий господарський суд прийняв оскаржену ухвалу безпідставно, оскільки розрахунок 3 % річних та інфляційних міститься у тексті позовної заяви, а правомірність чи неправомірність такого розрахунку повинна досліджуватись безпосередньо при розгляді справи за участю сторін, проте, не під час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду;

- Відсутність в позовній заяві доказів звернення до органів Державної виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали місцевого суду від 03.12.2004 року у справі № 1/12-1599 не є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви, оскільки такі докази не повинні надаватись при зверненні до господарського суду із позовною заявою.

В ході перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами та доказами в справі з’ясовано:

03.12.2004 року господарським судом Тернопільської області по справі                         № 1/12-1599 було затверджено мирову угоду, укладену між ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»та ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз»про розстрочення виконання зобов’язання за договором № 10/16-1446 від 25.12.2000 року на суму 3 365 853 грн. 44 коп. на 120 місяців.

В зв’язку з невиконанням умов мирової угоди, 27.01.2007 року ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»було заявлено позов до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз»про стягнення боргу та штрафних санкцій за неналежне виконання мирової угоди.

05.02.2007 року господарський суд Тернопільської області прийняв ухвалу про повернення позовної заяви та доданих до неї документів, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України. Ухвала мотивована тим, що позивачем у позовній заяві не було вказано обставин, які б зазначали неможливість виконання ухвали суду від 03.12.2004 року у справі № 1/12-1599, якою затверджена мирова угода, а також не було додано доказів звернення в Державну виконавчу службу щодо примусового виконання ухвали місцевого господарського суду від 03.12.2004 року та документально обґрунтованого розрахунку суми інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржена ухвала місцевого господарського суду не ґрунтується на чинному законодавстві, не відповідає матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Пунктом 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року № 606-XIV (із змінами і доповненнями) передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів. Однак, виходячи з теперішньої редакції ч. 2 ст. 3 цього Закону, щодо переліку виконавчих документів, які підлягають виконанню мирова угода серед виконавчих документів не передбачена.

Отже, ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»при заявленні позову не зобов’язаний був надавати докази звернення в Державну виконавчу службу України щодо примусового виконання ухвали господарського суду від 03.12.2004 року у справі                     № 1/12-1599, якою була затверджена мирова угода між сторонами.

В п. 3.9.6 роз’яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»від 18.09.1997 року № 02-5/289 (із змінами і доповненнями) зазначається, що у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди наказ про примусове виконання не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак, інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Виходячи з вище зазначеного, судова колегія апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви та вважає, що оскаржену ухвалу було прийнято з порушенням норм процесуального права.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява містить обґрунтований розрахунок суми інфляційних нарахувань та 3 % річних, що підлягають стягненню з відповідача, а суду належало дати оцінку такому розрахунку.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вище наведене, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку - обґрунтованості доводів апеляційної скарги та наявності правових підстав для скасування оскарженої ухвали.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Суд постановив:

1. Апеляційну скаргу ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 05.02.2007 року по справі                     № 02-2/5-059 скасувати.

3. Матеріали справи № 02-2/5-059 повернути в господарський суд Тернопільської області для розгляду по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь