РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2007 р.

Справа № 8/109-1824

Господарський суд Тернопільської
області у складі

Судді            Гирили І.М.

Розглянув
справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства
"Укртелеком", м. Київ в особі Центру телекомунікаційних послуг
Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м.
Тернопіль

до відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за послуги електрозв'язку на суму 1 314
грн. 64 коп.

За
участю представників:

позивача:
Казанської
Н. Ю. - юрисконсульта, довіреність № 18-02/41 від 25.04.2007р.;

Кузьми Г.Р. -юрисконсульта, довіреність № 18-02/09 від
25.04.2007р.

відповідача:  не з'явився

В судовому засіданні представникам позивача роз'яснено їх
процесуальні права та обов'язки, передбачені статями 20,22,81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація
судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком”, м. Київ, в особі
Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ
"Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль,  звернулось
до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1,
АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) -1 314 грн. 64 коп. заборгованості
за  надані послуги телефонного зв'язку
згідно договору НОМЕР_2  від 03.09.2001
р., з яких 958,44 грн. основного боргу, 40,40грн. пені за порушення строку
виконання грошових зобов'язань, 61,53 грн. річних та 254,27 грн. інфляційних
нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач представив розрахунок боргу
за надані послуги електрозв'язку, Договір НОМЕР_2 про надання послуг
елекрозв'язку від 03.09.2001 року, карточку обліку розрахунків за послуги
зв'язку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, обґрунтований відзив на
позов не надав,  хоча про  дату, час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, а тому суд, у відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

В судовому засіданні
представники позивача заявлені вимоги підтримали повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача,
оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

03 вересня 2001 року між Відкритим акціонерним товариством
„Укртелеком”, в особі Центру обслуговування споживачів та продажу послуг
Тернопільської дирекції ВАТ «Укртелеком», як Підприємством зв'язку, та  приватним підприємцем ОСОБА_1, як Споживачем,
був укладений Договір про  надання  послуг електрозв'язку НОМЕР_2.

Відповідно до п.7.1 Договору НОМЕР_2 від 03.09.2001р. сторони
передбачили, що договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років.
Якщо ж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не
повідомила про його припинення, то Договір вважається дійсним на той же термін.
(п. 7.2 Договору).

Враховуючи, що ні одна із сторін договору про надання послуг
електрозв'язку в строк визначений пунктом 7.2
Договору не заявила про припинення його
дії , даний договір вважається пролонгованим на новий термін на тих же
умовах, тобто діє по даний час.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі
виникли зобов'язання за договором про надання послуг згідно якого, в силу
ст.901,903 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням
другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до п.3.2.8 вказаного договору відповідач
зобов'язався вчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та
міжнародні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по
телефону.

П. 4.2 Договору сторони передбачили, що Споживач оплачує
послуги електрозв'язку за спільно погодженою - авансовою з поданням рахунків
системою оплати. У разі застосування якої (п.4.6 Договору), Споживач для
одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно, до 20 числа поточного
місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у
попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа
місяця, що настає після розрахункового періоду), виходячи з фактично наданих
послуг.

Як вбачається із наданих позивачем документів, зокрема, картки
обліку розрахунків, за період з 01.10.2004 р. по 31.03.2007 року, розрахунку
боргу, споживач заборгував по оплаті послуг зв'язку 958 грн. 44 коп.

Відповідно до вимог ст. ст.509,526 Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов'язок
учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов'язання
відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при
відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України,  кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до Закону України “Про телекомунікації” споживачі
телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання
телекомунікаційних послуг, у тому числі своєчасно оплатити отримані ними телекомунікаційні
послуги.

Проте всупереч згаданих приписів закону, положень договору
відповідач, станом на час розгляду справи в суді свою заборгованість не
погасив, а надіслану позивачем на його адресу претензію (попередження) НОМЕР_3
від 24.01.2005 року, залишив без відповіді та задоволення.

На розгляд справи відповідач не з'явився, не заперечив належними
та допустимим доказами суми боргу перед позивачем як і не надав суду доказів
добровільної її сплати.

За даних обставин, суд визнає позовні вимоги позивача щодо
стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1,
АДРЕСА_1(ідентифікаційний номерНОМЕР_1) -958 грн. 44 коп. основного боргу
за  надані послуги електрозв'язку згідно
договору НОМЕР_2  від 03.09.2001 р.,
правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,
а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом, тому суд визнає правомірними та
задовольняє вимоги позивача, щодо нарахування та стягнення з відповідача 254
грн. 27 коп.  інфляційних нарахувань та
61 грн. 53 коп. річних.

Пунктом 2 ст. 36  Закону
України “Про телекомунікації”, передбачено, що у разі затримки плати за надані
оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка
обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла за період, за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене, суд визнає правомірними вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені в сумі 40 грн. 40 коп., нарахованої  в розмірі
облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати за період з  01.09.2006 р. по 28.02.2007 р. за
прострочення оплати за надані послуги зв'язку, такими, що відповідають
положенням ст. 232 Господарського Кодексу України,  Закону України  „Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань” та
закону України “Про телекомунікації”.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою
господарського суду від 28 березня 2007 року
порушено провадження у справі № 11/Б-891 про банкрутство Суб'єкта
підприємницької діяльностіОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номерНОМЕР_1).

Ухвалою суду від 19 квітня 2007 року введено процедуру
розпорядження майном боржника - Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особиОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номерНОМЕР_1) тобто відповідача у
справі), в рамках якої заборонено боржнику вчиняти дії, направлені на
відчуження належного йому майна; призначено арбітражним керуючим (розпорядником
майна) боржника ОСОБА_2, АДРЕСА_2, Ліцензія серії НОМЕР_4 від 25.10.2006 року
та з метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь
у санації боржника, зобов'язано заявника подати до офіційних друкованих
органів у 10-ти денний строк за його рахунок оголошення про порушення справи
про банкрутство, вказавши в ньому повне найменування боржника, його поштову
адресу, банківські реквізити, найменування та адресу господарського суду, номер
справи, відомості про розпорядника майна.

Станом на день
розгляду справи № 8/109-1824 в суді вимоги ухвали суду від 19 квітня 2007 року
по справі №11/Б-891 заявником (кредитором )не виконано, оголошення в офіційний
друкованих органах про порушення справи про банкрутство Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
номерНОМЕР_1) не опубліковано.

Пунктом 8.13. Рекомендації Президії Вищого господарського суду
України № 567-2004-р від 04.06.2006 року “Про деякі питання практики
застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом“ визначено, що Закон ( 2343-12 ) і ГПК України
(17/17-456-ЕП) не  містять приписів про
заборону на прийняття судом позовної заяви до боржника, щодо якого вже порушено
справу про банкрутство, а також на вирішення спору за цим позовом по суті.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18.03.2002 у справі N
156_042 ( v0280225-03 ) зазначив, що порушення справи про банкрутство не
віднесено статтею 62 ГПК України ( 1798-12 ) до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви.

Тому суди мають у встановленому ГПК України ( 1798-12 ) порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо якої порушена справа про банкрутство, і вирішувати
спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи
про банкрутство.

Після опублікування вищезазначеного оголошення Позивач має право
подати заяву про визнання його грошових вимог відносно боржника в порядку
статті 14 Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом “ по справі № 11/Б-891 .

Згідно вимог ст.ст.32,33 Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті  обставини, на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, приймаючи до уваги, що господарським судом
Тернопільської області порушено провадження у справі  № 11/Б-891 про банкрутство  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особиОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проте враховуючи, що
оголошення в офіційний друкованих органах
про порушення даної справи  не
опубліковано, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1, АДРЕСА_1(ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) заборгованості за послуги електрозв'язку на загальну суму 1
314,64 грн. правомірними, документально підтвердженими та такими, що підлягають
до задоволення.

У відповідності до вимог ст. ст.44-49 Господарського
процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита в сумі 102
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі
118 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 509,526,901,903Цивільного
кодексу України, ст.ст.1,2,4,12,33,34,43,44,49,75,80,82-85,115-117
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особиОСОБА_1, АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком” , м. Київ в особі Центру
телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул.
Чорновола, 4, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 01188052) - 958 грн. 44 коп.
основного боргу, 40 грн. 40коп. пені за порушення строку виконання
грошових зобов'язань, 61 грн. 53 коп. річних,  254 грн. 27коп. інфляційних нарахувань та  220 грн. в повернення сплачених позивачем
судових витрат.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний
строк з дня його прийняття (підписання рішення).

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної
сили.

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести
апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не
набрало  законної сили протягом десяти
днів з дня його  прийняття (підписання),
через місцевий господарський суд.

Суддя
І.М. Гирила