АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.02.07
Справа  № 4/1955-6/309

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Кордюк Г.Т.

суддів:
Мурська Х.В.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Буського міжгосподарського
комбікормового заводу, смт.Красне Буського району №1 від 27.10.2006р.

на рішення господарського суду Львівської  області від 9.10.2006 року

у справі №4/1955-6/309

за
позовом: Суб»єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м.Кривий Ріг.

до
відповідача: Буського міжгосподарського комбікормового заводу, смт.Красне
Буського району.

Про стягнення 8064,80 грн.

За участю представників: (довіреності в матеріалах справи)

від позивача  - не з»явився.

від відповідача -Рябій М.Т.-ю/к.

Роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК
України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації
судового процесу представник сторони відмовився. Клопотань по суті розгляду
апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням
господарського суду Львівської області від 9.10.2005 р. у справі №4/1955-6/309
(суддя Гоменюк З.П.) позов суб»єкта підприємницької  діяльності ОСОБА_1, м.Кривий Ріг задоволено,
стягнено з  Буського міжгосподарського
комбікормового заводу, смт.Красне Буського району 8064,80 грн. боргу,
відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував
рішення тим, що  відповідач в порушення
умов договору НОМЕР_1, ст.ст.526,530 ЦК України, зобов»язань по оплаті за
отриману по накладній НОМЕР_1 продукцію не виконав, тому сума основного  боргу підлягає стягненню  в примусовому порядку.

Не погоджуючись з
рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду скасувати, провадження у справі припинити, покликаючись, що
оплату за отриману продукцію проведено платіжним дорученням НОМЕР_2 на суму
3500 грн., платіжним  дорученням НОМЕР_3
на суму 10000 грн., платіжним дорученням НОМЕР_4 на суму 768,93 грн., а також
ліквідовано заборгованість , що утворилася за поставками №3 та №4 , а тому
відсутні підстави для стягнення боргу.

В доповненні до
апеляційної скарги, покликається, що поставка по накладній НОМЕР_1 є
позадоговірна, оскільки накладна не містить додаткового реквізиту «підстава для
здійснення операції»,яка передбачена Положенням про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів
України №88 від 24.05.1995р., в даному випадку відсутнє посилання в накладній
на договір НОМЕР_1, а тому цю поставку слід розглядати як новий правочин, в
якому строк виконання зобов»язання не встановлений,  і в силу ст.612 ЦК України, боржник не
вважається таким, що прострочив виконання обов»язку.

Позивач у відзиві
на апеляційну скаргу  доводи відхилив,
покликаючись, що платіжні доручення НОМЕР_3 та НОМЕР_4 свідчать про оплату
рахунку НОМЕР_5 з призначенням платежу за шрот соняшниковий по накладній
НОМЕР_6, договірні відносини між сторонами були і в 2002 і в 2003р.,  і відповідач проводив оплату за отриманий
товар в цих періодах, а тому  ним  не
вказано в таблиці розрахунків платіжного доручення НОМЕР_7 на суму 10
000 грн. , яка була направлена саме за отриману продукцію в грудні.

Заслухавши пояснення
представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення
на неї, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим
судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

26.03.2004р. між
суб»єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (продавець) та Буським МКЗ
(покупець) укладено договір купівлі-продажу шроту соняшника в кількості 18,070
кг. по ціні 640 грн. за тону.

По накладній НОМЕР_1
по довіреності ІНФОРМАЦІЯ_1 (через представника ОСОБА_2) відповідач отримав
продукцію на суму 11564 грн. 80 коп.

Пунктом 2.3 договору
встановлено термін оплати 5 банківських днів.

26.03.2004р. позивачем виставлено рахунок
01/26.

Оплата згідно
рахунку проведена платіжним дорученням НОМЕР_2 в сумі 3500 грн. (а.с.13).Інша
частина вартості отриманого товару відповідачем не оплачена.

Відповідно до ст.526
ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов»язок належного виконання
зобов»язання встановлений ст.193 ГК України.

Відповідач повну
оплату за отриману продукцію відповідно до умов договору не провів, а тому,
місцевим господарським судом правомірно стягнено на користь позивача борг в
сумі 8064,80 грн.

Доводи апеляційної
скарги, судом відхиляються з наступних підстав:

Платіжні доручення
НОМЕР_3 та НОМЕР_4 свідчать про оплату відповідачем рахунку позивача НОМЕР_5 за
отриману продукцію по накладній НОМЕР_6, позивач виставив рахунок  НОМЕР_1 на суму 11564,80 грн. (сума яка
відповідає  зазначеній сумі продукції в
накладній НОМЕР_1) і оплату проведено згідно рахунку на суму 3500 грн.
платіжним дорученням НОМЕР_2

Відповідно до
п.2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»,
затвердженої Постановою Правління  НБУ
від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
29.03.2004р. за №377/8976, відповідальність за правильність
заповнення реквізитів розрахункового документа, у тому числі номерів рахунків і
кодів банків, суми податку на додану вартість і кодів бюджетної класифікації,
несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого
банку.

Доводи
відповідача  про відсутність в накладній
посилання на договір НОМЕР_1, що свідчить про позадоговірну поставку не
заслуговують на увагу.

Факт поставки
продукції згідно договору підтверджується найменуванням та ціною зазначеною в
накладній НОМЕР_1 та здійсненням господарської операції під час дії договору
НОМЕР_1, отримання продукції  по ціні
зазначеній в договорі, свідчить про прийняття відповідачем договору до
виконання.

З огляду на
вищевикладене, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської
області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, а
тому не визнаються такими,   що можуть
бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи змін оскаржуваного
рішення.

Керуючись
ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської  області від 9.10.2006 року у справі №4/1955-6/309
залишити без змін, апеляційну скаргу Буського міжгосподарського комбікормового
заводу, смт.Красне Буського району без задоволення.

2. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської
області.

Головуючий-суддя
Кордюк Г.Т.

Суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид Л.Л.