СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.04.07                                                                                 Справа № 12/118ад.

Суддя Палей О.С., розглянувши матеріали справи за позовом

Алчевського міського центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на  випадок безробіття

до  Державної виконавчої служби у м.Алчевську

про стягнення 4931 грн.00 коп.

В присутності представників сторін

від позивача - Горшков О.О., дов. № б/н від 03.04.07

від відповідача - Брильова Н.В., ст.держ.виконавець, дов. № б/н від 10.01.07

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з ДВС у м.Алчевську на користь позивача збитків у сумі 4931 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши  представників сторін, суд

в с т а н о в и в :

16.10.2006 року Державна виконавча служба у м. Алчевську  винесла Поста нову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 5/215ад виданого 17.07.2006 року Господарським судом Луганської області, про стягнення з СПД-фізичної особи Захарової Ніни Василівни (яка мешкає за адресою: 94200, Луганська обл., м. Алчевськ, вул. Дніпропетровська, 114) на користь Алчевського міського центру зайнятості  4931,00 грн.

У лютому 2007 року юрисконсульт АМЦЗ - Голубцова СЮ. ознайомилась зі станом вико навчого провадження, та виявила, що за  період з 16.10.2006р. по 07.02.2006р. ДВК не здійснила жодних виконавчих дій зі стяг нення на користь позивача 4931,00 грн., справу залишено без руху. Позивач вказує, що ДВС не здійснює жодних дій для виявлення майна боржника або рахунків у банках, незважаючи на те, що боржник є суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою і має стабільний щомісячний прибуток.

Через невиконання ДВС у м. Алчевську покладених на неї Законом України "Про вико навче провадження" обов'язків, Алчевському міському центру зайнятості - робочому органу ви конавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття нанесено шкоду на суму - 4931,00грн.

В заяві від  19.03.07 позивач просить витребувати з КП "Алчевське бюро технічної інвентаризації" інформацію щодо майна, яким володіє на праві приватної власності Захарова Н.В. заявлене клопотання суд  залишає без задоволення, оскільки вказана інформація не має  відношення до предмету доказування у даній справі.

Суд не приймає подану позивачем з посиланням на ст.51 КАС України заяву, якою він фактично збільшує позовні вимоги  та просить суд :

-встановити факти направлення СПД фізичній особі Захаровій Л.В. Постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2006 р. та одержання нею цієї постанови;

-визнати бездіяльність ДВС у м.Алчевську під час виконавчого провадження, відкритого за наказом суду № 5/215 ад від 17.07.06 (не вказано якою).

За приписами ст.51 КАСУ України позивач має право змінити або предмет, або  підставу адміністративного позову, у даному ж випадку позивач фактично змінює і предмет і підставу позову, та не враховує, що до повноважень адміністративного суду не відноситься встановлення фактів як самостійний предмет позовних вимог, а справи про бездіяльність або оскарження дій, рішень  державної виконавчої служби  розглядаються в порядку особливого провадження.

Відповідач відзивом б/н від 19.03.07 заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що ним  вчинялися передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії а непроведення  ДВС виконавчих дій у повному обсязі не призвело до втрати рішенням суду законної сили та до  неможливості його примусового виконання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач обгрунтовує свої вимоги посиланням на ст. 1166  ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за заподіяну майнову шкоду. В той же час слід визначити, що вказана стаття передбачає наявність вини особи у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В той же час ч. 2 ст. 21 КАС України визначає, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб’єктів публічно –правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Як вбачається з матеріалів даної справи, за позовом у ній відсутній публічно-правовий спір.

Крім того, як зазначається у Постанові Верховного Суду України  від 25.10.05, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування в такій справі будуть факти неправомірних дій /бездіяльності/ державного виконавця під час виконання вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинно-наслідковий зв"язок між неправомірними діями /бездіяльністю/ державного виконавця і заподіянням ним шкоди. При цьому неправомірність дій /бездіяльність/ державного виконавця має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке матиме преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

У зв"язку з тим, що виконавчим документом у даному спорі є виконавчий лист, а не наказ господарського суду, скарги при виконанні яких у відповідності до ст. 121-2 ГПК України розглядаються господарськими судами, позивач має враховувати дані обставини у разі оскарження дій виконавчої служби для встановлення факту їх неправомірності. На даний час позивачем не доведено, що виконавча служба припустила бездіяльність у ході здійснення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2006 р. ДВС у м.Алчевську винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 5/215 ад від 17.07.06 про стягнення з Захарової Н.В. на користь  Алчевського Міського центру зайнятості штрафу в сумі 4931 грн.; при цьому виконавчий документ саме позивачем був поданий лише 16.10.2006 р.

Державним виконавцем був встановлений строк для добровільної сплати боржником заборгованості до 23.02.2007 р., а вже 28.02.2007 р. позивач звернувся з цим  позовом до суду; втім  ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений шестимісячний строк для проведення державним  виконавцем виконавчих дій по виконанню рішення.

Державним виконавцем складений акт про ненадання боржником доступу у приміщення для проведення виконавчих дій від  07.03.07; винесено постанову № 527-15 від 30.03.2007 р. про розшук майна, що належить боржнику та 19.03.07 накладено арешт на автотранспорт, що належить Захаровій Н.В.

На підставі вищевикладеного суд не знаходить правових  підстав для  задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну  та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст.160,163,167,186,254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови не у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі та підписано –17.04.2007р.

Суддя                                                                      О.С.Палей

Надр. 3 прим.

1-          до справи

2-          позивачу

3-          відповідачу