ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.02.07                                                                                 Справа№ 02-4/6-29

Суддя Господарського суду Львівської області М. Синчук, розглянувши матеріали заяви:

кредитора:
Державної податкової інспекції у Перемишлянському районі Львівської області, м. Перемишляни,

про:
порушення провадження у справі про банкрутство приватної агрофірми імені Лесі Українки, с. Борщів,

визнав їх недостатніми для прийняття до розгляду з наступних підстав.

Заяву кредитора підписано в. о. Начальника, однак, доказів призначення п. В.Й. Коваль в. о. начальника не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутством”. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Таких доказів заявником не подано.

Крім того, заяву подано в порядку, передбаченому ст. 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тобто у спрощеному порядку щодо відсутнього боржника. Згідно із ст. 17 ЗУ “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” відомості про юридичну особу включаються до Єдиного державного реєстру (ч. 1), визначено, які відомості повинні міститися в Єдиному державному реєстрі щодо юридичної особи (ч. 2). В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. Згідно з ч. 7 ст. 19 ЗУ “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, якщо реєстраційна картка про підтвердження відомостей про юридичну особу не була надана юридичною особою в установлений строк, державний реєстратор зобов’язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для юридичної особи для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв’язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою упродовж місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ст. 20 ЗУ “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”  відомості, що містяться в єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними, за винятком ідентифікаційних номерів фізичних осіб-платників податків. До заяви, в порушення вимог Закону, не додано доказів внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, тобто до заяви не додано належного доказу, що дає підставу порушити провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника.

В силу ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, лише факт внесення таких відомостей може слугувати підставою для визнання боржника відсутнім. За таких обставин підстави для здійснення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника відсутні.

Однією з необхідних умов порушення провадження у справі про банкрутство є без спірність вимог кредитора, що передбачено п. 3 ст. 6 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Вказана вимога стосується і положень ст. 52 наведеного вище закону. Безспірними вимогами кредитора відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” визнаються вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. Заявником не представлено суду рішень судів, виконавчих документів, на підставі яких можна здійснити стягнення коштів у безспірному порядку. А виставлені кредитором податкові вимоги, податкові повідомлення-рішення відповідно до ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження” виконавчими документами не вважаються. За таких обставин заявником не доведено безспірності його вимог.

Як на доказ неплатоспроможності боржника заявник посилається на те, що платіжні вимоги до банку не були виконані через відсутність коштів на рахунках боржника. Однак, заявником надано суду лише платіжну вимогу №124 від 23.01.2003 р. на суму 100,00 грн., доказу повернення цієї вимоги банком без виконання суду не надано.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 1, 6, 7, 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження”, п. 3 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву державної податкової інспекції у Перемишлянському районі Львівської області про порушення провадження у справі про банкрутство приватної агрофірми імені Лесі Українки повернути без розгляду.

Суддя                                                                                              Синчук М.М.