СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.07                                                                                 Справа № 2/604

Судова колегія у складі: головуючого - судді Седляр О.О., судді Яресько Б.В., судді Зюбанової Н.М., розглянувши матеріали справи за первісним позовом

«Управління житлового будівництва»Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. «Мрія-Інвест», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 396326 грн. 26 коп.

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. Мрія-Інвест», м. Сєвєродонецьк

Луганської області

до «Управління житлового будівництва»Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», м. Київ

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову – Луганське регіональне управління державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», м. Луганськ

про визнання частково недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача ( відповідача за зустрічним позовом) –Очеретько Р.М., дов. від 15.12.06 № 177/1-к,

від відповідача ( позивача за зустрічним позовом) –Гринюк Д.О., дов. від 10.01.07 № 1,

від 3-ої особи  - Лисак Л.М., дов. від 30.01.07 № 31,

відповідно до ст. 77 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 12.04.07 до 20.04.07,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення  з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції за договором про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01 у розмірі 377155 грн. 96 коп., а також річні у сумі 5276 грн. 41 коп. та штрафні санкції у сумі 13893 грн. 89 коп.

Відповідач за первісним позовом відзивом на позовну заяву б/д, б/н, який здано до канцелярії суду від 12.01.07, позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що позивачем неналежно виконані договірні зобов’язання, а саме п.3.1.3 договору № ЛГ-05/01, у частині надання підприємству відомостей про факт підписання данного договору інвесторами, що свідчить про відсутність правових підстав для виконання останнім обов’язку щодо перерахування йому грошових коштів. Крім того, він посилається на те що відповідно до вимог п.7.2 вищевказаного договору передача незавершеного будівництвом об’єкту та функцій замовника вважаються переданими з моменту затвердження Головою правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»акта приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва, що до наступного часу позивачем не зроблено, у зв’язку з чим у підприємства немає правових підстав для виконання п.3.3.4 договору № ЛГ-05/01.

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову відзивом від 31.01.07 № 38 на позовну заяву первісного позивача повідомила, що договір від 26.05.06 № ЛГ-05/01  укладено між сторонами відповідно до вимог ст. 179 Господарського кодексу України; на виконання умов договору про передачу функцій замовника від 01.09.05 № 05/05 (який припинив свою дію на підставі додаткової угоди до договору від 01.09.05 № 05/05 № 2 від 26.05.05); наказу Голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»від 27.04.06 № 98/9). Відповідно до п.1.4, п.5.5 договору від 01.09.05 № 05/05, зі змінами та доповненнями, який укладений між ТОВ «А.О. «Мрія-Інвест»та Луганським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»момент перерахування позивачеві коштів не використаних на будівництві був визначений та відповідач знав про свій обов’язок повернути невикористані кошти. Крім того, п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України № 584 від 29.05.01 фінансування будівництва (реконструкції) житла здійснюється відповідно до договору про інвестування у безготівкової формі за письмовим розпорядженням регіонального управління Фонду банк-агентом з розрахунку позичальника. Тобто інвестори самостійно коштами не розпоряджаються і кошти перераховуються на поточний рахунок підприємства, яке уклало з інвестором відповідні договори про інвестування на будівництво (реконструкцію) житла, лише за письмовим розпорядженням регіонального управління Фонду. Оскільки, з 26.05.06, функції замовника виконує позивач, який прийняв на себе права та обов’язки відповідача за інвестиційними договорами, у зв’язку з чим, кошти, отримані останнім на будівництво житла, підлягають поверненню у порядку та розмірах, визначених умовами договору від 26.05.06 № ЛГ-05/01.

Уточненням до відзиву на позовну заяву б/д, б/н, який здано у засіданні суду 19.02.07, відповідач повідомив, що позовні вимоги також не визнає, з наступних підстав:

- відповідно до ч. 8 ст. 118 Господарського кодексу України товариство вважає договори про заміну сторони, які ним були направлені інвесторам, неукладені;

- вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за порушення грошових зобов’язань є нормативно необґрунтованими, та такими, що не відповідають діючому законодавству;

- позовні вимоги позивача з приводу повернення авансів у капітальному будівництві ніякими спеціальними нормами не підкріплено, що робить повернення авансу нормативно не обґрунтованим;

- позивач повинен вимагати повернення авансів по договорам, укладеним ТОВ «А.О. Мрія-Інвест»та дольниками, оскільки за договором від 01.09.05 № 05/05 жодних коштів підприємство не отримувало, а тільки виконувало частину функцій замовника.

29.03.07, у порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог за первісним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції за договором про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01 у розмірі 383687 грн. 76 коп., а також річні у сумі 5300 грн. 96 коп. та штрафні санкції у сумі 15019 грн. 40 коп.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено вимоги про визнання  п.3.3.4 договору про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01, недійсним.

Відповідач за зустрічним позовом відзивом на позовну заяву від 05.03.07, позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що п.19 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1764, на який посилається позивач, визначено порядок повернення авансу підрядною організацією за підрядними договорами з будівництва, а не за договорами про передачу функцій замовника, оскільки п.п. 18,19 вищевказаної Постанови належать до розділу «Розрахунки за виконані роботи у капітальному будівництві», тобто аванс підлягає поверненню на підставі договорів підряду. У зв’язку з чим, позивач не має ніяких правових підстав застосовувати вказаний нормативний акт до регулювання відносин між сторонами по договору. Посилання позивача на не отримання вимог від Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»про повернення авансу, теж ним не приймаються до уваги, оскільки даний обов’язок не передбачений ні умовами договорів від 01.09.05 № 05/05, від 26.05.06 № ЛГ-05/01, ні п.19 Постанови № 1764. Щодо перевищення меж дієздатності відповідача то, на його думку, він діяв в межах визначених Положенням, чинним законодавством та умовами договору від 26.05.06 № ЛГ-05/01, за яким сторони досягли згоди по усіх істотних умовах.

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову відзивом від 31.01.07 № 38 на позовну заяву первісного позивача повідомила, щодо не обґрунтованості позовних вимог позивача за зустрічним позовом, оскільки момент перерахування позивачеві коштів визначався додатковою угодою  № 1 до договору від 01.09.05 № 05/05 та відповідач знав про свій обов’язок повернути невикористані кошти. Щодо наказу Голови правління від 27.04.06 № 98/4, то на її думку,  він вказує на порядок, строк передачі функцій замовника та об’єкту незавершеного будівництва, з усіма наслідками, які передбачені чинним законодавством України, при передачі таких функцій. Також, на її думку, необґрунтовані і посилання позивача щодо надіслання йому вимоги, оскільки ні договорами, укладеними між сторонами, ні іншими нормативними актами не передбачений обов’язок  Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»направляти таку вимогу. Дія Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1764, на яку в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилається позивач, не розповсюджується на правовідносини, які склались між сторонами, оскільки даний порядок визначає механізм фінансування капітального будівництва за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення цільового  та ефективного використання державних коштів (п.1 Постанови № 1764), однак кошти, що перераховуються, є інвестиціями Позичальників.

Дослідивши матеріали справи за первісним та зустрічним позовом, вислухавши представників сторін, 3-ю особу та приймаючи до уваги, що:

Заяву позивача за первісним позовом щодо збільшення розміру позовних вимог слід задовольнити. Позовними вимогами за первісним позовом вважати: стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням індексу інфляції за договором про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01 у розмірі 383687 грн. 76 коп., а також річні у сумі 5300 грн. 96 коп. та штрафні санкції у сумі 15019 грн. 40 коп.

Між сторонами у справі та 3-ю особою, 26.05.06 було укладено договір про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку № ЛГ-05/01 з додатком,  предметом якого є передача функцій замовника будівництва багатосекціного, 10-ти поверхового житлового будинку за адресою: м. Луганськ, містечко «Гостра могила»( далі –об’єкт) від відповідача до позивача, оскільки в період з 01.09.05 по 26.05.06 функції замовника будівництва об’єкту  виконував відповідач.

Відповідно до п.3.3.3, укладеного сторонами договору, визначено розмір залишку грошових коштів не витрачених на будівництво об’єкту, перерахованих відповідачу у сумі 1749580 грн. 39 коп.

За умовами п.3.3.4, укладеного сторонами договору, передбачено зобов’язання відповідача щодо перерахування на поточний рахунок позивача, суми грошових коштів в розмірі 370516 грн. 69 коп. в наступному порядку:

- суму в розмірі 20 000 грн., в т.ч. ПДВ – 3 333,33 грн. до 30 травня 2006 року,

- суму в розмірі 140 516,69 грн., в т.ч. ПДВ –23 419,45 грн. до 09 червня 2006 року,

- суму в розмірі 210 000 грн. в т.ч. ПДВ –35 000 грн. до 01 липня 2006 року, що відповідачем було зроблено частково, тому позивач за звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача залишку заборгованості.

З ціллю досудового врегулювання спору та у відповідності до вимог п.6.1, укладеного сторонами договору, позивачем було направлено відповідачеві протягом 2006 року листи-вимоги № 17-к, № 29-к, № 34-к, № 62-к, № 84-к, № 89-к, які останнім залишені без відповіді.

Пунктом 4.1, укладеного сторонами договору, передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання грошових зобов’язань за договором у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Позивачем у відповідності до вимог п. 2 ст. 193, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України нараховані відповідачеві за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань штрафні санкції  у розмірі 15019 грн. 40 коп., які він просить стягнути з відповідача.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань позивачем нараховані відповідачеві інфляційні нарахування  у сумі 33171 грн. 07 коп. за весь період прострочення , які він теж просить стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги відхилив з підстав визначених вище.

За зустрічним позовом позивачем заявлено вимоги про визнання  п.3.3.4 договору про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01, недійсним.

В обґрунтування позовних вимог він посилається на те, що: за укладеним сторонами договором про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку № ЛГ-05/01 (п.3.3.3, п.3.3.4) відповідач вимагає повернення частини авансу, перерахованого йому для будівництва житлового будинку. Повернення авансу у житловому будівництві передбачено частиною 19 «Порядку державного фінансування капітального будівництва», яке затверджене Постановою  Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1764, у зв’язку з чим він вважає, що не використані суми авансу перераховується замовнику після 3-х місяців після його одержання. Згідно договору від 01.09.05 № 05-05 функції замовника на той час виконував він. Тобто будучі замовником, він використовував отриманий аванс на подальшу закупівлю матеріалів та обладнання. Крім того, він вказує на те, що на підприємство від Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»не поступало жодної вимоги, щодо повернення авансу. Також він посилається на те, що при укладанні договору про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку № ЛГ-05/01 , а саме в п.п. 3.3.4, відповідач перевищив свої права, надані йому Наказом Голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»від 27.04.06 № 98/9 «Про передачу функцій замовника»та вийшов за межі дієздатності.

У зв’язку з чим він вважає, що п.3.3.4 договору про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01 суперечить нормам діючого законодавству та укладений відповідачем з перевищенням межі своєї дієздатності, тому він  просить суд визнати його недійсним на підставі ст.ст. 203, 215, 217 Цивільного кодексу України.

Відповідач за зустрічним позовом вимоги позивача відхилив з підстав визначених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги первісним позовом підлягають задоволенню повністю,  а за зустрічним –відмові, з огляду на наступне:

За матеріалами справи вбачається, що договір про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01, укладено між сторонами у відповідності до вимог ст. 179 Господарського кодексу України, на виконання умов договору про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 01.09.05 № 05/05, з наступними змінами та доповненнями та Наказу Голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 27.04.06 № 98/9 «Про передачу функцій замовника»з метою забезпечення своєчасної та ефективної  передачі функцій замовника, про що зазначено у самому договорі.

Відповідно до договору про передачу функцій замовника від 01.09.05 № 05/05 з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що ТОВ «А.О. «Мрія –Інвест»виконує функції замовника будівництва багатосекційного, 10-типоверхового житлового будинку за адресою: м. Луганськ, містечко «Острая Могіла», до моменту створення в структурі Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»- Управління житлового будівництва.

13.02.06 Подільскою районною у м. Київі державною адміністрацією, проведено державну реєстрацію юридичної особи –«Управління житлового будівництва»Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву».

За таких обставин, 26.05.06, до договору від 01.09.05 № 05/05, сторонами було укладено додаткову угоду № 2, умовами п.1 якої було передбачено припинення дії договору. Одночасно, сторонами за цією ж датою був укладений договір про передачу функцій замовника по будівництву житлового будинку від 26.05.06 № ЛГ-05/01.

Сторонами, на момент передачі об'єкту та функцій замовника за договором № ЛГ-05/01, досягнуто згоди, що відповідач отримав в якості авансу 1 749 580, 39 грн., та за який зобов'язався розрахуватися в порядку, передбаченому п.3.3.4, укладеного договору, що відповідачем частково було виконано, шляхом перерахування суми 20 000 грн. за платіжним дорученням від 30.05.06.

Суму заборгованості 350516 грн. 69 коп., яка склалась за відповідачем згідно умов, укладеного між сторонами договору від 26.05.06 № ЛГ-05/01, обґрунтована та підтверджена матеріалами справи, у тому числі передаточним балансом на 17.05.06, який підписаний сторонами без доповнень та зауважень.

Посилання відповідача на відсутність у нього відомостей щодо згоди та підписання угод інвесторами, внаслідок укладення договору від 26.05.06 № ЛГ-05/01 щодо передачі функцій замовника та відсутності акта приймання-передачі об’єкту незавершеного будівництва, судом не приймається щодо уваги, оскільки з моменту укладення договору, а саме 26.05.06, функції замовника виконує позивач та відповідно до вимог чинного законодавства укладено угоди про заміну сторони за договорами про інвестування, у яких позивач прийняв на себе обов’язки за відповідними договорами, а відтак  кошти отримані відповідачем на будівництво  житла підлягають поверненню в порядку та розмірах, визначених умовами договору. Посилання відповідача на п.7.2 договору № ЛГ-05/01, щодо зобов’язань по передачі незавершеного будівництва об’єкту та функцій замовника, судом також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до умов п. 7.1 договір набирає чинності  з  моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов’язань.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору та  інших актів цивільного законодавства.

Заявлена позивачем сума штрафних санкцій 15019 грн. 40 коп., відповідно до вимог ст. 231 Господарського кодексу України, обґрунтована, оскільки порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених, зокрема умовами договору (п.4.1) та цим Кодексом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються  господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання грошових зобов’язань.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна із сторін є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення пов’язане з виконання державного контракту, або виконання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом або договором, зокрема за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов’язання , за кожний день прострочення.

Довідкою Головного межрегіонального управління статистики у м. Києві № 3848106  від 28.02.06 зазначено, що позивач у справі –є підприємством, заснованим на державній власності, а тому у відповідності до вимог ст. 22 Господарського кодексу України відноситься до державного сектору економіки.

Зміст ст. 231 Господарського кодексу України відповідає розумінню інтересів держави відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.99 за яким держави може вбачати свої інтереси в діяльності державних органів, державних підприємств чи організацій. Зі змісту даної статті вбачається, що передбачені нею штрафні санкції застосовуються саме за відсутності інших розмірів штрафних санкцій чи засобів забезпечення виконання зобов’язання у законі чи договорі (з врахуванням думки, викладеної в Постанові ВГСУ від 13.03.07 № 44/520-41/500).   Частина 6 ст. 231 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач, регулює відносини між сторонами щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, яка встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Тому посилання відповідача на нормативну необґрунтованість даних вимог безпідставна.

Щодо стягнення сум інфляційних нарахувань та 3% річних, то вимоги позивача у цій частині також цілком обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Судова колегія вважає, що зустрічний позов підлягає відхиленню з огляду на наступне:

Посилання відповідача на невідповідність п. 3.3.4 договору № ЛГ-05/01 вимогам пункту 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1764 ( далі –Постанова № 1764) не обгрунтоване, оскільки не розповсюджується на правовідносини, які склались між сторонами  з огляду на наступне.

Пунктом 1 Постанови № 1764, передбачено, що даний порядок, який визначає механізм фінансування капітального будівництва за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення цільового та ефективного використання державних коштів. З матеріалів справи вбачається, що позивач, за зустрічним позовом, отримав кошти на будівництво житла не з державного бюджету, а з рахунків фізичних осіб - позичальників Фонду (інвесторів), відповідно до умов визначених Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.01 № 584 та договорів про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, згідно із згідно із додатком 1 до договору № ЛГ -05/01.

Пунктом 7 Постанови № 1764 також передбачено порядок здійснення видатків на капітальне будівництво, а саме: органи Державного казначейства відповідно до встановленого даним органом порядку здійснюють видатки на капітальне будівництво за рахунок державних капітальних вкладень та для здійснення видатків на капітальне будівництво за рахунок державних капітальних вкладень замовники подають до відповідних органів Державного казначейства за місцем розташування документи, передбачені п.п. 8, 9 даної Постанови. Позивачем за зустрічним позовом, як замовником будівництва житла, не доведено суду, жодні із вимог, дій та надання документів до органів Державного казначейства, які визначені вказаним Порядком.

Предметом позовної заяви, за первісним позовом є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором передачі функцій замовника № ЛГ 05/01 від 26.05.06. Пунктом 19 Постанови № 1764, на яку посилається позивач, визначено порядок повернення авансу підрядною організацією за підрядними договорами з будівництва, оскільки даний пункт належить до розділу «Розрахунки за виконанні роботи у капітальному будівництві», тобто аванс підлягає поверненню на підставі договорів підряду, а не за договорами про передачу функцій замовника.

Також і необґрунтовані посилання позивача за зустрічним позовом, щодо перевищення повноважень відповідачем за Наказом Голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»від 27.04.06 № 98/9 «Про передачу функцій замовника», оскільки при укладанні договору № ЛГ 05/01 від 26.05.06, відповідач за зустрічним позовом,   діяв в межах визначених Положенням про «Управління житлового будівництва»Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», чинним законодавством та умовами укладеного сторонами договору.

Відповідно до п.1.5, п.1.6 та п. 1.7 Положення передбачено, що Управління житлового будівництва Фонду має власне найменування, самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку із зображенням Державного Герба України та своєю назвою, кутовий та інші штампи, бланки зі своїм найменуванням та може мати зареєстрований фірмовий і товарний знаки та є юридичною особою з дня його державної реєстрації, тобто відповідно до вимог чинного законодавства України має всі ознаки юридичної особи. Пунктами 8.1 та 8.2 Положення, визначені повноваження Управління щодо укладання договорів з фізичними, юридичними особами та іншими суб'єктами правовідносин з метою забезпечення виконання покладених на Управління житлового будівництва Фонду завдань, отримувати у власність, користування та на інших правах кошти, майно, земельні ділянки від органів місцевого самоврядування, державної виконавчої влади, підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на частину 1 ст. 203 Цивільного кодексу України вказуючи на те, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Однак, відповідно до умов ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти  договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У договорі сторони мають право відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З огляду на вказане вище, позовні вимоги позивача, щодо визнання п. 3.3.4 договору на передачу функцій замовника № ЛГ 05/01 від 26.05.06, недійсним, не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, позовні вимоги позивача за первісним позовом, слід задовольнити та стягнути з відповідача на його користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції у сумі 383687 грн. 76 коп., річні у сумі 5300 грн. 96 коп. та штрафні санкції у сумі 15019 грн. 40 коп. з віднесенням на нього судових витрат, у задоволенні зустрічного позову відмовити, з віднесенням судових витрат на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного ст.ст. 6, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст. 22,44,49,77,82,84,85  Господарського   процесуального   кодексу  України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1.  Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. Мрія-Інвест»,                      м. Сєвєродонецьк Луганської області, квартал МЖК «Мрія», буд. 2, код 21774527 на користь Управління житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному Житловому будівництву», м. Київ, вул. Спаська, буд. 6 Б, код 33942838 заборгованість з урахуванням індексу інфляції у сумі 383687 грн. 76 коп., річні у сумі 5300 грн. 96 коп., штрафні санкції у сумі 15019 грн. 40 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 4040 грн. 08 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.,  видати наказ.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Судові витрати за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  23.04.07

Суддя                                                                                            О.О. Седляр

Суддя                                                                                            Н.М. Зюбанова

Суддя                                                                                            Б.В. Яресько