ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 3/71

20.02.07

За позовом    Малого підприємства у формі товариства з
обмеженою

відповідальністю по
міжнародному гуманітарному співробітництву

«Дружба»

До                      1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Салон «Валентина»

2) Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрпромметал»

3) Управління з питань
комунального майна, приватизації та

підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві ради

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Шевченківська
районна у місті Києві державна адміністрація

Про                       визнання недійсними договорів
купівлі-продажу

Суддя Хілінська В.В.

Представники:

Від позивача            не з'явились

Від відповідача 1    Мостовенко С.М. -п дов. № б/н  від 16.01.2006

Від відповідача 2    Антонець Л.С. -по дов. № б/н від 23.02.2006

Від відповідача 3    Бут В.А. -по дов. № 7/8-283-25/53 від
10.10.2006

Від третьої особи    не з'явились

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані позовні вимоги Малого підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю по міжнародному гуманітарному співробітництву
«Дружба» про визнання договору купівлі-продажу від 20.03.2006 укладеного між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон «Валентина»та Управлінням з
питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської
районної у місті Києві ради; про визнання недійсним договору купівлі-продажу
від 05.10.2006 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон
«Валентина»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромметал».

Позивач в судове засідання не
з'явився, вимог суду викладених в ухвалі від 01.02.2007 не виконав.

Відповідач 1 у письмовому відзиві
на позов повністю не погоджується з позовними вимогами та вважає їх
незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству
України з наступних підстав. На момент укладання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 20.03.2006 між Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради
та ТОВ Салон «Валентина», право власності на це приміщення належало
Шевченківській районній раді народних депутатів на підставі свідоцтва про право
власності від 12.08.1997. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про місцеве
самоврядування»сільські, селищні, міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування,
визначені Конституцією України, цим та іншими законами. ТОВ Салон «Валентина»з
1995 по березень 2006 року орендувало у Шевченківської районної у м. Києві ради
нежитлове приміщення загальною площею 214,00 кв. м., яке розташоване за
адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 26 А. На підставі рішень та розпоряджень
Шевченківської районної у м. Києві ради укладались договори оренди нежитлового
приміщення. Згідно ч.2 ст.41 ЗУ «Про місцеве самоврядування»районні у місті
ради (уразі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та
законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими
об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у
містах. Діючи відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 ЗУ«Про місцеве
самоврядування»Шевченківська районна у м. Києві рада рішенням 12 сесії 22
скликання № 112 затвердила перелік об'єктів комунальної власності
Шевченківського району, що підлягають приватизації шляхом викупу. До переліку
таких об'єктів був включений будинок № 26, літера А, по вул. В.Житомирській в
м. Києві. Відповідно до витягу з Додатку до рішення Шевченківської районної у
м. Києві ради 12 сесії 22 скликання № 112 від 09.10.1997 ТОВ Салон
«Валентина»було надано дозвіл приватизувати шляхом викупу нежитлове приміщення
загальною площею 214,00 кв. м., яке розташоване в м. Києві по вул.
В.Житомирська, 26, літера А. Цей факт є беззаперечним підтвердженням того, що
Шевченківська районна у м. Києві рада (власник приміщення), реалізуючі свої
повноваження, визначені ЗУ «Про місцеве самоврядування», сесійно прийняла
рішення про відчуження вказаного нежилого приміщення. Це рішення слугувало
підставою для укладання договору купівлі-продажу між органом приватизації,
створеним Шевченківською районною у м. Києві радою, а саме Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.
Києві ради та ТОВ Салон «Валентина». Приватизація комунального майна
здійснюється згідно порядку, який визначений ЗУ «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)». Відповідно до ст.4 ЗУ «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»продавцями
об'єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності, і є органи
приватизації, створені місцевими радами. В даному випадку таким органом
приватизації виступає Управління з питань комунального майна, приватизації та
підприємства Шевченківської районної у місті Києві ради, який відповідно до ст.
17 ЗУ «Про місцеве самоврядування» є підпорядкованим, підзвітним та
підконтрольним Шевченківській районній у м. Києві раді. ТОВ Салон
«Валентина»звернулося до останнього, як до уповноваженого органу Шевченківської
районної ради у м. Києві, з проханням здійснити відповідні дії по виконанню
рішення 12 сесії 22 скликання № 112 від 09.10.1997, а саме провести відповідну
оцінку об'єкта приватизації та підписати договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення за адресою: м. Київ, вул. В. Житомирська, 26, літера А. Ч. 1. ст. 11
ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію»передбачено, що викуп майна підприємств, зданих в оренду,
проводиться з додержанням вимог, передбачених чинним законодавством України про
приватизацію». 20.03.2006, попередньо здійснивши всі процедури, передбачені
чинним законодавством України про приватизацію державного майна, між ТОВ Салон
«Валентина»та Управлінням з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради був укладений договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення (копія в матеріалах справи). За
приміщення ТОВ Салон «Валентина»сплатило відповідачу-3 - 533121,60  грн. Після реєстрації права власності ТОВ
Салон «Валентина»стало законним власником нежилого приміщення площею 213,20 кв.
м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 26-А. 05.10.2006
року між ТОВ Салон «Валентина»та ТОВ «Укрпромметал» був укладений договір
купівлі-продажу нежилого приміщення площею 213,20 кв. м., яке знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 26-А. Враховуючи викладене просить в
задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 у письмовому відзиві
на позов позовні вимоги вважає безпідставними і такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав. Договір купівлі-продажу нежилого приміщення,
розташованого за адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, буд. 26 від 20.03.2006,
укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (продавець) та ТОВ Салон
«Валентина»(покупець) (далі договір № 1) укладено з дотриманням вимог діючого
законодавства України та цей договір повністю відповідає вимогам ст. 203 ЦК
України і не може бути визнаний недійсним, оскільки для цього відсутні правові
підстави. В позовній заяві позивач вказує, що договір № 1 суперечить вимогам
ст. 658 ЦК України, що не відповідає дійсності. Продавець за договором № 1 - є
належним продавцем і мало право продажу нерухомого майна за договором № 1.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ  «Про місцеве
самоврядування»управління районних у містах рад є їх виконавчими органами.
Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських рад належить, в тому числі і управління в
межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності
відповідних територіальних громад. Відповідно до ч. 2. ст. 41 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні»- районні у містах ради (у разі їх створення) та їх
виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють
управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до
комунальної власності територіальних громад районів у містах. Таким чином,
позивач в позовній заяві перекручує норми закону і посилається на статтю 41
Закону, з якої робить витяг в тій частині, яка для нього вигідна, тоді як
управління нерухомим майном здійснюють ради та їх виконавчі органи, до яких
відноситься і відповідач-3. Управління з питань комунального майна,
приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради діяло в
межах повноважень, наданих йому Законом України «Про місцеве самоврядування в
Україні»та Положенням про Управління з питань комунального майна, приватизації
та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві, затвердженим рішенням IX
сесії XXIV скликання Шевченківської районної у м. Києві ради № 263 від
25.11.2003. Крім того, позивач умисно вводить суд в оману і стверджує в позові,
що Шевченківська районна у м. Києві рада не приймала рішення про відчуження
нежилого приміщення загальною площею 213,20 кв. м., розташованого в підвалі
будинку за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 26. Тоді як, згідно
з рішенням 12 сесії XXII скликання Шевченківської районної у м. Києві ради
народних депутатів від 09.10.1997 № 112 «Про затвердження переліку об'єктів
комунальної власності району, що приватизуються шляхом викупу»було прийнято
рішення про затвердження переліку об'єктів комунальної власності Шевченківського
району, що приватизуються шляхом викупу. В додатку до вищеназваного рішення
Шевченківської районної у м. Києві ради п. № 4 було включено до переліку
об'єктів комунальної власності Шевченківського району, що приватизуються шляхом
викупу ТОВ Салон «Валентина»нежитлове приміщення по вул. В.Житомирська, 26.
Приймаючи рішення про затвердження переліку об'єктів комунальної власності
району, що підлягають приватизації шляхом викупу»Шевченківська районна у м.
Києві рада діяла на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»та ст. 7
ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».
Таким чином, Шевченківська районна у м. Києві рада прийняла рішення про продаж
шляхом викупу об'єкту названого нежитлового приміщення і відповідач-3 при
укладення договору № 1 діяв на підставі цього рішення Шевченківської районної у
м. Києві ради та в межах наданих йому повноважень, а договір № 1 повністю
відповідає ст. 203, 658 ЦК України. Згідно зі ст. 23 ЗУ «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»право власності на державне
майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем
та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом
приймання-передачі зазначеного майна. Договір № 1 було укладено між покупцем
(ТОВ Салон «Валентина») та відповідачем-3, яке органом приватизації і діяло на
підставі рішення Шевченківської районної у м. Києві ради. Відповідно до ст. 22
ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»право
власності (право володіння, користування та розпорядження) об'єктом
приватизації переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного
об'єкта приватизації. Після укладення договору № 1 ТОВ Салон
«Валентина»повністю сплатило вартість придбаних нежилих приміщень по вул.
В.Житомирська, буд. 26 у м. Києві, між сторонами договору № 1 було підписано
акт приймання-передачі зазначеного нежитлового приміщення. Вказаний об'єкт
пройшов державну реєстрацію і був зареєстрований Київським міським бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна 17.05.2006 за реєстровим № 2191 к, після чого ТОВ Салон «Валентина»стало
повноправним власником цього майна і було ним до продажу не житлових приміщень
ТОВ «Укрпромметал». Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений
між ТОВ Салон «Валентина»(продавець) та ТОВ «Укрпромметал»(покупець) від
05.10.2006 року (далі договір № 2) повністю відповідає вимогам діючого
законодавства і не є недійсним. Твердження позивача про недійсність договору №
1 є безпідставними і незаконними, оскільки цей договір є дійсним, повністю
відповідає вимогам діючого законодавства, в судовому порядку договір № 1 не
визнавався, а ТОВ Салон «Валентина»було законним власником нежилого приміщення
по вул. В.Житомирській, буд. 26 м. Київ і відповідно мало право вільно
розпоряджатися належним йому майном і продати ТОВ «Укрпромметал». Отже, не
житлові приміщення по вул. В.Житомирській, 26, м. Київ були придбані нашим
підприємством у законного власника, договір купівлі-продажу від 05.10.2006
відповідає вимогам діючого законодавства і відсутні правові підстави для
визнання його недійсним. Таким чином, у позивача відсутні будь-які підстави для
подання цього позову до ТОВ Салон «Валентина»та ТОВ «Укрпромметал»про визнання
недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 05.10.2006, а в
задоволенні позовних вимог повинно бути повністю відмовлено.

Відповідач 3 у письмовому відзиві
на позовну заяву з позовом не погоджується з наступних підстав. Рішенням
Шевченківської районної у м. Києві ради № 263 від 25.11.2003 створено
Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради, яке стало правонаступником КП УЖГ
Шевченківського району м. Києва в частині орендних відносин і зареєстровано як
юридичну особу 25.11.2003р. та внесено до ЄДРПОУ 16.12.2003. Відповідно до п. 1
ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»право комунальної власності на
нерухоме майно належить територіальним громадам, зокрема, районів у містах, які
згідно зі статтею 143 Конституції України безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування управляють майном, що є комунальною власністю.
Як передбачено п. 5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначені
органи від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону
здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності. Представницькі органи місцевого
самоврядування вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих
повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності
територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення
(пункт 31 статті 26 цього ж Закону). Зокрема, до відання виконавчих органів цих
рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до
комунальної власності (п. 9. Роз'яснення Президії Вищого господарського суду
України № 04-5/601 від 31.05.2002) Так відповідно до положення про Управління з
питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради п. 1.3. Управління є виконавчим органом, якому
райрадою делеговано функції та повноваження щодо управління комунальною
власністю територіальної громади Шевченківського району м. Києва. Посилання
позивача на не делегування Управлінню повноважень щодо прав на прийняття рішень
про продаж спірного приміщення не відповідає дійсності, оскільки, пунктом
3.1.18. визначено, що, Управління здійснює повноваження власника щодо майна,
яке приватизується відповідно до прийнятих ним рішень. 09.10.1997 Шевченківська
районна рада народних депутатів м. Києва 12 сесія XXII скликання прийняла
рішення № 112 яким було затверджено перелік об'єктів комунальної власності
Шевченківського району, що приватизуються шляхом викупу (згідно з додатком),
відповідно до якого ТОВ Салон «Валентина»надано право на приватизацію нежилого
приміщення за адресою м. Київ, вул. В.Житомирська, 26. Відповідно до ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Тому посилання відповідача на невідповідність
укладеного договору статті 203 ЦК України не відповідають дійсності і не можуть
бути прийняті судом до уваги. Укладений договір купівлі-продажу не суперечить
вимогам статті 658 ЦК України оскільки на момент продажу спірного приміщення
воно знаходилось у власності територіальної громади Шевченківського району м.
Києва, що підтверджує і сам позивач (7 абзац позовної заяви).  Враховуючи викладене просить в позові
відмовити повністю.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, вимог суду вкладених в ухвалі від 01.02.2007 не виконала.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві вказує на
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України є підставою недійсності
правочину - ст. 215 Цивільного кодексу України. На думку позивача, договір
купівлі-продажу не житлового приміщення від 20.03.2006, укладений відповідачами
3 і 1, суперечить ст. 658 Цивільного кодексу України, оскільки
Шевченківська  районна у місті Києві рада
не приймала рішення про відчуження нежитлового приміщення загальною площею
213,20 кв. м., розташованого в підвалі будинку за адресою: м. Київ, вул. Велика
Житомирська, буд. 26 і право на прийняття рішення про продаж цього майна
відповідачу-3 не делегувала.

На думку суду, такі твердження
позивача є помилковими, з огляду на наступне

Відповідно до ст. 658 Цивільного
кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу,
встановлених законом, належить власнику товару.

На момент укладання договору
купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2006, між відповідачем 3 і
відповідачем 1, право власності на це приміщення належало Шевченківській
районній раді народних депутатів на підставі Свідоцтва, про право власності від
12.08.1997.

Частина 1 ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування»визначає, що сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні
громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про місцеве самоврядування»управління районних у містах рад є їх виконавчими
органами.

Статтею 29 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»визначено, що
до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить,
в тому числі і управління в межах, визначених радою, майном, що належить до
комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч. 2. ст. 41 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні»- районні у містах ради (у разі
їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів
України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами,
що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах.

Рішенням Шевченківської районної у
м. Києві ради № 263 від 25.11.2003 створено Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради,
яке стало правонаступником КП УЖГ Шевченківського району м. Києва в частині
орендних відносин. Управління з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради зареєстровано як
юридична особа 25.11.2003 та внесено до ЄДРПОУ 16.12.2003.

Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону
України  «Про місцеве самоврядування в
Україні»право комунальної власності на нерухоме майно належить територіальним
громадам, зокрема, районів у містах, які згідно зі статтею 143 Конституції
України безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є комунальною власністю.

Як передбачено п. 5 ст. 60 Закону
України  «Про місцеве самоврядування в
Україні», зазначені органи від імені та в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та
розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Пунктом 31 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування»встановлено, що представницькі органи місцевого
самоврядування вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих
повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності
територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Зокрема, до відання виконавчих
органів цих рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що
належить до комунальної власності (п. 9. Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України № 04-5/601 від 31.05.2002). Так, відповідно до
Положення про Управління з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради п. 1.3. Управління є
виконавчим органом, якому райрадою делеговано функції та повноваження щодо
управління комунальною власністю територіальної громади Шевченківського району
м. Києва. Посилання позивача на те, що не делегування Управлінню не делеговані
повноваження щодо прав на прийняття рішень про продаж спірного приміщення не
відповідає дійсності, оскільки, пунктом 3.1.18. визначено, що, Управління
здійснює повноваження власника щодо майна, яке приватизується відповідно до прийнятих
ним рішень.

Також не відповідають дійсності
твердження позивача про неприйняття власником майна рішення про його
відчуження. Діючи відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве
самоврядування»Шевченківська районна рада народних депутатів м. Києва 12 сесія
XXII скликання 09 жовтня 1997 року прийняла рішення № 112, яким було
затверджено перелік об'єктів комунальної власності Шевченківського району, що
приватизуються шляхом викупу (згідно з додатком). В додатку до рішення № 112
від 09.10.1997 року було затверджено перелік об'єктів комунальної власності
Шевченківського району, що приватизуються шляхом викупу, відповідно до якого
ТОВ Салон «Валентина»надано право на приватизацію шляхом викупу  нежитлового приміщення за адресою м. Київ,
вул. В.Житомирська, 26. Приймаючи вищезазначене рішення про затвердження
переліку об'єктів комунальної власності району, що підлягають приватизації
шляхом викупу, Шевченківська районна рада народних депутатів м. Києва діяла
відповідно до Закону України  «Про
місцеве самоврядування в Україні»та ст. 7 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Таким чином, Шевченківська районна
рада народних депутатів м. Києва (власник приміщення), реалізуючі свої
повноваження, визначені Закону України «Про місцеве самоврядування», сесійно
прийняла рішення про відчуження вказаного нежилого приміщення. Це рішення стало
підставою для укладання договору купівлі-продажу між органом приватизації,
створеним Шевченківською районною у м. Києві радою, а саме Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.
Києві ради та товариством з обмеженою відповідальністю  Салон «Валентина».

Приватизація комунального майна
здійснюється згідно порядку, який визначений Законом України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно до ст.4 Закону
України  «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)» продавцями об'єктів малої
приватизації, що перебувають у комунальній власності, і є органи приватизації,
створені місцевими радами.

В даному випадку таким органом
приватизації виступило Управління з питань комунального майна, приватизації та
підприємства Шевченківської районної у місті Києві ради, який відповідно до ст.
17 Закону України «Про місцеве самоврядування»є підпорядкованим, підзвітним та
підконтрольним Шевченківській районній у м. Києві раді. Відповідач-3, укладаючи
договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2006 діяв відповідно
до вимог діючого законодавства та на
виконання рішення 12 сесії 22 скликання № 112 від 09.10.1997. А саме,
відповідач 3 провів відповідну оцінку об'єкта приватизації та підписав договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. В.
Житомирська, 26, літера А.

20.03.2006 між Товариством з
обмеженою відповідальністю  Салон
«Валентина»та Управлінням з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради був укладений договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Всі суттєві умови,  які законодавством були визначені для
договору купівлі-продажу, сторонами було передбачено і викладено в договорі від
20.03.2006, цей договір було  підписано  сторонами та посвідчено нотаріально.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»право
власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який
укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу
приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Відповідно до ст. 22 Закону
України  «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)»право власності (право володіння,
користування та розпорядження) об'єктом приватизації переходить до покупця з моменту
сплати повної вартості придбаного об'єкта приватизації. Після укладення
договору купівлі-продажу від 20.03.2006 відповідач 1 повністю сплатив  вартість придбаних нежилих приміщень по вул.
В.Житомирська, буд. 26 у м. Києві у сумі 533121,60 грн., між відповідачем 1 і
відповідачем 3 було підписано акт приймання-передачі   зазначеного
нежитлового   приміщення.

Вказане приміщення пройшло державну
реєстрацію і було зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.05.2006 за
реєстровим № 2191 к, після чого товариство з обмеженою відповідальністю Салон
«Валентина»стало законним власником нежилого приміщення площею 213,20 кв. м.,
розташованого за адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 26-А.

Відповідно до ст. 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору. Тому посилання позивача на невідповідність
укладеного договору статті 203 Цивільного кодексу України не відповідають
дійсності і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Договір купівлі-продажу від
20.03.2006 між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та Товариством з
обмеженою відповідальністю Салон «Валентина»укладено з дотриманням вимог
діючого законодавства України і він
відповідає вимогам статей 203, 215, 658 Цивільного кодексу України,
Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)».

Товариство з обмеженою
відповідальністю Салон «Валентина», яке було власником нежитлового приміщення
загальною площею 213,20 кв. м., розташованого в підвалі будинку за адресою: м.
Київ, вул. Велика Житомирська, 26, мало право вільно розпоряджатися належним
йому майном, зокрема, приймати рішення щодо його відчуження.

05 жовтня 2006 року між
Товариством  Салон «Валентина»та
Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромметал»було укладено договір
купівлі-продажу вищеназваного нежитлового приміщення. На момент вчинення цього
правочину відповідач 1 був власником спірного приміщення і діяв з дотриманням
вимог діючого законодавства України та ст. 658 Цивільного кодексу України.  Всі суттєві умови,  які законодавством були визначені як суттєві
для договору купівлі-продажу, сторонами було дотримано і викладено в договорі
від 05.10.2006, цей договір був підписаний представниками сторін та посвідчений
нотаріально.

Таким чином, договір
купівлі-продажу від 05.10.2006, укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю Салон «Валентина»та товариством з обмеженою відповідальністю
«Укрпромметал»відповідає вимогам діючого законодавства України, укладено з
дотриманням  статей 203, 215, 658 ЦК
України, а тому  відсутні правові
підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 203 Цивільного
кодексу України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

З огляду  на вищевикладене,  позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню
не підлягають повністю.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на
позивача.

Керуючись  ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Хілінська