ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.

Справа № 8/2/07

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петрова М.С.,

суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання Павловій Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений,
про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду
апеляційної скарги не заявляв

від відповідача: ОСОБА_2,
довір. НОМЕР_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду
Миколаївської області від  20.01.2007 р.

у справі № 8/2/07

за позовом
Приватного підприємства фірма „Емія”

до
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1(далі по тексту СПД
ОСОБА_1.)

про стягнення 15890,44 грн.

В
С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.01.07р. ( суддя Гриньова Т.В.) вжитті заходи по
забезпеченню позову ППФ „Емія” на підставі ст.66,67 ГПК України, а саме
накладено арешт на майно відповідача вартістю 15890,44 грн.

До вказаного висновку місцевий
господарський суд дійшов посилаючись на доводи позивача щодо необхідності
вжиття заходів по забезпеченню позову.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
господарського суду СПД ОСОБА_1. звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу
скасувати, у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
СПД ОСОБА_1. посилається на те, що місцевий господарський суд в оскарженій
ухвалі не зазначив підстави, з яких вжиті заходи по забезпеченню позову та не
проаналізував надані до позовної заяви матеріали на предмет з'ясування
обставин, яки обумовлюють необхідність вжиття заходів по забезпеченню позову.

Скаржник також вважає, що
застосованій судом 1 інстанції захід по забезпеченню позову у вигляді арешту
майна відповідача не відповідає предмету позову, оскільки позивач вимагає
стягнення коштів, а не майна.

Крім того, скаржник зазначає на те,
що місцевий господарський суд прийняв ухвалу про забезпечення позову без
виклику сторін в судове засідання та з'ясування позиції відповідача щодо
заявлених позовних вимог і клопотання позивача про забезпечення позову.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, його представник в судове засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання належним чином повідомлений, про причини неявки в судове
засідання не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги
не заявляв, тобто без поважних причин не скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та вислухавши пояснення представника відповідача, судова
колегія приходить до наступного.

Як вбачається із позовної заяви ППФ
„Емія” останнє звернулося із позовом про стягнення з СПД ОСОБА_1 15890,44 грн.,
з яких 5200 грн. -подвійна плата за користування орендованим майном за час
прострочення його повернення, 4690,44 грн. -штраф за затримку підписання акту
про повернення орендованого  майна, 6000
грн. -збитки у вигляді не одержаного прибутку за час прострочення повернення
орендованого майна.

Одночасно з подачею позовної заяви
позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на
майно відповідача, що знаходиться в орендованому останнім приміщенні
торгівельного павильону НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1

Відповідно із ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову,
якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення господарського суду.

Згідно із п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.06 р. №9 „Про практику застосування судами
цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення
позову” (далі по тексту постанова Пленуму ВСУ №9 від 22.12.06 р.) розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, суд 1 інстанції не
врахував  вищезазначені вимоги Пленуму
щодо відповідності позовних вимог виду забезпечення позову, оскільки вимоги
ППФ„Емія” є грошовими, а позов забезпечено шляхом арешту майна відповідача, що
в подальшому, як вбачається з апеляційної скарги відповідача, призвело до
перешкод у здійсненні ним господарської діяльності, у нього було вилучено
майно, яке знаходилося на реалізації в торгівельному павильоні НОМЕР_2.

Вказані обставини також свідчать
про те, що місцевий господарський суд застосовуючи такий засіб забезпечення як
арешт майна відповідача не врахував інтереси останнього та фактично позбавив
його можливості здійснювати підприємницьку діяльність і при можливому
задоволенні позову розрахуватися з позивачем.

Крім того, судова колегія вважає,
що місцевий господарський суд застосовуючи заходи по забезпеченню позову, не
навів будь-яких доказів, які б свідчили про реальну загрозу утруднення чи
неможливості виконання судового рішення, відсутні таки докази і в наявних матеріалах
справи.

В той же час в судовому засіданні
представник відповідача відповідно із ст.ст.38,101 ГПК України надав квитанцію
про  сплату ОСОБА_1 орендної плати за
січень 2007 р. у сумі 7500 грн.

Вищезазначене свідчить про те, що
відповідач не ухиляється від оплати боргу, тобто фактично не існує  реальної загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що відповідно із ст.66
ГПК України та п.4 Пленуму ВС України від 22.12.06 р. №9 виключає можливість
застосування судом заходів по забезпеченню позову.

За таких обставин апеляційна скарга
СПД ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвалу господарського суду Миколаївської
області від 20.01.07 р. слід скасувати, у задоволенні клопотання позивача про
вжиття заходів по забезпеченню позову відмовити.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи скаржника щодо необхідності виклику сторін в судове засідання при
прийнятті рішення про забезпечення позову, оскільки ст.66 ГПК України не
передбачає обов'язкового виклику сторін в судове засідання для прийняття
рішення про забезпечення позову, згідно із цією статтею ГПК України
забезпечення позову допускається в будь-який стадії провадження у справі.

Керуючись
ст.ст.66,67,99, 101-106 ГПК України, колегія суддів, -

П О
С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1задовольнити,
ухвалу господарського суду Миколаївської області від 20.01.07р. скасувати, у
задоволенні клопотання ППФ „Емія” про забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, що належить відповідачеві й знаходиться в орендованому
позивачем торгівельному павільйоні НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 відмовити

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному
порядку.

Головуючий суддя
М.С. Петров

Суддя                                                                           С.І.  Колоколов

Суддя
Г.П.  Разюк