ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.07 р.                                                                               Справа № 45/365

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”, , м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, , м. Донецьк

про стягнення 36 739 грн. 35 коп.

Суддя Б.Д. Плотніцький

при секретарі судового засідання Івашури О.А.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”, м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, м. Донецьк, про стягнення заборгованості у сумі 36 739 грн. 35 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на відношення, що фактично склалися між сторонами внаслідок усної домовленості між сторонами щодо поставки товару, в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару. При цьому, позивач посилається на видаткові накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей та вимогу б/н від 23.11.2006р.

06.02.2007р. господарським судом задоволене клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”  про розгляд справи без участі його представника та на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Відповідач у судові засідання не з’явився, відзив не надав, позов не оскаржив. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку.

Згiдно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до видаткових накладних №58 від 16.01.2006р., №191 від 02.02.2006р., №497 від 23.03.2006р., №535 від 29.03.2006р., №754 від 04.05.2006р., №882 від 24.05.2006р., №1020 від 14.06.2006р., №11250 від 30.06.2006р., №1270 від 26.07.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”, м.Київ поставило відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, м. Донецьк товар на суму 36 739 грн. 35 коп. (з урахуванням часткової оплати).

Відповідачем товар, що визначений у зазначених видаткових накладних, був отриманий на підставі довіреностей на отримання матеріальних цінностей серія ЯКО №270081 від 16.01.2006р., серія ЯКО 270084 від 02.02.2006р., серія ЯКО №270098 від 23.03.2006р., серія ЯМЕ №044104 від 29.03.2006р., серія ЯМЕ №044112 від 04.05.2006р., серія ЯМЕ №044118 від 24.05.2006р.

Як стверджує позивач, відповідачем не виконані зобов’язання в частині оплати поставленого товару у сумі 36 739 грн. 35 коп.

Враховуючи, що строки оплати сторонами не були узгоджені, позивач на адресу відповідача направив вимогу б/н від 23.11.2006р. про сплату протягом семи днів заборгованості у сумі 36 739 грн. 35 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю „Меріда Україна”.

Проте вимога позивача залишена без задоволення.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача передоплати у сумі 36 739 грн. 35 коп.

Відповідач у судове засідання не з’явився, позов не оскаржив, відзив не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку.

Господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Як було встановлено судом, між позивачем та відповідачем була укладена усна домовленість про поставку продукції.

При дослідженні матеріалів справи було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна” поставило Товариству з обмеженою відповідальністю „Елена –плюс” товар, що був зазначений у видакових накладних №58 від 16.01.2006р., №191 від 02.02.2006р., №497 від 23.03.2006р., №535 від 29.03.2006р., №754 від 04.05.2006р., №882 від 24.05.2006р., №1020 від 14.06.2006р., №11250 від 30.06.2006р., №1270 від 26.07.2006р.

Таким чином, відповідно до п.2 ст.509, п.4 ст.11 Цивільного кодексу України між сторонами виникли цивільні права та обов’язки в результаті фактичних дій сторін, направлених на встановлення цих правовідносин.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Товар з боку відповідача був отриманий, про що свідчать довіреності на отримання матеріальних цінностей серія ЯКО №270081 від 16.01.2006р., серія ЯКО 270084 від 02.02.2006р., серія ЯКО №270098 від 23.03.2006р., серія ЯМЕ №044104 від 29.03.2006р., серія ЯМЕ №044112 від 04.05.2006р., серія ЯМЕ №044118 від 24.05.2006р. та відмітки уповноваженої особи на видакових накладних про отримання  товару, які скріплені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, м.Донецьк.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Першим документально підтвердженим зверненням позивача до відповідача з вимогою про сплату заборгованості було направлення вимоги б/н від 23.11.2006р. (а.с. 23).

Факт отримання вимоги з боку відповідача не заперечується.

Свої зобов`язання в частині оплати поставленого товару всупереч вимогам ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України відповідач не виконав.

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт невиконання зобов’язань з боку відповідача не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, господарський суд вважає, що позивачем правомірно пред’явлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 36 739 грн. 35 коп.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач заперечень не надав, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 36 739 грн. 35 коп. є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заяви позивача б/н від 01.12.2006р. в порядку ст.66,67 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах суми позову, то воно судом залишене без задоволення як необгрунтоване, оскільки доказів в підтвердження наявності підстав, які б утруднили або зробили неможливим виконання судового рішення, позивачем не надано, судом не встановлено.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”, м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, м. Донецьк, про стягнення заборгованості у сумі 36 739 грн. 35 коп., задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Елена – плюс”, м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Меріда – Україна”, м.Київ заборгованість у сумі 36 739 грн. 35 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 367 грн. 39 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте в судовому засіданні 06.02.2007р.

Суддя                                                                         Плотніцький Б.Д.