ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.07
Справа № 16/285

Позивача:  ЗАТ "РодАн-Капітал".

вул.М.Раскової,11,Київ-2, Лівобережна Частина Києва, 02002

до відповідача:  ТзОВ "Кубок ЛТД".

вул.Хотинська,18,  м.Івано-Франківськ,76010

Треті особи на стороні Відповідача: Відкрите акціонерне товариство "Львівський автобусний завод". (79026, м.Львів, вул.Стрийська, 45).

Закрите акціонерне товариство "Львівський автомобільний завод".

(79026, м.Львів, вул.Стрийська, 45).

Закрите акціонерне товариство "Завод комунального транспорту".

(79026, м.Львів, вул.Стрийська, 45).

Cуддя  Калашник Володимир Олександрович  .

При секретарі   Гурик Ірина Прокопівна.

Представники:

Від позивача: Додатко Р.Ф. - представник, (довіреність № 06/07/06 від07.07.2006р.)

Від відповідача: Болобан В.О. - представник, (довіреність № 51від 10.11.2006р.)

Від  третіх осіб - представники не з"явились.:

До початку розгляду справи, сторонам роз"яснено права і обов"язки, передбачені ст. 22 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про спонукання до виконання Договору купівлі- продажу.

Розглянувши  в судовому засіданні матеріали справи, з"ясувавши її фактичні обставини, суд -

В с т а н о в и в:

Між Позивачем, ЗАТ "РодАн-Капітал" (м.Київ) та Відповідачем, ТзОВ "Кубок ЛТД" (м.Івано-Франківськ), 24.11.2003року укладено Договір купівлі- продажу №1-11/315, відповідно до  умов якого, Відповідач,  як продавець, зобов"язувався передати  Позивачу, як покупцю у влісність металопродукцію, згідно  специфікації.

Відповідно до  п.2.1 Договору, оплата за металопродукцію проводиться покупцем на умовах 97% вартості товару, вказаного в специфікації до договору на розрахунковий рахунок Продавця на протязі одного банківського дня з дати підписання специфікації.

Решта 3%  вартості товару  вказаного в специфікації до договору, сплачується на розрахун-ковий рахунок Продавця на протязі одного банківського дня з дати фактичної передачі товару і оформлення усіх сопровідних документів (акту приймання-передачі, розхідних накладних, податкових накладних).

На виконання зазначених вимог Договору  купівлі- продажу, в період з 24.11.2003р. по 09.12.2003р. Позивачем перераховано Відповідачу кошти за металопродукцію відповідно до специфікацій №1 від 24.11.2003р.; №2 від 24.11.2003р.; №3 від 03.12.2003р.; та №4  від 09.12.2003р., на загальну суму 4333292,77 грн.

Однак, Відповідач виконав Договірні зобов"язання лише частково, передав Позивачу металопродукцію  на загальну суму 447364,05 грн., що підтверджується видатковими накладними б/н від 07.04.2004р.; 20.04.2004р.; 18.05.2004р.; №2 від 29.12.2004р.; №02/03 від 02.03.2005р.

Станом на 01.10.2006року відповідач не передав Позивачу згідно договору купівлі-продажу від 24.11.2003р. алюміній первинний у кількості 39,699 тон, прокат  алюмінієвий в  кількості 39,412 тон,  прокат  алюмінієвий АД.ДІ.ПА в  кількості 168,126 тон,  всього на загальну суму 1972387,65 грн.

Оскільки, Відповідач не виконав умови договору, Позивачем надіслана йому претензія №72/09 пр. від 25.09.2006р. з вимогою допоставити вказані об"єми  металопродукції, однак Відповідач  не виконав вимоги претензії.

Враховуючи викладені обставини, Позивач  в позовній заяві просить суд зобов"язати Відповідача виконати  умови  договору купівлі-продажу  №1-11/315 від  24.11.2003року, шляхом передачі Позивачу недопоставлених об"ємів  металопродукції.

Представник Позивача в судовому засіданні  позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити.

Відповідач позовні вимоги  не визнав, вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення стосовно позовних вимог, виклав у відзиві на позов.

Представник Відповідача в  судовому  засіданні пояснив, що поставка товару, за умовами  договору, відбувається на умовах EXW у відповідності до специфікацій №1,2,3,4 до договору, базисом поставки є склади ВАТ Львівський автобусний завод".

Згідно Міжнародних правил "Інкотермс-2000",  за умовами  поставки EXW, продавець вважається таким, що виконав свої обов"язки щодо поставки коли він передасть товар у розпорядження покупця в названому місці. Отже, Відповідач вважає, що Позивач повинен був отримати металопродукцію на складах ВАТ Львівський автобусний завод".

Відповідачем  отримано наряди №1286 від 08.12.2003р. та №1308 від 11.12.2003р. від ДП  "Укрресурси" на  металопродукцію з мобілізаційного резерву в порядку розбронювання.

Як вбачається з вказаних нарядів, Відповідач надав металопродукцію, одержану від ДП  "Укрресурси"  у місце поставки - ВАТ Львівський автобусний завод", як це було обумовлено специфікацією до договору купівлі-продажу  №1-11/315 від  24.11.2003року .

Представником  Позивача було надано Відповідачу Довіреності ЯЗБ №902167 від 08.12.2003р. та ЯЗБ №902175 від 12.12.2003р.  на одержання ним товару.

На підставі наданих довіреностей, Позивачу  видані видаткові накладні №РН-4 від 18.12.2003р. та  №РН-5 від 29.12.2003р.

Позивачу було відомо, що  місцем поставки металопродукці є ВАТ Львівський автобусний завод", а тому твердження Позивача про те, що Відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу не грунтується на дійсних обставинах  справи.

В зв"язку з цим, Відповідач просить суду в позові відмовити, оскільки з його сторони не було порушень умови договору купівлі-продажу  та не обмежувалось право Позивача в одержанні товару на підставі виданих йому накладних.

Крім цього, Відповідач вважає, що Позивач не надавав належної уваги виконанню договору купівлі-продажу , оскільки впродовж двох років не вживав заходів по вивезеню товару з місця його знаходження.

Заслухавши в судовому засіданні доводи представників сторін, дослідивши обставини у справі та подані докази, суд вважає доводи  Відповідача  обгрунтованими, а позовні вимоги  такими, що не підлягають задоволенню із слідуючих підстав:

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, Цивільний Кодекс України застосовується  до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання  чинності  Цивільним Кодексом  України, положення цього Кодексу застосовуються  до цих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання  ним чинності.

Оскільки, правовідносини сторін, визначені в договорі купівлі-продажу  №1-11/315 від  24.11.2003року продовжують існувати на даний час, суд при вирішенні спору керується нормами чинного Цивільного Кодексу України.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу  одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, між сторонами у справі, 24.11.2003р., був укладений договір купівлі-продажу  №1-11/315, між ними виникли цивільно-правові  зобов"язання обов"язкові до виконання.

Зокрема, Відповідач  зобов"язаний  передати  Позивачу у власність металопродукцію, а Позивач - прийняти та оплатити її вартість.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Позивач провів оплату Відповідачу металопродукцію, авансом,  шляхом перерахування коштів в сумі 4333292,77 грн. на розрахунковий рахунок Відповідача і таким чином виконав умови п.2.1 Договору від 24.11.2003р.

Відповідачем  також виконані частково умову вказаного договору та передано Позивачу металопродукцію на  підставі видаткових  накладних  від 07.04.2004р. на суму 46891,49 грн; від 20.04.2004р. на суму 48222,48 грн;  від 18.05.2004р. на суму 168238,00 грн; №2 від 29.12.2004р. на суму 164800,08 грн;  №02/03 від 02.03.2005р.на суму 19212,00 грн.  Всього було передано Позивачу металопродукцію на суму 447364,05 грн.

Згідно наданих Позивачем  довіреностей ЯЗБ №902167 від 08.12.2003р. та ЯЗБ №902175 від 12.12.2003р., Відповідачем були виписані видаткові накладні №РН-4 від 18.12.2003р. та  №РН-5 від 29.12.2003р. на одержання металопродукції на загальну суму 4298776,72 грн.,  однак, Позивач з незалежних від відповідача причин, вказану продукцію з місця її знаходження  не одержав.

Пунктом 2 частини 1 статті 664 ЦК України встановлено, що обов"язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпордяження  покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до специфікацій №1,2,3,4 до договору  купівлі-продажу №1-11/315 від  24.11.2003року місцезнаходженням  товару є склади, розміщені на території ВАТ "Львівський автобусний завод".

Позивачу було відомо про місцезнаходження товару, визначеного договором  купівлі-продажу, про  що Позивач і не заперечує.

Статтею 664 ч.1 п.2 ЦК України визначено, що  товар вважається наданим  у розпоряд-ження  покупця,  якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передачі покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це.

Оскільки, Позивач був проінформований про місцезнаходження товару, який являється предметом  договору  купівлі-продажу, а зі сторони Відповідача не чинились перешкоди в його отриманні, Позивач зобов"язаний був вжити заходів до його одержання, як це вимагають положення ст. 689 ЦК України, пунктом 2 якої визначено, що покупець зобов"язаний  вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару,  якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Посилання  Позивача на Претензію про спонукання Відповідача  до виконання умов договору купівлі- продажу №1-11/315  від  24.11.2003року, не може бути прийнята судом, як доказ в  забезпечення  виконання Відповідачем вказаного договору, оскільки вона була напрвлена Відповідачу лише 25.09.2006року,  в той час, як позовна заява датована 29.09.2006року.

Інших доказів, які б підтверджували намагання Позивача одержати металопродукцію впродовж 2004-2005років, суду не подано.

Враховуючи наведені обставини та  норми Закону, суд вважає, що вина Відповідача в неодержанні Позивачем металопродукції, на підставі договору купівлі- продажу не доведена Позивачем,  а тому  в позові слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України,  залишити за Позивачем.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 655, 664, 689 ЦК України, керуючись ст.35, 49,  82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В  позові  відмовити.

Суддя                                                            Калашник Володимир Олександрович

рішення підписане 16.01.07

викон.в діл-ві

Гурик І.П.