ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2007                                                                                             Справа № А38/345-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді   Крутовських В.І. (доповідач)

суддів: Прокопенко А.Є., Дмитренко А.К.

при секретарі судового засідання: Врона С.В.

від позивача: Яковлюк Ю.В., довіреність №9/1-1595  від 25.04.07,  спеціаліст;

від позивача: Кучер І.П., довіреність №9/7-4490  від 23.10.06,  головний бухгалтер;

від позивача: Григоренко О.А., довіреність №9/7-4491  від 23.10.06,  головний бухгалтер;

від відповідача: Васільєв В.О., довіреність №31721/10/08-09-15  від 13.12.06,  головний держподатінспектор юридичного відділу;

від відповідача: Басан Л.М., довіреність №8126/10/08-10-15  від 19.03.07,  завідувач сектору СДПІ;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  26.12.06р.  у справі № А38/345-06

за позовом Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області, 49600, м.Дніпропетровськ, вул.Короленка,4

до   Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську, 49600, м.Дніпропетровськ, пр.Кірова, 57

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Постановою господарського суду Дніпропетровської  області від 26.12.2006р. у справі  №А38/345-06  суддя Бишевська Н.А. в задоволенні  позовних  вимог позивача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень відмовила повністю.

Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ, не погодившись з постановою   господарського суду,   звернулося до  Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом неповно з"ясовані всі обставини по справі, також недоведені всі обставини, що мають значення дл справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та порушено норми матеріального та процесуального права.  Просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в запереченні на апеляційну скаргу посилається на те, що постанова суду винесена з дотриманням вимог чинного законодавста, тому підстав для її скасування не вбачається. Просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, доповненнях до апеляційної скарги, відповідача  у запереченнях на неї, колегія суддів вважає, що постанова господарського суду винесена з повним з”ясуванням всіх обставин по справі та прийнята на підставі норм матеріального та процесуального права і причин для її скасування не вбачається з наступних підстав.

Відповідачем по справі було проведено  виїзну планову перевірку підприємства позивача з питань дотримання останнім вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004р. по 31.03.2006р. за результатами якої складений акт №319-08-03/3-08596854/ДСК від 11.09.2006р.

В ході перевірки було встановлено, що позивачем безпідставно були віднесені до складу валових витрат суми витрат, які не передбачені законодавством у розмірі 60 450грн.

На підставі  виявленого порушення відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.09.2006р. №/0/22517, яким донараховано позивачу зобов”язання з податку на прибуток на суму 24 019,88грн, з них 16  013,25грн.- основний платіж, 8 006,63грн. –штрафні санкції.

Згідно з абз. 2 п.1 Положення про Управління Державної служби охорони при УМВС України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993р. №615 Державна службі охорони є підпорядкованою міністру внутрішніх справ єдиною централізованої системою, очолюваною Департаментом ДСО при МВС України.

Фінансово-господарська діяльність підрозділів охорони провадиться згідно із Законом України “Про підприємства”.

Як вбачається з матеріалів справи,  25.11.2002р. між  позивачем в особі МВ ДСО при Нікопольському МВ УМВС України в Дніпропетровській області та ВАТ “Запорізький феросплавний завод” був укладений договір №605/15 про забезпечення Службою інкасації, охорони грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться.  Згідно даного договору  охорона  забезпечує безпеку уповноваженої особи замовника під час перевезення нею грошових коштів і цінних паперів.

Документальні докази того, що на виконання умов договору №605/15, укладались додаткові  договори між тими ж самими сторонами про  надання послуг з розташування та харчування охорони, в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи містяться договори, укладені між позивачем в особі МВ УДСО при Нікопольському МВ УМВС України у Дніпропетровській області (замовник) і приватними підприємцями (виконавцями) –Щербаковою І.О. (договір №33 від 01.12.2002р.), Леоновим Г.В, (договір №6678/15 від 01.06.2005р., №7790/15 від 01.01.2006р.). Предметом цих договорів є забезпечення харчуванням та проживання співробітників Нікопольського МВ ДСО, які виконують обов”язки по договору з ВАТ “Запорізький феросплавний завод”.

Як правильно вказав господарський суд, у вказаних договорах про надання послуг не визначено за якими саме договорами з ВАТ “Запорізький феросплавний завод” , (номер, дата  договору) та які саме службові обов”язки виконуються співробітниками Замовника.

Надані в підтвердження  акти надання послуг/виконання робіт на суму 54 350грн, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даних актах відображено, що послуги з розміщення та харчування особового складу надавались згідно договору між ВАТ “Запорізький феросплавний завод” та Управлінням. При цьому, посилання на виконання умов договорів між приватними підприємцями та Управлінням відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи,  01.01.2003р. між  позивачем в особі МВ ДСО при Нікопольському МВ УМВС України в Дніпропетровській області та ВАТ “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат” був укладений договір №1165/15 про забезпечення Службою інкасації, охорони грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться.  Згідно даного договору  охорона  забезпечує безпеку уповноваженої особи замовника під час перевезення нею грошових коштів і цінних паперів.

Документальні докази того, що на виконання умов договору №11655/15, укладались додаткові  договори між тими ж самими сторонами про  надання послуг з розташування та харчування охорони, в матеріалах справи відсутні.

Також, в матеріалах справи містяться договори, укладені між позивачем в особі МВ УДСО при Нікопольському МВ УМВС України у Дніпропетровській області (замовник) і приватним підприємцем (виконавцем) –Щербаковою І.О. (договір №1495/15 від 01.06.2003р.). Предметом цього договору є забезпечення харчуванням та проживання співробітників Нікопольського МВ ДСО, які виконують обов”язки по договору з ВАТ “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат”.

Як правильно вказав господарський суд, у вказаному договорі про надання послуг не визначено за яким саме договором з ВАТ “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат”, (номер, дата  договору) та які саме службові обов”язки виконуються співробітниками Замовника.

Надані в підтвердження  акти надання послуг/виконання робіт на суму 6100грн, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даних актах відображено, що послуги з розміщення та харчування особового складу надавались згідно договору між ВАТ “Запорізький феросплавний завод” та Управлінням. При цьому, посилання на виконання умов договорів між приватними підприємцями та Управлінням відсутні.

Згідно ст. 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність “ первинний документ –це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.  Відповідно до ст. 3 вищевказаного закону податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського  обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо –безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пп.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”   до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих)  протягом звітного періоду у зв”язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3.-5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п.5.4.8 п.5.4 ст. 5 вищевказаного закону витрати на відрядження фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, здійснюються у межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (включаючи перевезення багажу) як до місця  відрядження і назад, так і за місцем відрядження, оплату вартості і проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чистка, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), найом інших жилих приміщень.

Підприємство, що відряджає працівника, зобов”язано здійснити реєстрацію особи, яка вибуває у відрядження, у спеціальному журналі. Також підприємство зобов”язано забезпечити його грошовими коштами (авансом) у розмірах, встановлених чинним законодавством України про службові відрядження.

Підтверджуючими документами є розрахункові документи відповідно до Законів України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (видатки на харчування та фінансування особистих потреб фізичної особи), норми яких встановлено відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 23.04.1999р. №663 “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон”.

Все вищевказане,  затверджено в Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон,  яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998р. №59.

Згідно  положень Інструкції єдиним документом, що складається при направленні працівника у відрядження, є посвідчення про відрядження, типова форма якого затверджена Наказом ДПА України №260 від 28.07.97р.

У матеріалах справи, доказів, які б свідчили про відрядження співробітників Управління до ВАТ “Запорізький феросплавний завод” та ВАТ ”Марагнецький гірничо-збагачувальний комбінат”  відсутні, тобто не має ні наказів про відрядження, ні посвідчень на відрядження  та також не має реєстрації у журналі вибуття працівників у відрядження.  З матеріалів справи вбачається, що є лише маршрутні листи, які свідчать  про надання послуг з охорони. Первинні документи , передбачені законодавством у матеріалах справи відсутні.

Тому, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість  4 490грн. нарахованого (сплаченого)  у складі ціни  за отримані послуги проживання та харчування працівників позивача.

Таким чином, дії відповідача щодо прийняття спірних податкових повідомлень рішень  від 22.09.2006р. №/0/22517 правомірні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ у справі №А38/345-06 залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2006р. у справі №А38/345-06  залишити без змін.

3.          Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                        В.І. Крутовських

Суддя                                                                                  А.К. Дмитренко

Суддя                                                                                  А.Є. Прокопенко

З оригіналом згідно

Помічник  судді:                              Н.О.Стрюк