ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"31" травня 2007 р.
Справа № 14/444

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Туренко В.Б.

суддів Бандури Л.І., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Соломахіній О.О.

за участю представників сторін:

від позивача та органу ДВС –не з’явились, про день, час та місце

апеляційного розгляду повідомлені належним чином

від відповідача –Ляшко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної виконавчої служби у Заводському районі м. Миколаєва

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.02.2007р

у справі №  14/444

за позовом ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва

до ДП „Миколаївський лікеро-горілчаний завод”

про стягнення 6883375.51грн.

встановив:

В листопаді 2004 року ДПІ у м. Миколаєві звернулась з  позовом про звернення  стягнення на активи ДП „Миколаївський лікеро-горілчаний завод” в рахунок погашення його податкового боргу в загальній сумі 6883375.51грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.11.2005р. (суддя Цвєткова П.В.) позов задоволено частково в сумі 5099995.34грн. (а.с.114-116 т.1).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2006р. зазначене рішення змінено, з відповідача на користь Держбюджету України стягнуто 6882710.77грн. в погашення податкового боргу та 2550.00грн. держмита (а.с.232-240 т.2).

На виконання постанови місцевим господарським судом 9.03.2006р. видано наказ (а.с.243 т.2).

10 січня 2007 року Державною виконавчою службою у Заводському    р-ні м. Миколаєва, на підставі ст.55 Закону України „Про виконавче провадження”, прийняті постанови серії АА № 124200, 124166 про накладення арешту на все майно, що належить ДП „МЛГЗ”, на автомобілі із зазначенням їх марок, державних номерів та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, автомобілів, які належать ДП „МЛГЗ” (а.с.251, 255 т.2). Зазначені постанови отримані боржником 18.01.2007р.

26 січня 2007 року останній в порядку ст.121-2 ГПК України звернувся із скаргами на дії державного виконавця, в яких просив вищевказані постанови скасувати, посилаючись на те, що 25.06.2004р. господарським судом Миколаївської області порушено провадження у справі про банкрутство ДП „МЛГЗ”, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Законом України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” заборонено проведення стягнення на майно боржника. Тому, на думку ДП „МЛГЗ” ці постанови органу ДВС суперечать ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів, за якими здійснюються  стягнення відповідно до законодавства.

Письмові заперечення Державної виконавчої служби у Заводському      р-ні м. Миколаєва на скарги ДП „МЛГЗ” в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.02.2007р. (суддя Цвєткова П.В.) постанова ДВС у Центральному р-ні м. Миколаєва від 10.01.2007р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження скасована з тих мотивів, що прийнята вона після порушення господарським судом справи про банкрутство і це є обставиною, яка зумовлює обов’язкове  зупинення виконавчого провадження, згідно ст.35 Закону України „Про виконавче провадження”. При цьому, суд першої інстанції врахував положення п.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (а.с.380 т.2).

Не погодившись із ухвалою суду, ДВС у Заводському р-ні                   м. Миколаєва звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати, у задоволенні скарг ДП „МЛГЗ” на дії державного виконавця відмовити, оскільки  вважає ухвалу необґрунтованою, безпідставною та такою, що ухвалена з порушенням  норм матеріального і процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від позивача не надійшли.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали,  перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія відзначає наступне.

Даний спір виник з приводу правомірності накладання органом ДВС у Заводському районі м. Миколаєва арешту на майно боржника та заборони на його відчуження при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження виданого з 29.09.2005р. по 11.10.2006р. про стягнення з ДП ”МЛГЗ” на користь УПФУ у Жовтневому районі, держави 6905747.87грн.

Матеріали справи містять ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.06.2004р. про порушення справи № 16/377 про банкрутство ДП ”МЛГЗ” та введення мораторію на виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) –а.с.253 т. 2.

Відповідно до п.8 ст.34 Закону України ”Про виконавче провадження” в редакції що діє з листопаду 2003р. виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у т.ч. одержаних від реалізації майна боржника).

Згідно п.4 ст.12 Закону України ”Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Отже, обов’язок зупинення виконавчого провадження пов’язується з фактом наявності справи про банкрутство боржника і не залежить від часу виникнення боргових зобов’язань, тому заперечення органу ДВС, викладенні в апеляційній скарзі є безпідставними.

З урахуванням наведеного, постанови виконавчої служби про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження є незаконними.

Враховуючи, що при прийнятті оскарженої ухвали, суд першої інстанції неправильно зазначив законодавчу норму, яка регулює питання щодо обов’язкового зупинення  виконавчого провадження, не прийняв ніякого рішення стосовно другої скарги ДП ”МЛГЗ” на дії органу ДВС та другої постанови зазначеного органу, вказав найменування ДВС у Центральному районі м. Миколаєва замість ДВС у Заводському районі м. Миколаєва, тому ухвала суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 99, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів –

постановила:

Апеляційну скаргу ДВС у Заводському р-ні м. Миколаєва залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.02.2007р. у справі  № 14/444 змінити, виклавши резолютивну частину в слідуючій редакції:

„Скарги ДП „Миколаївський лікеро-горілчаний завод” на дії органу Державної виконавчої служби у Заводському р-ні м. Миколаєва задовольнити.

Скасувати постанови органу Державної виконавчої служби у Заводському р-ні м. Миколаєва від 10.01.2007р. серії АА № 124200, серії № 124166 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження”.

Головуючий суддя                                                    Туренко В.Б.

Суддя                                                                                 Бандура Л.І.

Суддя                                                                                 Поліщук Л.В