ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2007 р.                                                           Справа № 8/111-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "УМС"

до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона

про  визнання нечинним рішення

за участю представників сторін:

від  позивача - не прибув

від  відповідача - зав. юр. сектором Горбань В.В., дов. №403-07 від 16.01.07.

Приватне підприємство „УМС” (позивач) звернулось до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Комсомольському  районі м. Херсона (відповідач), в якому просить визнати нечинними вимогу управління  від 5 січня 2007 № Ю-13 про сплату боргу, рішення управління ПФУ від 2 листопада 2006 року № 552, від 4 січня 2007 року № 3 про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасне нарахування та сплату страхових внесків на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Позивач стверджує, що вимога та рішення управління ПФУ суперечать діючому законодавству. Приватне підприємство  обрало спрощену систему обліку,  оподаткування, звітності, тому повинно сплачувати податки, збори та обов’язкові платежі відповідно до Указу  Президента України від 03.07.98  № 727/98  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”. Пунктом 6 даного Указу встановлено, що суб’єкти малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, не є платниками  збору на обов’язкове державне пенсійне страхування. Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.03 не визначає коло осіб, які є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та не змінює порядку їх визначення. Тому визначення осіб, які є платниками збору має здійснюватися на підставі положень Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням положень Закону “Про державну підтримку малого підприємництва” та Указу Президента України  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”. Сплата збору на обов'язкове державне пенсійне страхування  замінена сплатою єдиного податку.

Управління ПФУ в Комсомольському районі м. Херсона (відповідач) проти позову заперечує, мотивуючи тим,  що ПП “УМС” відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.03 1058  зобов’язано сплачувати внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування. Пільги з нарахування страхових внесків не можуть встановлюватись іншим законодавством. Дія інших нормативних актів може поширюватись на відносини зі збору на державне пенсійне страхування в частині, що не суперечить Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” . Згідно ст. 1 Закону № 1058 страхові внески включають  також збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, який сплачувався за раніш діючим законодавством. Відповідач посилається на те, що з 01.01.04  суб’єкти підприємницької діяльності, що обрали спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, повинні сплачувати страхові внески на загальнодержавне пенсійне страхування в порядку, визначеному вказаним Законом № 1058-IV. Сфера дії цього Закону ухвалена в ст. 5 , 15 "Прикінцевих положень" відповідно до якої цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших законів та нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб які підлягають зазначеному страхуванню, платника страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування та обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

В судовому засіданні 22 березня 2007 року була оголошена перерва до 12 квітня 2007 року до 10 год. 30 хвил.

12 квітня 2007 року представник позивача в судове засідання не прибув. Від представника позивача 12 квітня 2007 року  о 10 год. 10 хвилин до канцелярії господарського суду надійшло клопотання про  відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою керівника та зайнятістю представника Ігнатова Д.І. в іншій справі № 15/156-ПД-06 12 квітня 2007 року о 10 год. 40 хвилин. Суд  вважає можливим розглянути справу без участі представника позивача, враховуючи закінчення двомісячного терміну розгляду адміністративної справи та приймаючи до уваги, що факт хвороби не засвідчений документально, а про розгляд іншої справи  представник Ігнатов Д.І. був повідомлений завчасно, але не вжив ніяких заходів щодо  узгодження розгляду даної справи в інший час або вирішення питання про направлення в судове засідання іншого представника..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

В січні 2007 року управлінням Пенсійного Фонду в Комсомольському районі було проведено перевірку своєчасності сплати страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування приватним підприємством “УМС” за період з 01.04.2005 по 01.12 2006 ( акт перевірки № 1 від 05.01.2007). В ході перевірки було виявлено, що з січня 2006 року позивач працює на спрощеній системі оподаткування, має відповідне свідоцтво. При перевірці загальної суми виплат на які нараховуються страхові внески за ставкою 32.3, 31,8  відсотка зазначених в рядку 2 Розрахунків страхових внесків, з яких утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, було виявлено розбіжність  в сумі 413823 грн. 99 коп. , донараховано128463 грн. 85 коп., в тому числі за ставкою 32,3 %, 31, 8%  - 127239 грн. 37 коп. З урахуванням переплати по страхових внескам станом на 20.11.06 та з урахуванням  42 % від сплаченого єдиного податку в розмірі 30379 грн. 02 коп. борг по страховим внескам станом на 1 грудня 2006 року становить 95360 грн.  За висновками акту перевірки відповідачем була надіслана підприємству  вимога від 5 січня 2007 року № Ю-13 про сплату 95360 грн. 43 коп. протягом 10 днів з дня одержання вимоги.  Дану вимогу оскаржує позивач.

Суд вважає, що вимога була сформована  відповідачем  без порушень чинного законодавства. Правовою підставою для  визначення боргу в акті перевірки визначено, що підприємством, в порушення п.6 п.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " не були нараховані та сплачені внески за ставкою 32,3 відсотка в 2005 році та 31.8 відсоток в 2006 році на фонд оплати праці. За цей період приватне підприємство сплачувало єдиний податок, 42 % від якого  перераховувалось до ПФУ. Ця сума коштів  була зарахована в рахунок сплати  страхових внесків за відповідні періоди. Пунктом 1 ч. 8 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, ІЗ, 14 статті 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначено у ст.   11   Закону  України   "Про державну підтримку  малого підприємництва",  спрощена     система оподаткування передбачає заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів)   сплатою єдиного податку. Відповідно до п. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що відповідає наведеним положенням ст. 11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва". Суб’єкти малого підприємництва сплачують збір на  державне пенсійне страхування у складі єдиного податку,  42 % від перерахованих підприємством сум єдиного податку скеровується до Пенсійного фонду України.

Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03  № 1058-IV (далі Закон № 1058) набрав чинності з 1 січня 2004 року. Згідно ст. 1 Закону № 1058 страхові внески включають  також збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачувався за раніш діючим законодавством. Законом “Про  загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страхові внески не включаються до  складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, а також, що закони України та інші нормативні правові акти застосовуються в частині, що не суперечить  цьому закону. Законом № 1058-1У страхувальниками  визначені, зокрема, юридичні особи, які обрали особливий спосіб оподаткування .

Згідно ч. 6 ст. 18 Закону № 1058-1У іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. За таких обставин  будь яких виключень щодо нарахування, обчислення і сплати в установлені строки страхових внесків суб”єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, Законом не надано.

Указ Президента України  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” регулює питання оподаткування суб’єктів малого підприємництва.  не має пріоритету перед Законом № 1058 та повинен застосовуватись лише в частині, що не суперечить йому, тому що прийнятий пізніше. Положення статті  6 зазначеного Указу про звільнення суб’єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на загальнообов’язкове державне  пенсійне страхування, Закону № 1058 суперечать і застосуванню не підлягають. На підставі викладеного  суд вважає, що  у відповідача були законні підставі для донарахування страхових внесків.

2 листопада 2006 року управління ПФУ в Комсомольському районі м. Херсона прийнято рішення про  застосування до позивача штрафу в сумі 3100 грн.  за несвоєчасну сплату страхових внесків та нарахування пені в сумі 1669 грн. 35 коп.  Згідно розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за грудень 2005 року  відповідач  задекларував до сплати  суму страхових внесків –10146 грн. 65 коп. (32,3 %) та 346 грн.(1-5 %) відповідно до ст. 20 Закону України «Про  загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. В даному випадку, не пізніше 20 січня 2006 року.  Фактично позивачем були сплачені внески (32%) із запізненням –з 10 жовтня по 27 жовтня сплачено тільки 6200 грн., за що була застосована штрафна санкція  по внескам  32 %  - в розмірі 50 %  - 3100 грн. та нарахована пеня  в загальній сумі 1669 грн. станом на  27.10.06. пунктом 2 ч. 9 ст. 109 Закону № 1058 передбачена відповідальність страхувальників  за  несплату  (неперерахування)  або  несвоєчасну   сплату несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у вигляді штрафу залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум -  у  разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків  зазначених  сум  -  у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.                     Одночасно на  суми  своєчасно не сплачених страхових  внесків  і  фінансових санкцій  нараховується  пеня  в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів,  розрахована за кожний день прострочення платежу.

Решта недоїмки (борг за грудень 2005 року) була сплачена позивачем також із простроченням з 7 по 16 листопада 2006 року в сумі 3946 грн. 73 коп. За несвоєчасну сплату страхових внесків управлінням  ПФУ в Комсомольському районі м. Херсона  рішенням № 3 від 4 січня 2007 року застосовано 1973 грн. 33 коп. штрафу та 1167 грн. 50 коп. пені.  Штрафні санкції застосовані в розмірі 50 % від  суми несвоєчасно сплачених внесків, 1973 грн. 33 коп., пеня нарахована станом на 4 січня 2007 року.

Будь - яких  заперечень щодо  неправильного застосування штрафних санкцій або нарахування пені позивач суду не надав. Позивача притягнуто до відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків в період, коли він знаходився на загальній системі оподаткування,  тому посилання позивача на приписи Указу  Президента України від 03.07.98  № 727/98  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” є необґрунтованими. Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень   ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач надав суду  звіт підприємства за грудень 2005 року, копію картки  особового рахунку  страхувальника, розрахунки штрафних санкцій та пені як додатки до рішень про застосування штрафних санкцій та інші документи. Заперечень проти підстав застосування штрафних санкцій або  їх розміру  позивач не надав.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає. Судові витрати відносяться на позивача в сумі 10 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити в задоволенні позову про визнання нечинними вимоги управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона  від 5 січня 2007 № Ю-13 про сплату боргу, рішень управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона від 2 листопада 2006 року № 552, від 4 січня 2007 року № 3 про застосування штрафних санкцій та пені.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

Постанова підписана  18 квітня 2007 року