ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2007                                                                                   Справа № 22/251

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко Н.Л., довіреність №143-4016  від 27.12.06;

від відповідача 1: Шляєв І.В. юрисконсульт 1 категорії, довіреність №74  від 01.01.07;

від відповідача 2:  Міронець О.В., довіреність №017-2488  від 10.08.06;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”   м. Єнакієве Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2006 року  у справі № 22/251-06

за позовом  відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Запоріжжя Дніпропетровська область,

до відповідача-1 державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2 закритого акціонерного товариства “Єнакієвський коксохімпром”, м. Єнакієво, Донецької області

про  стягнення 2752,07 грн.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь звернулось з  позовом до Державного підприємства “Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ та до Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”, м. Єнакієве Донецької області про стягнення 2 752 грн. 07 коп. вартості недостачі коксового горішку у  вагонах №№64993231, 65806960, 67191049, 63426027.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2006 року по справі №22/251-06 ( суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги у зв’язку з встановленням справного перевезення покладені на вантажовідправника –Закрите акціонерне товариство “Єнакіївський коксохімпром”.

Не погодившись з рішенням, відповідач –2 подав до суду апеляційну скаргу в якій просив рішення скасувати, а в позовних вимогах до нього відмовити, посилаючись на наступні обставини.

Продукція була поставлена відповідно до договору поставки від 20.12.2004 року №685/4592, укладеного між ВАТ НЗФ та ЗАТ “Єнакіївський КХП”, згідно до пункту 3.1 якого, поставка здійснюється на умовах Інкотермс –2000, у зв’язку з чим ЗАТ “Єнакіївський КХП” не може нести відповідальність за недостачу, оскільки всі ризики після передачі вантажу залізниці несе позивач.

Позивачем не складений акт приймання продукції по кількості, складання якого передбачено Інструкцією П-6.

Для участі в прийманні продукції по кількості не був викликаний представник відповідача –2, що є порушенням вимог Інструкції П-6.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” та Державне підприємство “Придніпровська залізниця”  вважають доводи скаржника безпідставними, просять залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, вислухавши представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” за договором поставки від  20.12.2004 року №685/4592 отримав від постачальника –Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” по залізничним накладним №№52408739, 52408803, 52408802, 52408902 коксовий горішок.

Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача, про що складено комерційні акти від 24.07.2005 року БК№061100/140, від 26.07.2005 року БК №061105/145, від 26.07.2005 року БК№061106/146, від 31.07.2005 року БК №061109/149. Докази оплати продукції позивачем надані до справи.

Проти розрахунку суми позову відповідачі не заперечували.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як вбачається з комерційного акту від 24.07.2005 року БК№061100/140 вантаж  прибув за вагою меншою ніж зазначено в документах на 900 кг., які в вагоні могли вміститися. Навантаження у вагоні рівномірне, правильне  з “шапкою” вище бортів на 30 см. Слідів втрати вантажу не виявлено, люки, двері вагону щільно зачинені, витікання вантажу не було.

Згідно до комерційного акту від 26.07.2005 року БК №061105/145 недостача у вагоні 67191049 склала 1 800 кг., яка у вагоні вміститися могла. Навантаження правильне, рівномірне з “шапкою” вище рівня бортів на 30 см. Слідів втрати вантажу не виявлено.

Відповідно до комерційного акту від 26.07.2005 року БК №061106/146 недостача у вагоні 64993231 склала 1 500 кг., яка  у вагоні вміститися могла. Навантаження у вагоні правильне, рівномірне з “шапкою” вище рівня бортів на 30 см. Слідів втрати вантажу не виявлено, люки, двері вагону зачинені, витікання вантажу не було.

У комерційному акті від 31.07.2005 року БК №061109/149 вказано, що у вагоні 63426027 нестача склала 1 100 кг. яка у вагоні вміститися могла. Навантаження правильне, рівномірне  з “шапкою” 30-50 см. Слідів втрати вантажу не виявлено, люки, двері вагону щільно зачинені, витікання вантажу не було.

З огляду на викладене, при умові справного перевезення, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за рахунок відправника, який завантажив вагони не до тієї кількості, яку вказав у накладній.

Відповідно до п. 5 Інструкції П-6 у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи псування вантажу, невідповідність  найменування і ваги вантажу чи кількості даним, вказаних у транспортному документі, а також по всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, одержувач повинен витребувати від органу транспорту складання комерційного акту.

Вантажоодержувач витребував від залізниці складання комерційних актів, які відповідають вимогам Правил складання актів, і обґрунтовано прийняті судом першої інстанції як належні докази вини вантажовідправника в недостачі по угоді про перевезення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок відповідача –2. Підстави для скасування рішення, які передбачені ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу           закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром”   м. Єнакієве Донецької області –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2006 року по справі №22/251-06 –залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                 О.М.Лисенко

Судді:                                                                                                       О.М.Виноградник

О.В.Джихур

З оригіналом згідно
Помічник судді                                                     К.Є.Коніка