ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.07 р.                                                                               Справа № 15/61

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства “Харцизький трубний завод” м. Харцизьк ()

до відповідача  приватного малого підприємства “Современник” м. Харцизьк ()

про стягнення заборгованості на загальну суму 8754,65 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Харченко О.С. за довіреністю № 1-219 від 28.09.06 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства “Харцизький трубний завод” м. Харцизьк до приватного малого підприємства “Современник” м. Харцизьк  про стягнення заборгованості на загальну суму 8754,65 грн.

Ухвалою суду від 07.03.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/61.

У порушення вимог ухвал суду від 07.03.2007 р., від 28.03.2007 р., 18.04.2007 р. відповідач у судове засідання 28.03.2007 р., 18.04.2007 р., 27.04.2007 р. не з’явився, витребувані документи та відзив на позовну заяву до суду не представив.

У судовому засіданні представником позивача було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Згідно ст. 75 ГПК України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) був укладений договір підряду № 709 від 18.08.2004 р. Предметом вказаного договору є виконання робіт по ремонту житлових будинків (вказані роботи конкретно зазначені у додатках № 1–8 до вказаного договору). Відповідно пунктів 3.1. та 3.2 договору замовник повинен після підписання договору перерахувати підряднику попередоплату на придбання матеріалів у розмірі 25% від суми договору. Розрахунки з підрядником за виконані роботи здійснюються замовником поетапно на підставі актів виконаних робіт та у відповідності з кошторисами. Вартість робіт згідно п. 2.1 договору становить 366768 грн. Строк виконання робіт  (п 1.4 договору) встановлений з серпня по листопад 2004 року. Роботи повинні виконуватися згідно з календарним планом (додаток № 9).

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 24.11.2005 року підрядник повинен був виконати роботи у встановлений строк, передбачений календарним планом (додаток № 9 до договору):

1) вулиця Патона будинок 14 закінчення робіт 30.11.2004 р.

2) вулиця Вокзальна будинок 49 закінчення робіт 01.12.2004 р.

3) вулиця Патона будинок 26А закінчення робіт 31.12.2004 р.

4) вулиця Мира будинок 97 закінчення робіт 30.09.2006 р.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення п.1.4 підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 5% відсотків від суми невиконаних в строк робіт. Згідно пунктів 5.7 та 5.8 приймання виконаних робіт здійснюється за актом (форма № КБ-2в), довідкою (форма № КБ-3) та актом приймальної комісії. Датою завершення робіт є дата підписання акта приймальної комісії про прийняття об’єкту в експлуатацію.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що між сторонами існували правовідносини на підставі договору підряду, який згідно угоди від 25.10.2006 року діяв до 31.12.2006 р.

Позивач свої зобов’язання за даним договором виконав, а саме перерахував кошти відповідачу в сумі 274212,40 грн. для придбання матеріалів та за виконані роботи, що підтверджується платіжними дорученнями замовника та виставленими для оплати рахунками підрядника, які додані до позовної заяви.

Відповідач постійно не встигав виконувати роботи в установлений строк, у зв’язку з чим сторони вносили зміни до календарного плану, що підтверджується додатковою угодою № 1 від 03.12.2004 р., додатковою угодою № 2 від 28.01.2005 р, додатковою угодою № 3 від 24.11.2005 р. з додатком № 9 до цих угод. Відповідач своїх зобов’язань щодо виконання робіт в установлений строк у повному обсязі не виконав, а саме не здійснив у повному обсязі роботи по ремонту житлового будинку, розташованого у м. Харцизьк по вулиці Мира, будинок 97 на суму 8101,53 грн.

Згідно актів про приймання виконаних робіт замовник прийняв від підрядника роботи, передбачені вказаним договором підряду на загальну суму 266110,87 грн. (акти прийому виконаних робіт за підписом уповноважених представників обох сторін та скріплені печатками підприємств додані до матеріалів справи).

До позовної заяви позивачем наданий детальний розрахунок проведених оплат та обсягу виконаних робіт за договором підряду, із якого вбачається наявність невиконаних зобов’язань підрядником щодо здійснення ремонтних робіт, що виражається у сумі 8101,53 грн. (274212,40 – 266110,87 = 8101,53)

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 8101,53 грн., штраф за невиконання умов договору у сумі 405,08 грн., проценти за користування чужими коштами у сумі 249,04 грн.

Вказані позовні вимоги суд вважає обґрунтованими частково, що стосується стягнення штрафу за невиконання умов договору, тому як дійсно мало місце невиконання відповідачем передбачених договором робіт у встановлений строк, відповідальність за що передбачена п. 7.2 вказаного договору. Розрахунок суми штрафу доданий позивачем до позовної заяви, який суд вважає правильним.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав:

Відповідно до умов договору у підрядника виникло зобов’язання виконати роботи у встановлений строк. Будь-яких зобов’язань щодо повернення замовнику передоплати у сумі 8101,53 грн. у підрядника згідно договору не виникло.

Позивач посилається на ст. 612 п. 3 ЦК України як на підставу позовних вимог, але належних доказів того, що він відмовився від прийняття виконання зобов’язання за договором щодо ремонтних робіт та вимагав від відповідача відшкодування збитків на суму 8101,53 грн. позивач до суду не представив.

За вказаних обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 8101,53 грн. не доведеними. Також недоведеними є позовні вимоги про стягнення процентів за користування чужими коштами у сумі 249,04 грн.

Позивач як на законну підставу для нарахування процентів посилається на статті 1212, 1214, 536 ЦК України, 231 ГК України. Але вказані норми закону передбачають користування чужими коштами без достатньої правової підстави, що не відповідає дійсним обставинам даної справи, тому як відповідач отримав кошти від позивача як попередню оплату згідно умов договору підряду. Нарахування процентів з посиланням на вказані норми ЦК України не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Стаття 231 ГК України не може бути застосована при розрахунку процентів в редакції позивача, тому як передбачає розмір штрафних санкцій, які зазначені у статті 230 цього кодексу (неустойка, штраф, пеня). Позивач позовні вимоги щодо стягнення неустойки, штрафу, пені на суму 249,04 грн. до суду не заявляв.

Крім того позивач у позовній заяві просить суд для забезпечення позову накласти арешт на майно  або грошові кошти відповідача у сумі 8754,65 грн.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Суд, розглянувши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням вищевказану заяву, вважає її такою, що заснована на припущеннях позивача, тому відмовляє у задоволенні заяви стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову у зв’язку з недоведеністю того, що грошові кошти, майно, які є у відповідача, можуть зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент винесення рішення господарським судом.

Згідно ст. 49 ГПК України у зв’язку з частковим задоволенням позовних вимог суд покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись  статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 75; 82-85; 115 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного малого підприємства “Современник” (адреса: 86700, м. Харцизьк, вул. Нахімова, 72/57; ; поточний рахунок № 5189 в філії відділення ПІБ м. Харцизька, МФО 334345) на користь відкритого акціонерного товариства “Харцизький трубний завод” (юридична адреса: 86703, м. Харцизьк, вул. Патона, 9; ; поточний рахунок 5560 в Харцизькому ПІБ, МФО 334345) штраф у сумі 405,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 5,46 грн. та на сплату державного мита у розмірі 4,72 грн.

В судовому засіданні 27.04.2007 року оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання судовим рішенням чинності.

Суддя