ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.2007р.                                                                                         Справа № 17/38

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача - Карпович І.В., представник за довіреністю;

відповідача - Дідич М.А., представник за довіреністю

розглянув справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Рахівському районі, м. Рахів (далі - відділення) до товариства з обмеженою відповідальністю „Карпати", смт. В. Бичків Рахівського району про регресне відшкодування шкоди на суму 35 201 грн.

Позивач звернувся із вимогами про стягнення з відповідача зазначеної суми, яка виплачена ним на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі –Закон) як страхова виплата потерпілим - членам сім’ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника ТОВ „Бруно ЛТД” –гр. Шпілька А.А.

Загибель зазначеного громадянина сталася внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скоєної працівником відповідача –ТОВ „Карпати” на транспортному засобі, що також належить відповідачеві. За таких обставин позивач вважає, що суму здійснених  страхових виплат належить стягнути в порядку регресу з відповідача як власника джерела підвищеної небезпеки на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України. Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, представник його у ході судового розгляду заперечує проти позову, вважаючи, зокрема, що:

- ТОВ „Карпати” не завдано шкоди позивачеві, оскільки здійснення страхових виплат, включаючи ті, регресне стягнення яких є предметом даного спору, є функціональним обов’язком Фонду соціального страхування від нещасних випадків та здійснюється за приписами Закону за рахунок коштів цього Фонду. Джерелом формування коштів Фонду є страхові внески роботодавців –страхувальників за змістом Закону, яким є і ТОВ „Карпати”;

- Законом не передбачено права Фонду на регресне відшкодування виплачених страхових сум, а оскільки він є спеціальним законом з питань страхування від нещасних випадків на виробництві, відсутні підстави для застосування у даних спірних відносинах норм Цивільного кодексу України;

- за змістом норм Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, право на відшкодування завданої шкоди має потерпіла сторона, а не позивач –страховик  за Законом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно повно та об’єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що позивач - страховик за змістом Закону - у зв"язку з нещасним випадком на виробництві роботодавця –ТОВ „Бруно ЛТД”, скоєним працівником відповідача у справі та на транспортному засобі останнього –сплатив члену сім’ї загиблого працівника Шпільки А.М., як застрахованій особі одноразову допомогу у сумі 35201 грн.

Наведена виплата, відшкодування якої у порядку регресу є предметом спору, є страховою виплатою позивача, що здійснена ним на підставі та відповідно до приписів ст.ст. 21, 28 Закону у зв"язку з настанням страхового випадку - нещасного випадку на виробництві  підприємства-роботодавця  ТОВ „Бруно ЛТД”.

Таким чином, правовідносини сторін, які стали підставою заявленого позову виникли із виконання позивачем як страховиком зобов'язань за Законом.

Даний Закон, відповідно до його ст. 4, разом з Основами законодавства України про обов’язкове державне соціальне страхування, Кодексом законів про працю України і Законом України „Про охорону праці" становить законодавство про страхування від нещасного випадку, яке є спеціальним з питань державного соціального страхування. Це законодавство не містить відсильних норм до Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), на приписи якого як на нормативну підставу своїх вимог посилається позивач. Відповідно ж до ч. 2 ст. 1 цього кодексу виключається можливість застосування його норм до спірних правовідносин, оскільки ці відносини не є цивільно-правовими.

У чинному ЦКУ відсутній аналог ст. 460 ЦК УРСР 1963р., якою було передбачено можливість подання органом державного соціального страхування чи  Пенсійного фонду України регресної вимоги про відшкодування  потерпілим від нещасних випадків виплачених сум допомоги або пенсій. Відсутність такої норми в  ЦКУ є прямим наслідком створення в Україні системи загальнообов’язкового  державного соціального страхування на нових засадах відповідно до  вищенаведеного спеціального законодавства. Такої позиції дотримується Вищий господарський суд України при розгляді  аналогічної справи (постанова  Вищого господарського суду України від 21.02.2006р. у справі № 13/291).

Здійснення позивачем страхових виплат у разі настання страхового випадку на виробництві, зокрема, тих, регресне відшкодування яких є предметом даного спору,  є функціональним обов'язком його як територіального структурного підрозділу Фонду страхування від нещасних випадків - цільового страхового фонду. Відповідно до ст.46 Закону джерела коштів Фонду складають страхові внески роботодавців відповідно до встановлених тарифів; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників; прибуток, одержаний від тимчасово  вільних коштів Фонду на депозитних рахунках; кошти, одержані від стягнення відповідно до законодавства штрафів і пені з підприємств; добровільні внески та інші надходження, отримання яких не суперечить законодавству.

Відповідно до приписів ст.ст. 25, 46 Закону, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням, усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим, передбачених ст. 21 Закону провадяться Фондом за рахунок його коштів.

Законом не передбачено права Фонду на регресне відшкодування виплачених страхових сум.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача до ТОВ „Карпати” про регресне відшкодування виплачених потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві страхових сум.

З огляду на викладене, керуючись ст. 1 Цивільного кодексу України, Основами законодавства України про обов’язкове державне соціальне страхування, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ст.ст. 4-3, 33, 43, 44-49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. У позові відмовити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку cm. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст  рішення виготовлено 22.05.07.

Суддя                                                                                                       Ушак І.Г.