СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

24 квітня 2007 року

Справа № 2-27/892-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився;

відповідача 1:
Євсікова Олена Віталіївна, довіреність №2358/9/10-00 від
24.10.06;

відповідача 2:
не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Воронцова Н.В.) від 08.02.2007
року у справі № 2-27/892-2007А

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової адміністрації в
Автономній Республіці Крим (вул. Р. Люксембург, 29,м.Сімферополь,95000)

Державної податкової інспекції в
Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим (вул. Шкільна, 16,Нижньогірський,97100)

про визнання дій протиправними та
відміну рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
звернулась до господарського суду автономної Республіки Крим з позовом про
визнання дій Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим,
які стосуються процедури проведення перевірки позивача, протиправними та
відміну рішення Державної податкової інспекції в Нижньогірському районі НОМЕР_1
про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1350,00 грн. за порушення
вимог пунктів 1, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Воронцова Н.В.) від 08.02.2007 року у справі № 2-27/892-2007А у
задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що факт
порушення позивачем вимог Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
знайшов підтвердження під час розгляду спору, а оскільки позивач не скористався
правом не допускати співробітників податкової служби до проведення перевірки,
тому порушення ними вимог щодо її проведення не може бути підставою для
визнання неправомірними та нечинними її результатів.

Не
погодившись з постановою суду, суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1 звернулась до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову господарського суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга
мотивована тим, що під час проведення перевірки співробітниками податкової
служби були порушені вимоги Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”, тому висновки перевірки не можуть бути підставою для застосування
штрафних санкцій.

До початку розгляду спору
до суду апеляційної інстанції надійшли клопотання від позивача та Державної
податкової інспекції в Нижньогірському районі Автономної Республіки Крим, у
яких сторони просили здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутністю.

У судовому засіданні
24.03.2007 року представник податкової адміністрації проти вимог апеляційної
скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Переглянувши постанову суду
першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою
адміністрацією в Автономній Республіці Крим було проведено перевірку контролю
за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1. По результатах перевірки був складений акт НОМЕР_2.

В ході перевірки були
встановлені порушення вимог пунктів 1, 13 статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме, не проведення розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій на суму покупки 16,00 грн. та невидача
відповідного розрахункового документу, а також незабезпечення відповідності
суми готівки    на місці проведення
розрахунків сумі коштів, вказаної у денному звіті реєстратора розрахункових
операцій на суму 254,00 грн.

На підставі акту перевірки
Державною податковою інспекцією в Нижньогірському районі Автономної Республіки
Крим було прийнято рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 1350,00 грн., яке оскаржувалось позивачем до господарського
суду.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представника податкової адміністрації, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків
суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної
постанови суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог частини
1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги.

Оскільки позивачем в
апеляційній скарзі наведено доводи щодо неправомірності проведення перевірки
співробітниками органу податкової служби, а саме встановлені перевіркою факти
порушень вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” позивачем не
оспорюються, тому судова колегія вважає за можливе здійснити перегляд постанови
суду першої інстанції у межах зазначених доводів апеляційної скарги.

З апеляційної скарги
вбачається, що співробітниками податкової адміністрації був порушений порядок
проведення перевірки, передбачений частиною 1 статті 11-2 Закону України „Про
Державну податкову службу в Україні”, а саме під час проведення перевірки не
було надано направлення на перевірку та копію наказу про проведення перевірки.
Зазначене порушення, на думку позивача, є підставою для визнання нечинним
рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1350,00
грн., оскільки докази порушення позивачем вимог Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” були зібрані з порушенням вимог законодавства.

Проте, судова колегія з зазначеними
доводами позивача погодитись не може у зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту 2
статті  11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні" до прав органів податкової служби
відноситься зокрема право здійснювати контроль додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 11-2
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадові
особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення
планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх
проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання
платнику податків під розписку направлення на перевірку, в якому зазначаються
дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова
або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності
підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової
виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів
платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною
першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Таким чином, якщо позивач
вважав, що перевіряючи не мали права приступати до проведення перевірки, то він
мав повне право не допускати співробітників податкової адміністрації до
перевірки, однак він таким право не скористався.

Відповідно до вимог частин
1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судова колегія також
погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту порушення
позивачем вимог пунктів 1, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”. Зазначене підтверджується наявними у справі документами: копією
х-звіту реєстратора розрахункових операцій та копією покупюрного опису суми
готівкових коштів, які знаходились на місці проведення розрахунків, від
11.10.2006 року.

Таким чином судова колегія
вважає правомірним застосування до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1350,00 грн. на підставі рішення НОМЕР_1.

Враховуючи викладене,
судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 та
вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята відповідно до вимог
норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08.02.2007 року у справі № 2-27/892-2007А
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді