ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

20.03.07                                                                                           Справа  № 4/2533-3/223

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “ОВЕРКО”, м.Львів № 944 від 19.01.07

на рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07

у справі № 4/2533-3/223

за позовом: ТзОВ “ОВЕРКО”, м.Львів

до відповідача: ТзОВ “Альфа”, м.Трускавець Львівської області

про          стягнення 19 037,46 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –Шипка О.Р. –предст. (довір. № б/н від02.01.06);

від відповідача –Лукманова З.М. –предст. (довір. № 26 від 16.03.07).

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/223 (суддя Н.Березяк) в задоволенні позовних вимог ТзОВ “Оверко” до ТзОВ “Альфа” про стягнення 19 037, 46 грн. відмовлено.

З даним рішенням не погоджується позивач - ТзОВ “Оверко”, подав апеляційну скаргу з підстав порушення та неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ч. 1 с. 530, ст.ст. 638, 692 ЦК України, ст. 4-2 ГПК України, на підставі чого просить рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТзОВ “Оверко” повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.07 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.03.07.

Відповідач –ТзОВ “Альфа - з доводами скаржника не погодився з підстав, викладених у відзиві на на апеляційну скаргу, рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/223 вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити повністю.

В судовому засіданні представники сторін підтримали вимоги та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/223 слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відповідності до укладеного між Стрийською філією позивача та відповідачем  договору купівлі-продажу № 00033 від 16.11.05, позивач зобов'язався передати товар, а відповідач - прийняти та своєчасно оплатити його на умовах договору. Як зазначає позивач як в суді першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом, на виконання вказаного договору за період з 16.11.05  по 18.01.06 ним відпущено відповідачу продукції на загальну суму 16 274, 99 грн., яку відповідачем не оплачено, внаслідок чого розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 16 274, 99 грн., пеня, нарахована згідно  п. 5.4 Договору № 00033 від 16.11.05, - 1 377, 77 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу - 391,94 грн., та інфляційні - 992, 76 грн.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з застосуванням місцевим господарським судом при вирішенні спору ст.ст. 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України щодо обов’язку належного виконання зобов'язання, а також з висновком господарського суду першої інстанції щодо поставки позивачем відповідачу за період з 16.11.05 по 18.01.06 продукції на загальну суму 31 274, 00 грн., з яких відповідач до звернення позивача з позовом оплатив 15 000, 00 грн. При цьому документально підтверджений матеріалами справи (платіжне доручення № 23579 від 04.12.06) факт оплати відповідачем решти вартості отриманої продукції у розмірі 16 274, 99 грн., причому призначення зазначеного платежу вказане у платіжному документі як оплата за алкогольні напої, згідно договору № 23/1 від 03.01.06. Факту оплати відповідачем суми заборгованості позивач не заперечує (заява № 850 від 11.12.06, яка міститься в матеріалах справи).

Колегія суддів погоджується з висновком, викладеним в оскаржуваному рішенні про неукладеність договору № 00033 від 16.11.06 як такого, що не підписаний уповноваженою на це особою –керівником позивача. Посилання ж скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є бепідставними та документально не підтвердженими, оскільки замість юридичної особи –позивача –стороною спірного договору вказана філія, а належних документальних доказів того, що підпис, що стоїть напроти вказівки “торговий агент”, фактично відповідає підпису директора, позивач суду апеляційної інстанції не подав. Крім того, скаржник посилається на те, що підпис напроти вказівки “торговий агент” фактично відповідає підпису директора знову ж таки філії, в той час як в матеріалах справи немає жодних документальних доказів повноважності  філії, в особі її директора, на представництво інтересів юридичної особи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок, викладений в оскаржуваному рішенні, про безпідставність позовних вимог в частині стягнення нарахованої позивачем пені за невиконання відповідачем умов договору № 00033 від 16.11.05, оскільки, як вірно вказано в оскаржуваному рішенні, належним документальних доказів в розумінні ст. 34 ПК України (видаткові накладні, представлене платіжне доручення) виконання сторонами зобов’язань за договором № 00033 від 16.11.05, позивачем, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не подано ні при розгляді спору господарським судом Львівської області, ні при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

Вірно зазначено в оскаржуваному рішенні і про безпідставність позовних вимог в частині трьох відсотків річних і інфляційних, окільки із видаткових накладних не вбачається термін здійснення оплати, а умовою продажу вказана попередня оплата.

Посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі,  є безпідставними, документально не обгрунтованими, такими, що не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а відтак скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/223 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, належним чином досліджені судом першої інстанції, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 10.01.07 у справі № 4/2533-3/223 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя                                         О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник