АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2007
№ 6/645

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Малетича  М.М.

Студенця  В.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Булгакова Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Головного управління комунальної власності м.Києва
виконавчого органуКиївської міської ради (Київської міської державної
адміністрації)

на рішення Господарського суду м.Києва від
27.11.2006

у справі № 6/645 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сувеніри України"

до                                                   Головного
управління комунальної власності м.Києва виконавчого органуКиївської міської
ради (Київської міської державної адміністрації)

про
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Сувеніри України» звернулось в
Господарський суд м. Києва з позовом до Головного управління комунальної
власності м. Києва про зобов'язання відповідача провести оцінку об'єкту
приватизації, замовити та отримати в бюро технічної інвентаризації
довідку-характеристику для відчуження нежилого приміщення площею 58,6 кв. м. в
будинку № 1/2 літера А по вул. Басейна/Крутий узвіз у місті Києві, підготувати
проект та підписати з позивачем договір купівлі-продажу вказаного нежилого
приміщення.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 27.11.2006 р. позов задоволений.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, Головне управління комунальної власності м. Києва звернулось  до Київського апеляційного господарського
суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення скасувати та прийняти нове рішення
про відмову у позові.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує
тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно
застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема відповідач посилається на
те, що вимога позивача про укладення договору купівлі-продажу об'єкту
культурної спадщини не відповідає положенням Законів України “Про приватизацію
невеликих підприємств (малу приватизацію)” та “Про тимчасову заборону
приватизації пам'яток культурної спадщини”.

Позивач просив суд рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач у судове засідання
26.01.2007 р. з невідомих причин не з'явився, клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не подав. При цьому як вбачається з повідомлення про
вручення рекомендованого поштового відправлення, ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 27.12.2006 р. Головне управління комунальної власності
м. Києва одержало 10.01.2007 р., тобто за 16 днів до судового засідання. За
таких обставин судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду справи
за наявними у ній матеріалами. При цьому судом береться до уваги також те, що з
апеляційної скарги вбачається, що у ній відповідач повністю  виклав свою позицію щодо підстав скасування
рішення місцевого господарського суду, відповідач не зазначив про подальше
уточнення вимог апеляційної скарги або подання будь-яких доказів.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила  наступне.

30.12.2005 між комунальним
підприємством “Київжитлоспецексплуатація” (орендодавцем) та товариством з
обмеженою відповідальністю “Сувеніри України”(орендарем) було укладено договір
оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади міста Києва № 06/1905.

Згідно з п. 1.1 Договору орендодавець
на підставі рішення Київської міської ради ХІ сесії IV скликання від 06.10.2005
№ 36/3500 (додаток 2 пункт 21) та листа Головного управління комунальної
власності міста Києва від 27.05.2005 № 042/5/13-3256 передав, а орендар прийняв
в оренду нежиле приміщення (об'єкт оренди) за адресою: м. Київ, вул.
Басейна/Крутий узвіз, 1/2 літер А, для складу. Площа приміщення складає 56,8
кв. м. (п. 2.1).

Згідно з додатковою угодою № 1 до
Договору з 30 грудня 2005 року загальна площа приміщення склала 58,6 кв. м.

Рішенням Київської міської ради №
20/3111 від 02.02.2006 “Про внесення змін до рішень Київради від 12.02.04 №
36/1246 та від 18.03.04 № 100/1310 з питань приватизації” згадане вище
приміщення було включено до переліку об'єктів, що перебувають у комунальній
власності територіальної громади міста Києва та підлягають приватизації.

Будинок, у якому знаходиться спірне
приміщення, є пам'яткою архітектури місцевого значення  (рішення Київського міськвиконкому № 119 від
21.01.1986).

На виконання ст. 23 Закону України
“Про охорону культурної спадщини”між позивачем та Головним управлінням
культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної
адміністрації 04.04.2005 було укладено охоронний договір на пам'ятку культурної
спадщини за адресою: м. Київ, вул. Басейна/Крутий узвіз, 1/2 літера А.

03.06.2006 Головним управлінням
охорони культурної спадщини було видано висновок про погодження приватизації
позивачем згаданого вище приміщення.

Листом № 042/9/1-7471 від 10.11.2006
Головне управління комунальної власності міста Києва відмовило позивачеві у
підготовці та оформленні документів щодо приватизації вищезгаданого приміщення,
посилаючись на Закон України “Про тимчасову заборону приватизації пам'яток
культурної спадщини”.

Спір у справі виник у зв'язку із
тим, що ТОВ «Овен» вважає таку відмову неправомірною та незаконною.

Судова колегія вважає такі
твердження обґрунтованими  з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 345 Цивільного
кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі
приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності.

Правовідносини, що виникають при
приватизації державного та комунального майна регулюються Законом України “Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”.

Згідно зі ст. 2 Закону України “Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”об'єктами
малої приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних
підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А, окреме
індивідуально визначене майно, об'єкти незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти.

Відповідно до ст. 4 цього Закону
продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності,
є відповідно органи приватизації, створені місцевими Радами.

Статтею 7 Закону передбачено, що Фонд
державного майна України, Верховна рада Автономної Республіки Крим, місцеві
ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які
перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності АРК та
комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за конкурсом, шляхом
викупу.

Згідно зі ст. 8 Закону підготовка
об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які
зокрема: визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом
викупу, готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у
відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих
виданнях, визначених органами приватизації.

Строк підготовки об'єкта малої
приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня рішення про
включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до пункту 3.5 Положення
про порядок визначення та застосування способів приватизації щодо об'єктів
малої приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від
30.07.1998 № 1511, яким регулюється викуп об'єкта малої приватизації, якщо за
рішенням державного органу приватизації проводиться інвентаризація майна, то у
п'ятиденний строк з дня її закінчення орган приватизації здійснює оцінку
вартості об'єкта, що приватизується.

Згідно з пунктом 3.8 вказаного
Положення орган приватизації на підставі акту оцінки вартості майна протягом
чотирнадцяти календарних днів готує проект договору купівлі-продажу та акту
передачі об'єкта, що приватизується.

Керуючись згаданим вище рішенням,
позивач надав усі необхідні документи для приватизації відповідачеві, який
виступає як орган приватизації і наділений повноваженнями продавця при
здійсненні приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва.

Натомість, відповідач приватизацію у
встановленому Законом України “Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)”порядку і строки не провів.

Згідно зі ст. 18 Закону України “Про
охорону культурної спадщини”об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за
винятком пам'яток, відчуження та передача яких обмежується законодавчими актами
України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим
органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній чи фізичній
особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Як вже було зазначено вище, позивачем
було одержано позитивний висновок Головного управління охорони культурної
спадщини Київської міської державної адміністрації стосовно приватизації
нежилого приміщення.

Позивачем було дотримано всіх вимог
законодавства, що діяли на момент строку, визначеного законодавством для
підготовки до приватизації, та здійснення приватизації об'єкту (приміщень),
який було внесено до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають
приватизації.

У будинку 1/2 літера А по
вул. Басейна/Крутий узвіз в місті Києві знаходяться окремі нежитлові
приміщення. Згідно з наведеними вище документами відчужується не щойно
виявлений об'єкт культурної спадщини (будинок), а конкретні індивідуально
визначені приміщення.

На момент прийняття рішення про
приватизацію перелік пам'яток, які не підлягають приватизації, не був
затверджений Верховною Радою України.

З викладеного суд робить висновок про
те, що об'єкт культурної спадщини, який не було внесено до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України, не є предметом регулювання Закону України “Про
тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, а тому може бути
приватизований у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, оскільки відповідач
відповідно до ст. 4 Закону України “Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)”є продавцем об'єктів малої приватизації, тобто
приватизаційним законодавством України саме на нього покладено обов'язок вчиняти
організаційно-правові дії по приватизації майна та укладенню відповідного
договору, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
в повному обсязі.

З урахуванням викладеного судова
колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2006 року у
справі № 6/645  прийнято з повним і
достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для
вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для
скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не
вбачає, а отже апеляційна скарга Головного управління комунальної власності м.
Києва  підлягає залишенню без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від
27.11.2006 року у справі № 6/645 залишити без змін, а апеляційну скаргу
Головного управління комунальної власності м. Києва - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді
Малетич  М.М.

Студенець  В.І.

30.01.07 (відправлено)