ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"25" квітня 2007 р.
Справа №  9/103/07

м. Миколаїв

За позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1

до
відповідача І: Військова частина А-0224,
м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 72,

до
відповідача ІІ: Міністерство Оборони України, м.
Київ, Проспект Повітрофлотський, 6, 2

Суддя  Філінюк І. Г.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача:  ОСОБА_1 - підприємець

Від відповідача І: Порубай В.В.,
дор. №546 від 02.04.2007р.

Від відповідача ІІ: представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 02.03.2007р. звернувся до
суду з позовом до Військової частини А 0224, в якому просив встановити
земельний сервітут на земельну ділянку ВЧ А 0224 в межах можливості проходу,
проїзду через цю земельну ділянку, прокладання та експлуатації лінії
електропередачі,  зв'язку і
трубопроводів, забезпечення водопостачання.

В судовому засіданні 16.03.2007р.
позивач звернувся до суду із заявою про залучення до участі у справі другого
відповідача - Міністерство Оборони України та заявив клопотання про уточнення
позовних вимог, в якому просить суд зобов'язати відповідача І -ВЧ А0224 усунути
перешкоди в користуванні земельною ділянкою; зобов'язати відповідача ІІ -
Міністерство Оборони України встановити земельний сервітут в межах можливості
проходу, проїзду через земельну ділянку, прокладання та експлуатації лінії
електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання в
редакції проекту договору земельного сервітуту, наданого позивачем від
14.02.2007р.

Ухвалою суду від 16.03.2007р. було
залучено до участі у справі другого відповідача -  Міністерство Оборони України.

Відповідач І позовні вимоги не
визнав в повному обсязі посилаючись на те, що: 1) на земельній ділянці, яка
закріплена за Військовою частиною (відповідно до «Порядку організації та
забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого
самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого
Постановою Кабміну України від 02.10.2003р. №1561-12) організовано пропускний
та внутрішньо-об'єктивний режими; 2) відповідно до положень Статуту гарнізонної
та вартої служб Збройних Сил України, затвердженого Законом України від
24.03.1999р. №550 запроваджено несення вартової служби,  допуск сторонніх осіб на територію військової
частини значно підвищує вірогідність виникнення надзвичайних ситуацій на
об'єктах, які становлять підвищену небезпеку, вчиненню диверсій та
терористичних актів; 3) встановлення земельного сервітуту призведе до
виникнення реальної загрози для захисту державної таємниці в сфері національної
небезпеки України, збереження військового майна, підтримання дисципліни серед
військовослужбовців, вчинення диверсій та терористичних актів на території
військової частини та місця в цілому.

Відповідач ІІ не скористався своїм
процесуальним правом на участь свого
представника  у  судовому
засіданні.

Представник відповідача ІІ в судові
засідання не з'являвся, вимоги суду не виконав, відзив на позов не надав, про
причини неявки суду не повідомляв, хоча про час та місце судового розгляду
справи судом був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

На підставі ст. 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників позивача та відповідача І, господарський суд, -

Встановив:

24 лютого 2006 року рішенням
Миколаївської міської ради  №43/26
вирішено передати приватному підприємству ОСОБА_1 в оренду на 2 роки земельну
ділянку, загальною площею 21773 кв.м., зарахувавши її до земель поточного
будівництва, для будівництва масиву індивідуальної житлової забудови в районі
військової частини в мікрорайоні «Соляні». На виконання вищевказаного рішення,
26.01.2007р. укладено договір оренди землі між Миколаївською міською радою та
Приватним підприємцем ОСОБА_1 (позивач), на строк в один рік з моменту його
реєстрації.

20.11.2006р. Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю видала позивачу дозвіл на виконання
будівельних робіт з будівництва масиву індивідуальної житлової забудови в
районі Військової частини в мікрорайоні «Соляні».

Згідно до генерального плану,
земельна ділянка, яка передана в оренду позивачу, знаходиться біля земельної
ділянки, яка передана відповідачу І в оперативне управління та для того, щоб
потрапити до орендованої позивачем земельної ділянки необхідно проїхати через
зазначену ділянку Військової частини А0224. Відсутність у позивача можливості
діставатися до власної земельної ділянки унеможливлює використання цієї ділянки
з метою як будівництва так і експлуатації споруд на ній.

Відповідно до рішення Миколаївської
міської ради від 13.11.2000р.  №23/43
Квартирно-експлуатаційній частині Миколаївського району було видано Державний
акт №НОМЕР_2 на право постійного користування земельної ділянки 310,9932 га
землі для розташування Військової частини А0224.

Керівництво Військової частини
А0224 постійно забороняє проїзд будівельної техніки, яка використовується на
будівництві, а також інших транспортних засобів, які необхідні для проведення
будівельних та організаційних робіт. Дії відповідача І призвели до зупинення
будівельних робіт на земельній ділянці, яка використовується позивачем на
підставі договору оренди.

Позивач неодноразово звертався до Військової
частини А 0224 (відповідач І) з пропозицією укласти договір про встановлення
земельного сервітуту, але останній відмовився укласти вказаний договір. Відмова
відповідача І від укладення договору про встановлення права земельного
сервітуту, стало підставою для звернення позивача до господарського суду для
врегулювання цього питання.

Відповідач І в своїх запереченнях,
окрім вищезазначених, посилається на те, що позивач має вільний доступ для
перевезення будівельних матеріалів на ділянку, відведену під будівництво, а
саме може використовувати земельну ділянку розташовану вздовж р.Південний Буг,
відведену місцевою радою з земель раніше наданих в постійне користування КЕВ
м.Миколаїєва для розташування військової частини до потреб міста, а тому
відсутня необхідність доступу позивача до відведеної йому земельної ділянки
через спірну земельну ділянку.

Суд вважає, що вказані заперечення
не заслуговують на увагу, оскільки відповідачу не надано право втручатися в
господарську діяльність позивача, обмежувати цю діяльність. Право користування
земельною ділянкою виникло у позивача належним чином та підтверджено
документально.

Згідно до ст.14 Закону України «Про
Збройні Сили України»земля, води, інші природні ресурси закріплені за
військовими частинами, установами та організаціями Збройних сил України, є
державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Відповідно до ст.3 Закону України
«Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом
виконавчої влади і військового управління, у
підпорядкуванні   якого
перебувають Збройні Сили України.

За правилами ст.10 Закону України
«Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України: здійснює
військово-політичне  та  адміністративне  управління Збройними Силами України; всебічно
забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України,  їх функціонування; взаємодіє з органами
державної влади та  громадськими
організаціями, контролює дотримання законодавства у Збройних Силах України.

З метою встановлення земельного
сервітуту, позивачем, було направлено до Міністерства оборони України
(відповідач ІІ) проект договору постійного земельного сервітуту, ніякої
відповіді щодо укладення чи відмови від запропонованого договору позивачем не
отримано.

Статтею  404
Цивільного  кодексу України,
особа  має  право
вимагати  від   власника
(володільця) сусідньої земельної ділянки,  а в разі необхідності - від власника
(володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право земельного сервітуту - це
право власника або землекористувача земельної
ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною
ділянкою (ділянками).

Згідно зі статтею 99 Земельного
кодексу України є такі  види  земельних
сервітутів:  право  проходу
та  проїзду на велосипеді;  право проїзду на  транспортному
засобі  по  наявному шляху;  право
прокладання  та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку,  трубопроводів,   інших
лінійних   комунікацій;   право прокладати  на свою земельну ділянку водопровід із чужої
природної водойми або через чужу земельну ділянку;  право
відводу  води  зі своєї
земельної  ділянки  на
сусідню  або через сусідню
земельну ділянку;  право забору води з
природної водойми,  розташованої  на сусідній земельній ділянці, та право
проходу до природної водойми; право поїти свою худобу  із
природної  водойми,  розташованої
на сусідній  земельній
ділянці,  та право прогону худоби до
природної водойми;  право  прогону
худоби   по   наявному
шляху;   право встановлення  будівельних
риштувань  та  складування
будівельних матеріалів  з  метою
ремонту  будівель  та
споруд.

Пункт "з" статті 99
Земельного кодексу України  (інші
земельні сервітути) означає, що наведений вище перелік видів земельних
сервітутів не є вичерпним.
Зацікавлена  сторона  вправі вимагати  встановлення
на  її  користь іншого виду сервітуту щодо чужої  земельної
ділянки,  виходячи  із
конкретних   потреб   та існування
недоліків  земельної  ділянки,
для  використання  якої необхідно  встановлення
сервітуту.

Істотні умови договору земельного
сервітуту законодавством не визначені. Але, виходячи з практики застосування
норм земельного і цивільного  права,  найбільш
доцільним  вбачається передбачення
у договорі  земельного  сервітуту
таких   істотних   умов:
спосіб обтяження   земельної   ділянки;
опис   місця   розташування
із визначенням меж поширення
права  земельного  сервітуту
на  плані (схемі);  обсяг
права  земельного  сервітуту;
строк дії договору земельного сервітуту; плата за земельний сервітут.

Згідно з  частиною
2  статті  100 Земельного кодексу України земельний
сервітут встановлюється за домовленістю
між власниками  сусідніх земельних
ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 44,49,75, 82,
84,85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Міністерство Оборони
України (м. Київ, Проспект Повітрофлотський, 6, 2) укласти з
Приватним підприємцем ОСОБА_1АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) договір постійного
земельного сервітуту в редакції проекту договору земельного сервітуту, з
моменту вступу рішення в закону силу.

Зобов'язати Військову частину А-0224
(м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 72, ) усунути перешкоди
в користуванні Приватним підприємцем ОСОБА_1АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) земельною
ділянкою в районі Військової частини А 0224 в мікрорайоні „Соляні -2”
м.Миколаєва.

Суддя