СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

21.12.07
Справа№ 27/251

За позовом:  Крупської сільської ради, с.Крупсько
Миколаївського району Львівської області

до відповідача-1: Миколаївської
районної державної адміністрації, м. Миколаїв Львівської області

до відповідача-2: ОСОБА_1-СПД
-ФО, АДРЕСА_1

про розірвання договору встановлення земельного
сервітуту від 04.01.2005р.

Суддя Масловська Л.З.

Представники:

від
позивача  -     Гаврильчак Р.Л. - сільський голова,
Верещук М.П. -депутат сільської ради, Мелешко - представник

від
відповідача-1: -  Сапріянчук В.Д.
-зав.юр.сектором

від
відповідача-2: -   н/з

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки відповідно до ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено Крупською
сільською радою до Миколаївської районної державної адміністрації та
ОСОБА_1-СПД -ФО про розірвання договору встановлення земельного сервітуту від
04.01.2005р.

03.09.2007 року порушено
провадження по даній справі та призначено в засідання на 09.10.2007 року.

Для всебічного, повного та
об'єктивного вирішення спору по суті розгляд справи відкладався ухвалами
суду.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому
засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у відзивах на позов.

Представник Миколаївської районної
державної адміністрації Львівської області проти позову заперечив, стверджує,
що при наданні спірної земельної ділянки в оренду дотримано всі вимоги закону,
оскільки технічна документація по інвентаризації земельної ділянки під
старорічищем в урочищі “Річище” на території Крупської сільської ради та
надання її в оренду ОСОБА_1 пройшла експертизу у Львівському обласному
управлінні земельних ресурсів і отримано позитивний висновок №2379 від
08.12.2004 року.

Крім того,
представником Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області
в судове засідання подано клопотання №02-32/0-3917/3 від 20.12.2007 року, в
якому просить змінити процесуальний статус з відповідача-1 на третю особу,
посилаючись на те, що Миколаївська районна державна адміністрація є неналежним
відповідачем, оскільки у відповідності до ст.402 ЦК України та ст.100 ЗК
України сервітут встановлюється між особою, яка вимагає його встановлення та
власником (володільцем) земельної ділянки. Дане клопотання судом до уваги не
приймається, оскільки таке клопотання подано в порядку адміністративного
судочинства, а справа розглядається в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача-2 проти
позову заперечив, у відзиві від 05.10.2007 року посилається на відсутність
належних та достатніх доказів недотримання ОСОБА_1 “правил добросусідства та
обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів”.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

У відповідності до п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких
розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські
товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї),
об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в
межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної
адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою (ст.1 Закону України «Про місцеві державні
адміністрації»).

22.12.2004 р. Крупською сільською
радою прийнято рішен ня № 130 „Про затвердження технічної документації по
інвентаризації земельної ділянки та надання її в оренду для рибогосподарських
потреб”.

На підставі цього рішення та
розпорядження голови Миколаївської ра йонної державної адміністрації Львівської
області № 504 від 29.12.2 004 р., між Микола ївською районною державною
адміністрацією та ОСОБА_1було ук ладено 05.01.2005 р. договір оренди земельної
ділянки площею 7.7596 га при орендній платі 363 грн. в рік для
рибогосподарських потреб.

Відповідно до ст.ст. 638, 639
Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони
уклали договір у письмовій  формі.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог закону (ст. 627 ЦК України).

Істотною умовою, за якої сільська
рада надавала згоду на передачу в оренду земельної ділянки та яка передбачена в
договорі оренди від 04.01.2005 р., а саме п. 19 -зобов'язання орендаря -СПД-ФО
ОСОБА_1 забезпечити і визначити на плані місце водопою для сільської худоби та
дозволити купання жителів с. Крупсько у встановленому місці на водоймі
(кадастровий план земельної ділянки). Крім того, п. 26 договору оренди
передбачено, що на орендовану ділянку встановлено обмеження (обтяження) та інші
права третіх осіб - договір встановлення земельного сервітуту № 1 від
04.01.2005 р., виконання орендарем умов якого передбачено п. 31 договору
оренди. Прикінцевими положеннями даного договору визначено, що кадастровий план
земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів є невід'ємною частиною договору.

04.01.2005 року між Крупською
сільською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 на виконання умов договору оренди укладено
договір встановлення земельного сервітуту. Договором встановлення земельного
сервітуту №1 від 04.01.2005 р. передбачено право жителів с. Крупсько поїти
худобу із водойми у визначеному для цьо го місці та право прогону худоби до
водопою, право купання жителів с. Крупсько у вста новленому місці на водоймі.

Однак, відповідач - 2 -суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 з моменту укладення як
договору оренди, так і договору вста новлення сервітуту не виконував і не
виконує взятих на себе зобов'язань, що підтверджується протоколами сходу
громадян с.Крупсько від 29.04.2007 року, від 24.04.2005 року, від 25.09.2005
року, 22.05.2005 року та неодноразовими зверненнями у правоохоронні органи та
до Миколаївської районної державної адміністрації.

Відповідно до ст.13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси,
які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності
Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють
органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статею 98 Земельного кодексу
України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Власники або
землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних
сервітутів (право поїти свою худобу із природної водойми та право прогону
худоби до природної водойми та інші) у відповідності до ст.99 Земельного
кодексу України.          У відповідності
до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідач у своїх запереченнях
посилається на лист №6-10-1071/727 Державного комітету України по земельним
ресурсам та Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель,
яким дається визначення істотних умов договору земельного сервітуту. Проте, суд
не погоджується із запереченнями відповідача, оскільки такий перелік не є
вичерпним.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений
строк відповідно до вказівок закону, договору.

Враховуючи наведене, суд  дійшов висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані поданими доказами, і підлягають до задоволення.

Судові витрати покласти на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.13 Конституції
України, ст.98 Земельного кодексу України, ст.193 ГК України, ст.ст. 526, 610,
627, 638, 639 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 ,121 ГПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Розірвати договір встановлення
земельного сервітуту №1 від 04.01.2005 року, укладений між Крупською сільською
радою, Львівська обл., Миколаївський р-н, с.Крупсько та суб'єктом
підприємницької діяльності -приватним підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_1

3.          Стягнути з СПД-ФООСОБА_1,АДРЕСА_1
(ідент.код НОМЕР_1) -  в дохід державного
бюджету 85 грн. державного мита.

4.          Стягнути з СПД-ФО ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(ідент.код НОМЕР_1) - в дохід місцевого бюджету Личаківського р-ну м.Львова
-118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати.          Позов задоволити повністю.

Суддя