ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"24" травня 2007 р.
Справа № 3/136

« 24 »  травня  2007
року
справа №  3/136

11 год. 30 хв.

За позовом    Державної податкової інспекції у місті
Чернігові м.Чернігів, вул.Кирпоноса, 28

до Суб”єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення 510,00 грн. за
рахунок активів

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового
засідання Карнабеда Т. О.

Представники
сторін :

від позивача:
Москаленко Є. В. - держподатінспектор юридичного відділу ДПІ у місті Чернігові,
довіреність № 1360/9/10-010 від 02.03.2007р.

від відповідача:  не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач заявив позов про стягнення
податкового боргу  в сумі 510,00 грн. за
рахунок активів платника податків,  який
виник  станом на 22.03.2007р.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
сума податкового зобов”язання є узгодженою, але не сплачена відповідачем.

Відповідач в засідання суду не
з”явився. Про час та місце розгляду справи він повідомлявся належним чином, про
що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_1.

Суд,  з”ясувавши обставини та докази по справі,
встановив наступне:

Суб”єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1  зареєстрований
09.03.2000р. як суб”єкт підприємницької діяльності Деснянською районною радою
м.Чернігова. Перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у
місті Чернігові з 13.03.2000р.

Відповідно до п.3 ст.9 Закону
України “Про систему оподаткування” відповідач зобов”язаний сплачувати належні
суми податків і зборів (обов”язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Згідно ст.11 Закону України “Про
систему оподаткування” платник податку несе відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового
законодавства.

Відповідач несвоєчасно та не в
повному обсязі вносить податки до бюджету.

Так, за даними позивача, станом на
22.03.2007р. відповідач має    податковий
борг по податку на додану вартість в сумі 510,00 грн.

Сума податкового боргу виникла на
підставі податкового повідомлення-рішення НОМЕР_2, прийнятого податковим
органом за результатами перевірки своєчасності подання декларації з податку на
додану вартість, про що складено акт НОМЕР_3.

Так, проведеною перевіркою
встановлено порушення відповідачем абзацу „а” п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону  України
"Про  порядок погашення   зобов'язань
платників  податків  перед
бюджетами  та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 р.  N
2181-III.

Строк подання податкової звітності
-не пізніше 20 числа наступного за звітним. Фактично податкова декларація не
подана.

Відповідальність за дане порушення
передбачена п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону
України  "Про  порядок погашення   зобов'язань
платників  податків  перед
бюджетами  та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 р.  N
2181-III, відповідно до якої платник податків,
що не подає податкову декларацію у строки,  визначені законодавством,  сплачує штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних   мінімумів   доходів
громадян  за  кожне
таке неподання або її затримку.

Податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_2, яким відповідачу визначено суму податкового зобов”язання,  повернулось на адресу інспекції без вручення
адресату 23.11.2006р. і розміщено на дошці податкових оголошень.

Нараховану суму податкового
зобов”язання відповідач  не оскаржив в
установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ввідної частини  Закону
України  "Про  порядок погашення   зобов'язань
платників  податків  перед
бюджетами  та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 р.  N
2181-III цей Закон є  спеціальним законом
з питань оподаткування,  який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних  або  фізичних
осіб  перед  бюджетами
та державними  цільовими  фондами
з податків і зборів ( обов'язкових платежів), нарахування і  сплати
пені  та  штрафних
санкцій,  що застосовуються  до
платників  податків контролюючими
органами,  у тому числі за порушення у
сфері  зовнішньоекономічної  діяльності. Саме  цім Законом і запроваджене поняття
податкового зобов'язання, податкового
боргу,  як   податкового
зобов'язання   узгодженого
платником  податків  або встановленого судом,  але не сплаченого у встановлений строк,  а також
пені,  нарахованої  на
суму  такого податкового
зобов'язання.

У відповідності з п.5.1  ст.5 Закону України “Про порядок погашення
зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
податкове зобов”язання, самостійно визначене платником податку у податковій
декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації до органів
державної податкової служби і підлягає сплаті протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для
подання податкової декларації.

Відповідно до п.5.2  ст.5 Закону України “Про порядок погашення
зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
податкове зобов”язання, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів
4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5
вищевказаного Закону процедура адміністративного оскарження закінчується
останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання
заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява була
подана у зазначений строк.

День закінчення процедури
адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового
зобов”язання платника податків.

Нараховану суму податкового
зобов”язання відповідач не оскаржив, таким чином вона є узгодженою.

Відповідно до п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5
вищевказаного Закону у випадках адміністративного узгодження суми податкового
зобов”язання платник податків зобов”язаний самостійно погасити узгоджену суму,
а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів,
наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач не сплатив узгоджену суму податкового зобов”язання в строки
передбачені п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, отже вона у відповідності з
п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є сумою
податкового боргу платника податків. Отже, податковий борг це в будь-якому
випадку узгоджене податкове зобов'язання, яке не сплачене у встановлений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Примусове стягнення податкової заборгованості -
передбачена законодавством України процедура погашення податкової
заборгованості платника податків шляхом звернення стягнення на активи
відповідного платника податків.

Активами платника податків згідно з
п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є кошти, матеріальні
та нематеріальні цінності, що належать юридичній особі за правом власності або
повного господарського відання.

Податкова інспекція направляла
відповідачеві першу податкову вимогу НОМЕР_4 ( отримана 29.01.2007р. ). та
другу податкову вимогу НОМЕР_5 ( повернута 14.03.2007р. і розміщена на дошці
податкових оголошень ).

Відповідно до п.11 ст.10 Закону
України “Про державну податкову службу” державні податкові інспекції подають до
судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення
заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх
майна.

У зв'язку з несплатою податкового
боргу позивач 27.03.2007р. звернувся
з   позовом  до
суду  та  просить
у  рахунок його погашення звернути
стягнення на активи відповідача.

Заявлений до  стягнення
податковий   борг   підтверджується      податковим повідомленням-рішенням
та,  з огляду на приписи ст. 5 Закону N
2181, є узгодженим.

Статтею 3 вказаного Закону визначено,
що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення
його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Оскільки податкові зобов”язання не
були погашені платником податку самостійно вони підлягають стягненню примусово
за рахунок його активів у відповідності з п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3   Закону України “Про порядок погашення
зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”.

Заперечення відповідача не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки  податковий
борг є узгодженим, позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи.

Керуючись п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону
України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”,
ст.ст.69, 70, 71, 72, 86, 158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6
розділу VII  Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути за рахунок активів Суб”єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ( ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ) до державного
бюджету 510,00 грн. податкового боргу по
податку на додану вартість ( 0002 в ГУДК в Чернігівській
області ).

Відповідно до статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова  суду  першої
інстанції  набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У
разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його
не  скасовано,  набирає
законної  сили   після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть
участь  у  справі,
для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій
території України.

Обставини,  які
були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі
не   можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя
В. М. Репех

Повний текст постанови
підписаний