ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.

Справа № 16/313-06-8197

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів
Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання   Друзенко К.В.

за участю представників сторін:

від позивача  ОСОБА_2
за довіреністю від 27.10.2006р. НОМЕР_1

від відповідача Карбан П.М.
за довіреністю від 03.01.2007р. №4

від третіх осіб не з'явилися

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської  області від
15 листопада 2006 року

у справі №16/313-06-8197

за позовом  Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до Комунального підприємства
„Асорті”

за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3; Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_4;  Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_5

про стягнення 66550 грн.,  -

В С Т А Н О В И В:

СПД -фізична особа ОСОБА_1 звернувся
до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з КП „Асорті”
66 500 грн. шкоди у вигляді упущеної вигоди.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що у зв'язку з тим, що відповідач незаконно
розмістив  8 торгівельних кіосків на
земельній ділянці, яка розташована біля належного позивачу на праві власності
торгівельного центру ІНФОРМАЦІЯ_1, останній не одержав  доход, який реально міг би одержати від
укладених з СПД - фізичними особами договорів оренди торгівельних місць у
торгівельному центрі ІНФОРМАЦІЯ_1. В якості правових  підстав позовних вимог позивачем визначені
положення ст.ст.22,1166 ГПК України.

В процесі розгляду справи
господарський суд Одеської області залучив до участі у справі в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  СПД - фізичну особу ОСОБА_3, СПД -фізичну
особу ОСОБА_4, СПД -фізичну особу ОСОБА_5, про що 25.09.2006р. виніс відповідну
ухвалу.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 15 листопада 2006 року у справі №16/313-06-8197 (суддя Желєзна
С.П.)   СПД -фізичній  особі ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Приймаючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що позивач  у
встановленому законом порядку не набув права користування земельною ділянкою та
на момент вирішення спору у позивача відсутні правовстановлюючі  документи на об'єкт нерухомості. Також суд
дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача
цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення упущеної вигоди,
оскільки відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Позивач із судовим рішенням не
згодний, в апеляційній скарзі просить його скасувати і прийняти нове рішення
про задоволення позовних вимог, з посиланням при цьому на незаконність судового
рішення та порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального
права.

Так позивач вважає, що оскільки суд
першої інстанції встановив законність укладання позивачем договорів оренди
торгівельних місць в ТЦ ІНФОРМАЦІЯ_1, встановив протиправне розміщення
відповідачем кіосків біля ТЦ ІНФОРМАЦІЯ_1, а листи орендарів свідчать про
неможливість використання орендованих ними об'єктів саме із-за незаконного
розміщення відповідачем кіосків, то суд першої інстанції на підставі
ст.ст.22,1166 ЦК України зобов'язаний був прийняти рішення про задоволення
позовних вимог позивача.

Також позивач до апеляційного
господарського суду надав клопотання за вх.НОМЕР_2 про залучення до матеріалів
справи висновку Управління містобудування та архітектури від 10.06.2005р.
НОМЕР_3, згідно з яким, позивач завершив будівництво магазину, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, а також клопотання за вх.НОМЕР_4 про залучення до матеріалів
справи витягу з проекту будівництва магазину та акту прийому-передачі
незакінченого будівництвом магазину від 31.10.2002р.

Відповідач з апеляційною скаргою
позивача не згодний, у відзиві на апеляційну скаргу від 30.01.2007р. НОМЕР_5
просить її скасувати, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, з
посиланням при цьому на те, що   позивач
не набув права користування земельною ділянкою та до теперішнього часу не
являється належним землекористувачем; що у позивача відсутні правовстановлюючі
документи на торгівельний комплекс; що до теперішнього часу відсутній акт
державної приймальної комісії про прийняття об'єкту в експлуатацію, а тому
позивач не мав законного права займатися підприємницькою діяльністю у
торгівельному комплексі.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та
матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський
суд дійшов висновку про невідповідність висновків, викладених у судовому
рішенні, обставинам справи.

Як вище встановлено апеляційним
господарським судом, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність у позивача правовстановлювальних документів на
торгівельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Такого висновку суд
першої інстанції дійшов з огляду на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 17.11.2005р. скасоване рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2005р. за позовом ОСОБА_1 до КП
Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації про визнання права
власності та зобов'язання провести державну реєстрацію права власності і справу
передано на новий розгляд.

Між тим, суд першої інстанції не
звернув уваги на наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу, який
31.10.2002р. укладений між гр. ОСОБА_6 (продавець) і позивачем (покупець). Цей
договір посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу, не розірваний і не визнаний недійсним, а отже є чинним на
момент розгляду господарського спору.

Згідно умов цього договору, позивач
купив недобудовану будівлю магазину, готовністю 43%, розташовану у АДРЕСА_1,
вартістю 50 000 грн.  Разом з тим, згідно
умов цього договору позивач прийняв на себе всі обов'язки забудовника щодо
недобудованої будівлі магазину.

При цьому, відповідно до умов п.2
договору, грошові кошти одержані покупцем
до підписання договору купівлі-продажу,
за актом прийому-передачі від 31.10.2002р.  продавець передав позивачу об'єкт договору
купівлі-продажу, а тому відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР, позивач набув
право власності на недобудовану будівлю магазину, готовністю 43%, розташовану у
АДРЕСА_1.

Висновок   Управління архітектури і містобудування від
10.06.2005р.  НОМЕР_3, який за
клопотанням позивача апеляційний господарський суд залучив до матеріалів
справи, свідчить про завершення позивачем будівництва цього магазину.

Звідси апеляційний господарський
суд вважає, що  висновок суду першої
інстанції про відсутність у позивача правовстановлювальних документів на
торгівельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає
фактичним обставинам справи.

Також суд першої інстанції не
звернув уваги на наявний у матеріалах справи акт встановлення в натурі меж
земельної ділянки від 16.06.2004р. Згідно з цим актом,   комісією у складі представників
Білгород-Дністровської філії ТОВ „Регіональне агентство оцінки”,
Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів, за участю позивача
та суміжних землекористувачів, в т.ч. КП „Асорті”  встановлені в натурі межі земельної ділянки
для подальшого її використання за цільовим призначенням: експлуатація та
обслуговування торгівельного центру. Площа земельної ділянки в погоджених межах
складає 0,0748 га під забудовою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.377 ЦК
України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо
договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

З огляду на наведені законодавчі
норми, а також враховуючи те, що за договором
купівлі-продажу від 31.10.2002р. позивач є власником магазину,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, а за актом від 16.06.2004р. здійснено встановлення  в натурі меж земельної ділянки  для подальшого її використання за цільовим
призначенням-експлуатації та обслуговування цього магазину, можливо дійти
висновку про правомірне використання позивачем у справі земельної ділянки, яка
зайнята будівлею магазину та частиною земельної ділянки, яка необхідна для його
обслуговування.

Так згідно з наявним у матеріалах
справи висновком проектної організації ТОВ „Істок” від 30.10.2006р. НОМЕР_6,
для обслуговування магазину позивача проектом передбачена під'їзна дорога
шириною 3,5 м між магазином і територією ринку. Але, на даний час там
розташовані 4 металеві павільйони, що робить неможливим завантаження і
функціонування павільйонів ІНФОРМАЦІЯ_2, розташованих у цокольному поверсі
магазину.

Разом з тим, 11.11.2004р.  комісією у складі головного архітектора
міста, начальника інспекції ДАБК, заступника юридичного відділу виконкому,
начальника міського відділу земельних ресурсів встановлено, що КП „Асорті”
розмістило 8 торгівельних кіосків на
під'їзній дорогі шириною 3,5 м, яка проектом передбачена для
обслуговування магазину позивача і розташована за межами земель КП „Асорті”,
про що складний відповідний акт. За висновком цієї комісії КП „Асорті”
зобов'язане демонтувати 8 торгівельних кіосків

Більш того, роботи по будівництву
означених металевих кіосків відповідач у справі повинний був припинити ще у
2003 році, про що свідчить  наявний у
матеріалах справи припис Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю
від 18.06.2003р. НОМЕР_7.

Але, торгівельні кіоски
відповідачем  не демонтовані, що не
заперечується представником відповідача та підтверджується наявними у
матеріалах справи листами, які  надіслані
СПД -фізична особа ОСОБА_3., СПД -фізична особа ОСОБА_4. і  СПД -фізична особа ОСОБА_5 на адресу позивача.
Означені СПД -фізичні особи є орендарями торгівельних місць у торгівельному
центрі ІНФОРМАЦІЯ_1 за укладеними з позивачем договорами оренди НОМЕР_8
(договір оренди між позивачем і  СПД
-фізична особа ОСОБА_3.), НОМЕР_9 (договір оренди між позивачем і СПД -фізична
особа ОСОБА_4.),НОМЕР_10 (договір оренди між позивачем і СПД - фізична особа
ОСОБА_5) від 06.09.2005р.

Так, за умовами  укладеного між позивачем (Орендодавець) і
СПД- фізична особа ОСОБА_3. (Орендар) договору оренди від 06.09.2005р. НОМЕР_3,
позивач передав  Орендарю торгівельну
площу 16,5 кв.м., розташовану у цокольному поверсі торгівельного центру
ІНФОРМАЦІЯ_1. За оренду торгівельного місця умовами договору встановлена
орендна плата в сумі 1650 грн. в місяць, яку орендар сплачує при укладанні
договору за поточний місяць і  авансом за
наступний місяць. Наступні платежі вносяться
Орендарем в строк до 5 (п'ятого) числа кожного місяця. Строк дії цього
договору встановлений сторонами до 06.08.2006р.

Аналогічні умови містяться і в
договорі оренди від 06.09.2005р. НОМЕР_10, який укладений позивачем з СПД
-фізична особа ОСОБА_4. Умови договору
оренди НОМЕР_8, який укладений між позивачем і   СПД -фізична особа ОСОБА_5 також аналогічні
умовам договорів оренди НОМЕР_3 та НОМЕР_10, за виключенням площі торгівельного
місця, яке передано в оренду СПД -фізична особа ОСОБА_5 (площа торгівельного
місця становить 27,5 кв.м.) та відповідно розміру орендної плати, яку Орендар
зобов'язаний сплачувати позивачу (розмір орендної плати встановлений у цьому
договорі в сумі 2750 грн.)

На виконання умов укладених
договорів оренди позивач передав відповідним Орендарям у користування об'єкти
оренди, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі
від 06.09.2005р. (а.с.66,68,71). Квитанції до прибуткових касових ордерів від
06.09.2005р., які  надані представником
позивача на вимогу апеляційного господарського суду,  свідчать, що при укладанні договорів
відповідні Орендарі  сплатили позивачу
орендну плату за поточний місяць і авансом за наступний місяць (СПД -фізична
особа ОСОБА_3. сплачено позивачу 3300 грн. за вересень і жовтень 2005 року, СПД
-фізична особа ОСОБА_4. також сплачено позивачу 3300 грн. за вересень і жовтень
2005 року, а СПД -фізична особа ОСОБА_5 сплачено позивачу 5500 грн. за вересень
і жовтень 2005 року).

На момент розгляду даного
господарського спору, зазначені договори оренди не розірвані та визнані
недійсними у встановленому законом порядку.

Таким чином, за 11 місяців дії
відповідних договорів оренди, позивач одержав би доход в сумі 66550 грн.

Але, як свідчать листи відповідних
Орендарів, позивачем не забезпечені належні умови користування орендованими
торгівельними місцями, оскільки біля входу у торгівельний центр розміщені
торгівельні кіоски, які роблять неможливим завезення товару у торгівельний
центр. При цьому, у цих листах Орендарі вимагають від позивача забезпечити
належні умови використання орендованих торгівельних місць і до усунення
перешкод відмовляються сплачувати орендну плату (а.с.64-65, 67, 69-70).

Як вище встановлено апеляційним
господарським судом, торгівельні кіски, які чинять Орендарям перешкоди у
користуванні торгівельними місяцями встановлені відповідачем у справі. При
цьому, ці кіоски відповідач встановив незаконно і повинний був демонтувати їх
ще у 2003 році.

Відповідно до ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода). Разом з тим, вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Частиною 2 означеної статті ЦК України передбачено, що особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Отже, підставою цивільно-правової
відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність правопорушення,
складовими елементами якого є протиправна поведінка особи, настання шкоди,
причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи і настанням шкоди, вина
завдавача шкоди.

Вище встановлені апеляційним
господарським судом обставини справи свідчать про наявність всіх елементів
складу цивільного правопорушення, що є підставою відшкодування шкоди.

Так про протиправне встановлення
відповідачем торгівельних кіосків на земельній ділянці, яка передбачена для
обслуговування торгівельного центру позивача свідчить припис Державної
інспекції архітектурно-будівельного контролю від 18.06.2003р. НОМЕР_7 та акт
перевірки від 11.11.2004р. Про наявність спричиненої позивачу шкоди свідчать
листи Орендарів про відмову від сплати орендної плати позивачу. Оскільки
Орендарі відмовилися сплачувати оренду плату саме із-за неправомірно розміщених
відповідачем кіосків, які роблять неможливим завезення товару у торгівельний
центр, то наявний  причинний зв'язок між
протиправною поведінкою особи і настанням шкоди. Відсутність своєї вини у
спричиненій позивачу шкоді відповідач суду не довів.

З огляду на викладене, апеляційний
господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо відшкодування
відповідачем спричиненої позивачу шкоди у вигляді упущеної вигоди.

Але, із розміром заявленої
позивачем до стягнення шкоди апеляційний господарський суд не погоджується,
оскільки Орендарі сплатили позивачу оренду плату за вересень і жовтень 2005
року, що підтверджується наданими представником позивача квитанціями до
прибуткового касового ордеру і що також
свідчить про неодержання відповідачем доходу лише за 9 місяців дії
відповідних договорів оренди, що становить 54450 грн.

Таким чином, висновки, викладені у
рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому це
рішення слід скасувати, а позов СПД-фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК
України, оплачені позивачем послуги адвоката, а також його витрати по сплаті
державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на обидві сторони у справі пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.99,101-105
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду
Одеської області від 15 листопада 2006 року у справі №16/313-06-8197 скасувати.

3.Позов  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального
підприємства „Асорті” (67700, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева,75,
р/р 6254 у Южному ГРУ АКБ „Промінвестбанк”, МФО 328704, ОКПО
24764742) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 54450  (п'ятдесят чотири тисячі
чотириста п'ятдесят) грн. шкоди, 3272 (три тисячі двісті сімдесят дві) грн. 80
коп.  витрат на послуги адвоката, 544
(п'ятсот сорок чотири) грн.  51  коп. витрат по сплаті державного мита, 96
(дев'яносто шість) грн. 55 коп.  витрат
по сплаті послуг за ІТЗ судового процесу.

В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4.Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов