ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

27.02.2007                                                                                                    Справа  № 3/225

За первісним позовом Яроцької сільської ради, с. Ярок Ужгородського району

до відповідача Ужгородського сільського споживчого товариства, м. Ужгород

до відповідача Приватного підприємця Егрешій Ганни Іванівни, м. Ужгород

з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача – Ужгородського районного державного підприємства технічної інвентаризації,                      м. Ужгород

про визнання недійсними: рішення Яроцької сільської ради від 21.06.2001 року про оформлення права власності на будівлі продовольчих магазинів в с. Ярок та в                  с. Стрипа Ужгородського району за Ужгородським ССТ на праві колективної власності, свідоцтва про право власності, виданого Яроцькою сільської радою 22.08.2001 року, з моменту його видачі, договору купівлі –продажу від 30.08.2006 року, укладеного між відповідачами, та зобов’язання відповідачів повернути позивачу Яроцькій сільській раді будівлю продовольчого магазину за адресою: Ужгородський район, с. Ярок, буд. 52”а”,

та за зустрічним позовом Ужгородського сільського споживчого товариства,                  м. Ужгород

до відповідача Яроцької сільської ради, с. Ярок Ужгородського району

з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача – Ужгородського районного державного підприємства технічної інвентаризації, м. Ужгород та Приватного підприємця Егрешій Ганни Іванівни, м. Ужгород

про визнання права приватної власності за Ужгородським сільським споживчим товариством на приміщення магазину, яке складається з основної споруди та складу і розташований за адресою: Ужгородський район, с. Ярок, 52”а” станом з 28.06.1964 року (часу затвердження акту прийому в експлуатацію) до 30.08.2006 року (дати укладення договору купівлі-продажу магазину),

Суддя господарського суду –Мокану  В.В.

представники:

Позивача за первісним позовом –Анісімов Ю.О., адвокат,

довіреність б/н від 09.11.2006 року

Відповідача за первісним позовом – Дворак Є.І.,

довіреність № 55 юр. від 30.11.2006 року

Відповідача за первісним позовом – Дворак Є.І.,

довіреність № 4482 від 14.12.2006 року

Третьої особи – Кравчук О.В., довіреність б/н від 12.01.2006 року

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

СУТЬ СПОРУ: Яроцькою сільською радою, с. Ярок Ужгородського району заявлено позов до Ужгородського сільського споживчого товариства, м. Ужгород та до приватного підприємця Егрешій Ганни Іванівни, м. Ужгород про визнання недійсними: рішення Яроцької сільської ради від 21.06.2001 року про оформлення права власності на будівлі продовольчих магазинів в с. Ярок та в с. Стрипа Ужгородського району за Ужгородським ССТ на праві колективної власності, свідоцтва про право власності, виданого Яроцькою сільської радою 22.08.2001 року, з моменту його видачі, договору купівлі –продажу від 30.08.2006 року, укладеного між відповідачами, та зобов’язання відповідачів повернути позивачу Яроцькій сільській раді будівлю продовольчого магазину за адресою: Ужгородський район, с. Ярок, буд. 52”а”. Ухвалою господарського суду від 04.12.2006 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача –Ужгородське районне державне підприємство технічної інвентаризації, м. Ужгород. Відповідачем у справі –Ужгородським сільським споживчим товариством, м. Ужгород подано зустрічну позовну заяву № 3/225 від 11.01.2007 року до Яроцької сільської ради, с. Ярок Ужгородського району з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Ужгородського районного державного підприємства технічної інвентаризації, м. Ужгород та приватного підприємця Егрешій Ганни Іванівни,                       м. Ужгород про визнання права приватної власності за Ужгородським сільським споживчим товариством на приміщення магазину, яке складається з основної споруди та складу і розташований за адресою: Ужгородський район, с. Ярок, 52”а” станом з 28.06.1964 року (часу затвердження акту прийому в експлуатацію) до 30.08.2006 року (дати укладення договору купівлі –продажу магазину).

Доповненням до позовних вимог від 15.02.2007 року позивач за первісним позовом просить визнати недійсним також рішення Яроцької сільської ради 16 сесії ХХІІІ скликання від 21.06.2001 року про оформлення права власності на будівлі магазинів продтоварів в с. Ярок, 52 „а” Ужгородського району за Ужгородським ССТ на праві колективної власності і надання Ужгородському ССТ земельної ділянки, на якій розташований магазин, у постійне користування.

В судових засіданнях 01.02.2007 року та 21.02.2007 року брали участь вищевказані представники, оголошувались перерви відповідно до ст.77 ГПК України.

За клопотанням представників сторін спір вирішено у термін, визначений відповідно до ч. 4 ст. 69 ГПК України.

Позивач за первісним позовом Яроцька сільська ради позовні вимоги обґрунтовує незаконністю дій сільського голови, який підписав рішення сільської ради від 21.06.2001 року, яке фактично не приймалось, у протоколі 15 сесії не значиться ні в порядку денному, ні серед прийнятих рішень, а 16 сесія сільської ради ХХІІІ скликання, посилання на яку міститься у інший редакції рішення ради від 21.06.2001 року, взагалі не проводилась. Стверджує, що бувший голова Яроцької сільської ради Бреза В.П., будучи посадовою особою, здійснив ряд дій, які переслідуються в кримінальному порядку, про що просить суд повідомити правоохоронні органи. Заявив клопотання про поновлення строку позовної давності по вищевказаній вимозі, оскільки інформація про оформлення права власності вищевказаним рішенням стала відомою   після   укладення   між    відповідачами   оспорюваного    договору купівлі-продажу    магазину.    Звернення     з      позовом     про        визнання

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

недійсним договору купівлі-продажу від 30.08.2006 року обґрунтовує порушенням права комунальної власності на будівлю продовольчого магазину, який належить територіальній громаді с. Ярок. Вважає, що оспорюваний договір купівлі-продажу слід визнати недійсним на підставі ст. 49 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) як такий, що укладений з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, оскільки його наслідком є позбавлення територіальної громади с. Ярок її колективної власності. Вимогу про повернення магазину сільській раді обґрунтовує посиланням на ст. 50 Закону України „Про власність”, ст. 387 Цивільного кодексу України, які регламентують право власника вимагати повернення свого майна із чужого незаконного володіння. Належність будівлі магазину територіальній громаді села обґрунтовує заявами мешканців села Ярок про сплату ними пайових внесків до сільського споживчого товариства та участю у будівництві магазину. Заперечуючи проти зустрічного позову Яроцька сільська рада вважає подані сільським споживчим товариством документи недостатніми доказами набуття права власності.

Відповідач за первісним позовом Ужгородське сільське споживче товариство проти позову заперечило, пославшись на відсутність у нього інформації стосовно дотримання сільською радою встановленого порядку прийняття рішення про оформлення права власності, пропуск позивачем строку позовної давності. На спростування твердження Яроцької сільської ради  про належність спірної будівлі магазину до власності територіальної громади с. Ярок Ужгородським ССТ подано ряд архівних документів, якими обґрунтовуються також вимоги зустрічного позову про визнання права власності на магазин за Ужгородським ССТ. Зауважив на відсутність будь-яких доказів належності будівлі територіальній громаді, оскільки пайові внески мешканців с. Ярок не мали наслідком набуття права власності на будівлю магазину відповідно до нормативних актів, які регламентують майнові взаємовідносини у системі споживчої кооперації України.

Приватний підприємець Егрешій Г.І. проти позову Яроцької сільської ради заперечила, пославшись на повне дотримання нею законодавства при укладенні договору купівлі-продажу магазину.

Третя особа Ужгородське державне підприємство технічної інвентаризації будь-яких порушень законодавства у діях відповідачів не вбачає, надало суду копії матеріалів інвентарної справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників

учасників спору,

суд встановив:

По первісному позову

Рішенням Яроцької сільської ради Ужгородського району від 21.06.2001 року „Про оформлення права власності на магазини „Продтовари” в селах Ярок та Стрипа і надання земельної ділянки” визначено оформити право власності на магазини продтоварів, розташовані в селах Ярок та Стрипа за Ужгородським ССТ на праві колективної власності; надати Ужгородському ССТ в постійне користування земельні ділянки, на яких розташовані магазини сіл Ярок та Стрипа; Ужгородському райдержпідприємству технічної інвентаризації зареєструвати вказані будівлі за Ужгородським ССТ.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

На підставі зазначеного рішення видано свідоцтво про право власності від 22.08.2001 року, підписане сільським головою Бреза В.П., яким посвідчено, що продовольчий магазин в с. Ярок, який складається з двох будівель, в цілому належить на праві колективної власності Ужгородському сільському споживчому товариству. На свідоцтві як правовстановлювальному документі Ужгородським районним підприємством технічної інвентаризації здійснено реєстраційний напис про реєстрацію продовольчого магазину на праві колективної власності за Ужгородським сільським споживчим товариством за р. № 441 від 27.09.2001 року.

За договором купівлі-продажу від 30.08.2006 року, укладеним між Ужгородським сільським споживчим товариством та приватним підприємцем Егрешій Ганною Іванівною, останньою придбана нежитлова будівля –магазин, що знаходиться в               с. Ярок, 52 „а”. Договір завірено нотаріально та зареєстровано в реєстрі правочинів під № 1536260, право власності Егрешій Г.І. зареєстровано в електронному реєстрі прав власності під номером 15730533  20.09.2006 року.

Дослідивши аргументи первісного позову щодо незаконності рішення Яроцької сільської ради Ужгородського району від 21.06.2001 року, яке у матеріалах справи існує у двох варіантах, а саме, як рішення п’ятнадцятої сесії ХХІІІ скликання і як рішення шістнадцятої сесії ХХІІІ скликання, а також доводи позивача щодо причини пропуску позовної давності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у зазначеній частині з огляду на таке.

З поданих Яроцькою сільською радою документів вбачається, що Яроцькою сільською радою ХХІІІ скликання шістнадцята сесія не проводилась, цього скликання відбулося п’ятнадцять сесій. Протоколом п’ятнадцятої сесії від 21.06.2001 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, підтверджено, що питання оформлення права власності Ужгородського ССТ на магазини в с. Ярок та с. Стрипа, а також питання про надання в постійне користування земельних ділянок до порядку денного сесії не включалось, сесією не розглядалося, рішення з цих питань не приймалось.

Наведене свідчить про те, що сільським головою Бреза В.П. прийняте одноособово рішення, оформлено як рішення колегіального органу місцевого самоврядування, що суперечить нормам Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, виходить за межі повноважень, визначених ст. 42 зазначеного Закону, містить ознаки дій, переслідуваних у кримінальному порядку. Отже, рішення Яроцької сільської ради від 21.06.2001 року „Про оформлення права власності на магазини „Продтовари” в селах Ярок та Стрипа і надання земельної ділянки” слід визнати недійсним, встановивши поважність причини пропущення позовної давності та визнавши порушене право таким, що підлягає захисту.

Свідоцтво про право власності від 22.08.2001 року на продовольчий магазин, видане Ужгородському ССТ на підставі незаконно оформленого рішення від 21.06.2001 року, підписане сільським головою Бреза В.П., також слід визнати недійсним.

Вимоги первісного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.08.2006 року, укладеного між Ужгородським ССТ і приватним підприємцем Егрешій Г.І., і зобов’язати повернути сільській раді будівлю магазину задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

Обґрунтовуючи позовні вимоги посиланням на ст. ст. 227, 228, 232 Цивільного кодексу України, Яроцька сільська рада не довела наявність підстав для застосування правових наслідків, визначених зазначеними статтями. Так, ст. 227 Цивільного кодексу України регламентує правові наслідки вчинення юридичною особою правочину без відповідного дозволу (ліцензії), що не стосується спірного договору.

Кваліфікація спірного правочину як такого, що порушує публічний порядок відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України, можлива за наявності доказів спрямованості правочину на незаконне заволодіння майном територіальної громади. Проте, Яроцькою сільською радою не подано будь-яких документів, які підтверджують належність спірної будівлі магазину до власності територіальної громади села Ярок. Долучені до матеріалів справи заяви мешканців села про їх фізичну  участь у будівництві магазину не є доказами виникнення права власності територіальної громади, а здійснені громадянами платежі пайових внесків до споживчого товариства взагалі не мають відношення до формування комунальної власності, оскільки внески здійснювались до організації споживчої кооперації.

Посилання на ст. 232 Цивільного кодексу України також є безпідставним, ця стаття підлягає застосуванню у разі порушення представником сторони договору своїх обов’язків по представництву шляхом зловмисної домовленості з другою стороною, тобто спрямована на захист інтересів особи, яку представляє у договорі представник від його зловмисних дій.

Кваліфікація договору купівлі-продажу як такого, що укладений з метою, суперечною інтересам держави і суспільства відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) документально не підтверджена, суперечить п. 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України.

Крім того, Яроцькою сільської радою не доведено факту порушення оспорюваним договором її прав і охоронюваних законом інтересів, що також є підставою для відмови у позові.

Безпідставним є і посилання Яроцької сільської ради на ст. 50 Закону України „Про власність”, ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, які регламентують право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння і від добросовісного набувача, оскільки право власності територіальної громади на продовольчий магазин Яроцька сільська рада не довела.

По зустрічному позову

Аналізуючи вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання права власності на продовольчий магазин в с. Ярок суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Законодавство не пов’язує набуття права власності з моментом його оформлення, отже, доводити своє право власності зацікавлена особа може і за відсутності у неї правовстановлюючих документів. Конкретних доказів, якими особа повинна підтверджувати своє право власності законодавство не визначає.

Оцінивши подані Ужгородським сільським споживчим товариством докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що спірна будівля магазину, розташована в с. Ярок, 52 „а”, належить до власності споживчої кооперації, що підтверджується, зокрема, наступними документами.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

Згідно архівної копії із перспективного плану розвитку господарської діяльності споживчої кооперації Ужгородського району на 1959 –1965 роки на 1961 рік було заплановано побудувати сільмаг в с. Ярок, визначено суму затрат 45 тис. крб.

Відповідно до рішення Перечинської районної ради депутатів трудящих від 28.02.1963 року „Про виділення земельної ділянки райспоживспілці під будівництво магазину-столової в с. Ярок” Перечинській райспоживспілці виділено земельну ділянку під будівництво магазина-столової в с. Ярок біля існуючого сільського клубу.

Рішенням № 257-а виконкому Перечинської районної Ради депутатів трудящих від 28 червня 1964 року затверджено Акт державної комісії від 28 червня 1964 року про прийомку в експлуатацію магазину-їдальні с. Ярок Перечинського району, побудованого Ужгородською будівельною дільницею для Перечинської райспоживспілки.

Архівною випискою з розшифровки капіталовкладень Ужгородського РСС станом на 01.06.1967 року підтверджено фінансування кооперацією  Ужгородського району капітального ремонту магазину в с. Ярок в сумі 1467,7 крб.

В зв’язку з реорганізаціями, які відбувалися у системі споживчої кооперації у будівництві і управлінні спірною будівлею брали участь Перечинська споживспілка (постанова № 644 правління Закарпатської облспоживспілки від 27.12.1962 року), Ужгородська райспоживспілка (постанова № 3 правління Закарпатської облспоживспілки від 08.01.1965 року), Ужгородське районне торгове об’єднання (постанова № 211 правління Ужгородської райспоживспілки від 30.10.1973 року).

Постановою правління Ужгородського районного споживчого товариства від 20.11.1987 року на базі ліквідованого Ужгородського госпрозрахункового об’єднання підприємств торгівлі створено Ужгородське сільське споживче товариство, якому підпорядковані всі підприємства торгівлі.

Відповідно до ст. ст. 5. 9 Закону України „Про споживчу кооперацію” від 10.04.1992 року № 2265-ХІІ (з наступними змінами) споживче товариство є первинною ланкою споживчої кооперації, його статутом  визначається порядок утворення майна товариства; власність споживчої кооперації складається, зокрема, з власності споживчих товариств.

Статутом Ужгородського сільського споживчого товариства, затвердженим загальними зборами пайовиків від 21.09.2006 року, зареєстрованим 04.10.2006 року передбачено, що об’єктами права власності споживчого товариства є будинки, споруди, інше майно відповідно до цілей його діяльності.

Згідно „Книги основних засобів Ужгородського ССТ на 2000 –2006 роки” на балансі ССТ перебуває будівля магазину в с. Ярок, 52 „а”.

Отже, суд констатує, що поданими позивачем за зустрічним позовом доказами у їх сукупності підтверджено належність будівлі магазину в с. Ярок, 52 „а” до власності споживчої кооперації, проте, констатувати факт перебування будівлі магазину у власності Ужгородського ССТ у період з 28.06.1964 року за наявними доказами неможливо, позов підлягає задоволенню частково стосовно встановлення факту приватної власності Ужгородського сільського споживчого товариства на будівлю магазину станом на 30.08.2006 року, тобто на час укладення договору                      купівлі-продажу.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 22, п. 5 ст. 267, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, Законом України „Про споживчу кооперацію”, ст. ст. 33, 49, 68, 82 –85, 90 Господарського процесуального кодексу України,

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 27.02.2007 року  у справі № 3/225

СУД ВИРІШИВ:

По первісному позову

1. Визнати причину пропущення Яроцькою сільською радою позовної давності поважною, порушене право таким, що підлягає захисту.

2. Позовну заяву задоволити частково.

3. Визнати недійсним рішення Яроцької сільської ради від 21 червня 2001 року „Про оформлення права власності на магазини „Продтовари” в селах Ярок та Стрипа і надання земельної ділянки”.

4. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 22.08.2001 року на продовольчий магазин в с. Ярок за Ужгородським сільським споживчим товариством.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Надіслати в прокуратуру Закарпатської області повідомлення про виявлені у діях бувшого голови Яроцької сільської ради Бреза В.П. порушення законності, що містять ознаки дій, переслідуваних у кримінальному порядку.

7. Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою господарського суду від 04.12.2006 року.

По зустрічному позову

8. Зустрічну позовну заяву задоволити частково.

9. Визнати за Ужгородським сільським споживчим товариством право приватної власності на приміщення магазину, розташованого в с. Ярок, 52 „а” станом на 30.08.2006 року на час укладення договору купівлі –продажу.

10. В іншій частині позову відмовити.

11. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                            В.В.Мокану