ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.07 р.                                                                               Справа № 20/419

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства „Укренерговугілля”, в особі Луганської філії, м.Луганськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Гірниче підприємство „Северное”, м.Сніжне

про стягнення 23741,70 грн.

За участю представників:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Державне підприємство „Укренерговугілля”, в особі Луганської філії, м.Луганськ, із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гірниче підприємство „Северное”, м.Сніжне, про стягнення 23741,70 грн. – суми боргу за договорами про постачання електричної енергії № 1026 від 09.07.03 р., та про уступку права вимоги № 34-Л від 30.12.03 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду копії зазначених договорів, повідомлень та претензії на адресу відповідача, розрахунки суми позову та заборгованості відповідача.

До судового засідання сторони своїх представників не направили.

Листами від 11.01.07 р. № 493 та від 05.02.07 р. № 1048 позивач просив суд розглянути справу без участі свого представника, повідомив суд про свою підтримку заявлених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача зазначену у позові суму, дослідивши письмові докази відповідно до ст.36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, у зв’язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами  в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

09 липня 2003 р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” (Постачальник електричної енергії) та відповідачем (Споживач) укладено договір № 1026 про постачання електричної енергії.

30 грудня 2003 р. позивачем (Новий кредитор) та вищезазначеним об’єднанням (Кредитор) укладено договір № 34-Л уступки права вимоги, згідно із умовами якого Кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до споживачів електричної енергії – вугільних підприємств, перелік яких визначено у Додатку № 1, та в розмірі, що зазначається в актах звірення взаємних розрахунків, які укладаються між Кредитором та Боржниками (п.1.1 договору № 34-Л).

Відповідно до п.2.2 Договору № 34-Л, Кредитор, який уступив вимогу Новому кредитору, зобов’язаний протягом 10 днів з дати набуття договором чинності передати йому документи, що підтверджують право вимоги, а саме: договори, акти звірення взаємних розрахунків або звіти боржників про спожиту електричну енергію, реєстри платежів, про що укладається акт здачі-приймання.

У Додатку № 1 до договору № 34-Л зазначено, що відповідача включено до переліку боржників, борг яких передається позивачеві. Зазначеним Додатком, що підписаний Кредитором та Новим кредитором, визначено борг відповідача в сумі 23741,70 грн.

До позовної заяви позивачем додано копії вищезазначених договорів, повідомлень відповідача про укладення договору № 34-Л та претензії від 12.05.04 р. № 17 п/юр.

Крім того, до позовної заяви додані розрахунки суми позову та заборгованість відповідача. Інших документів стосовно суті заявлених вимог суду не надано.

Ухвалою суду від 18.01.07 р. від позивача витребувались документи в обґрунтування боргу відповідача за договором № 1026 від 09.07.03 р.

Листами від 11.01.07 р. № 493 та від 05.02.07 р. № 1048 позивач просив суд розглянути справу без участі свого представника, повідомив суд про свою підтримку заявлених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача зазначену у позові суму, дослідивши письмові докази відповідно до ст.36 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких документів в обґрунтування розміру боргу відповідача позивач суду не надав.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем не надано суду документів, які свідчили б про існування боргу відповідача в сумі 23741,70 грн. на користь Постачальника електричної енергії за договором № 1026.

Отже, відсутні й докази того, що право вимоги щодо сплати зазначеного боргу Кредитор за договором № 34-Л уступив позивачеві як Новому кредитору.

За даних обставин, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, судові витрати – покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу  України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу