донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

26.02.2007 р.                                                                                 справа №41/360а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
не з"явились,

від відповідача:
Ткаченко В.Є. за дов. № 849/10/10-013 від 18.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м.Донецьк

на постанову господарського суду

Донецької області

від
20.12.2006 року

по справі
№41/360а

за позовом
Державне обласне комунальне підприємство "Донецькоблводоканал" м.Донецьк

до
Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м.Донецьк

про
визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

06.11.2006року Державне обласне комунальне підприємство “Донецькоблводоканал” звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 12.10.2006р. № /0 та від 12.10.2006р. № /0.

Ухвалою господарського суду по справі від 07.11.2006р. позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 41/360а та були роз'єднані у самостійне провадження позовні вимоги. Адміністративній справі за позовом Державного обласного комунального підприємства “Донецькоблводоканал” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення від 12.10.2006р. № /0 присвоєно номер 41/360а.

Заявою, наданою суду 14.12.2006р., позивач змінив позовні вимоги та просив визнати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2006р. № /0 недійсним частково в сумі 74093,84 грн.

Постановою від 20.12.2006р. (в повному обсязі виготовлена 21.12.2006р.) у справі № 41/360а господарський суд Донецької області (суддя  Гончаров С.А.) позовні вимоги Державного обласного комунального підприємства “Донецькоблводоканал” м. Донецьк задовольнив.

Визнав недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька  від 12.10.2006р. № /0 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 74093,84 грн.

Стягнув з Державного бюджету України на користь Державного обласного комунального підприємства “Донецькоблводоканал” витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Строк розгляду справи склав 1 місяць 13 днів.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд постанови

Відповідач з прийнятою постановою господарського суду від 20.12.2006р. не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, якою відмовити Державному обласному комунальному підприємству “Донецькоблводоканал” м. Донецьк  у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції постанова  прийнята з порушенням норм матеріального права

Посилається на те, що відповідно до п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п. 1.6 Інструкції "Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України" (Інструкція), яка розроблена відповідно до вимог Законів України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", "Про державну податкову службу в Україні" та інших нормативно-правових актів та затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 р. N 276 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005 р. за N 843/11123 - проведення операцій в особових рахунках платників здійснюється в хронологічному порядку.

Зазначає, що судом першої інстанції взагалі не була прийнята до уваги зазначена вище Інструкція, відповідно якої операції в особових рахунках платників здійснюються в хронологічному порядку, це підтверджується тим, що суд у постанові посилається лише на п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає неправомірним застосування до нього штрафних санкцій в сумі 74093,84 грн. (а саме, за листопад 2005р. в розмірі 1524,97 грн., за грудень 2005р. в розмірі 29832,81 грн., за січень 2006р. в розмірі 12510,08 грн., за травень 2006р. в розмірі 15018,49 грн., за липень 2006р. в розмірі 15207,49 грн.) через їх розрахунок виходячи з сум, вказаних у платіжних дорученнях, наведених у наданому податковим органом розрахунку, оскільки платіжними дорученнями позивачем сплачувались податкові зобов'язання з ПДВ по деклараціям за зовсім інші періоди, або взагалі не могли бути враховані у сплату зазначених у них періодах та наполягає, що їх врахування податковим органом у погашення податкових зобов'язань, наведених у розрахунку, не відповідає вимогам п.п. 1.2., 1.3., 1.5. ст.1, п. 5.3.1. ст. 5, п. 17.1.7. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджет омами та державними цільовими фондами".

Вважає постанову суду законною та обґрунтованою і просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з тих підстав, що постанова суду прийнята з урахуванням усіх обставин справи і відповідає нормам діючого законодавства.

4. Як встановлено судом першої інстанції, та визнається сторонами по справі:

Відповідачем проведено невиїзну документальну (камеральну) перевірку позивача з питань своєчасності сплати податків та зборів до бюджету позивачем, за результатами якої складено акт №856/15-3-014-18/03361425 від 09.10.06р. (том1,л.с.14-16).

На підставі акта перевірки заступником керівника відповідача прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 12.10.2006р., яким на підставі п.п.17.1.7 п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 564672,62 грн., в розмірі 10% за затримку до 30 календарних днів строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 56467262,11 грн. (л.с.17).

Позивач оскаржував податкове повідомлення-рішення про застосування до нього штрафних санкцій в сумі 74093,84 грн. (а саме, за листопад 2005р. в розмірі 1524,97 грн., за грудень 2005р. в розмірі 29832,81 грн., за січень 2006р. в розмірі 12510,08 грн., за травень 2006р. в розмірі 15018,49 грн., за липень 2006р. в розмірі 15207,49 грн.).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунку (т.2,л.с.2-6) суми спірного податкового повідомлення-рішення, наданого відповідачем, підставою для розрахунку штрафних санкцій стали саме податкові зобов’язання, визначені деклараціями за листопад, грудень 2005р.,  січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2006 року, що надавались позивачем.

Позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2005р., якою узгоджені податкові зобов’язання з ПДВ в сумі 1838568грн. (т.1,л.с.20-21).

З розрахунку штрафних санкцій  та акту перевірки вбачається, що штрафні санкції розраховані відповідачем за листопад 2005р. внаслідок віднесення в рахунок сплати податкових зобов’язань по декларації з ПДВ за листопад 2005р. платежів, які здійснювались позивачем платіжними дорученнями №12 від 04.01.06р. на суму 300000 грн. та №297 від 26.01.06р. на суму 10000 грн. (т.1,л.с.68,70).

Проте, позивачем надані також платіжні доручення №42 від 12.12.05р., №4902 від 29.12.05р., №4903 від 29.12.03р., №4898 від 29.12.05р., №6100 від 30.12.05р (т.1,л.с.63-67)., якими оплачувалось податкове зобов’язання з ПДВ за листопад 2005р. в загальній сумі 1543826 грн. Несплаченим після такої сплати залишилось зобов’язання в сумі 294742 грн., тобто платіжним дорученням №12 від 04.01.06р. може бути сплачено лише частина податкового зобов’язання з ПДВ за листопад 2005р. в сумі 294742 грн. (яке і було здійснено із затримкою на 5 днів) та штрафна санкція повинна бути визначена в сумі 29474,20 грн.

У платіжному дорученні №297 від 26.01.06р. (т.1,л.с.70) призначенням платежу вказано –податок на додану вартість за грудень 2005р.

Позивачем до податкової інспекції було подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2005р., якою узгоджені податкові зобов’язання по сплаті ПДВ в сумі 1551508 грн. (т.1,л.с.22-23).

Розрахунком штрафних санкцій були визначені штрафні санкції за прострочення сплати податкових зобов’язань з ПДВ за грудень 2005р. в загальній сумі 127387,36 грн. Штрафні санкції нараховані через те, що відповідачем віднесені в рахунок сплати податкових зобов’язань по декларації з ПДВ за грудень 2005р. платежі позивача, які здійснювались, серед інших, платіжними дорученнями №695 від 28.02.06р. на суму 100000 грн.,  №696 від 28.02.06р. на суму 50000 грн.,  №697 від 28.02.06р. на суму 50000 грн.,  №698 від 28.02.06р. на суму 50000 грн. та №699 від 28.02.06р. на суму 50000 грн. (т.1,л.с.80-84), призначення платежу в них визначено - податок на додану вартість за січень 2006р., отже і оплата здійснювалась позивачем саме за цей період. За даними відповідача оплата за наведеними платіжними дорученням здійснена в сумі 298327,97 грн., тому на підставі даних про фактичну сплату податкових зобов’язань розраховано кількість днів прострочення сплати сум узгоджених податкових зобов’язань та розраховані суми штрафу в розмірі 10% від суми фактично сплаченої із перевищенням встановлених граничних строків, а саме - 29832,81 грн.

Щодо інших платіжних доручень, які вказані у розрахунку штрафних санкцій (платіжні доручення №345 від 02.02.06р., №360 від 03.02.06р., №362 від 06.02.06р., №416 від 07.02.06р., №425 від 08.02.06р. (т.1,л.с.73-77), то судом встановлено, що ними сплачувалось податкове зобов’язання з ПДВ саме за грудень 2005р., з затримкою від 3 до 9 днів (тобто, до 30 календарних днів відповідно до положень пп. 17.1.7 п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”).

За січень 2006р. позивачем до податкової інспекції було подано податкову декларацію з ПДВ, якою узгоджені податкові зобов’язання по сплаті ПДВ в сумі 1013438грн. (т.1,л.с.24-26).

Відповідачем розраховані штрафні санкції внаслідок віднесення в рахунок сплати податкових зобов’язань по декларації з ПДВ за січень 2006р. платежів позивача, які  здійснювались платіжними дорученнями №720 від 02.03.06р. на суму 15000 грн. та №1 від 23.03.06р. на суму 270000 грн. Відповідачем зараховано в рахунок сплати податку за січень 2006р. суми по вказаним платіжним дорученням в розмірах 14810,70 грн. та 110290,07 грн., відповідно, та на підставі таких даних розраховані суми штрафу. Штраф становить 10% від суми фактично сплаченої із перевищенням встановлених граничних строків, а саме по платіжному дорученню №720 від 03.03.06р. - в сумі 1481,07грн., по №1 від 23.03.06р. - в сумі 11029,01грн.

У платіжному дорученні №720 від 02.03.06р. призначення платежу визначено –сплата ПДВ за січень 2006р. (т.1,л.с.93),  а з наданих позивачем платіжних доручень від 28.02.06р. за №№ 695, 696, 697, 698, 699; від 02.03.06р. №707, №709, №710, №713, №711, №712, №714, №715 (т.1,л.с.80-92,) вбачається, що податкове зобов’язання за січень 2006р., визначене декларацією, в сумі 1013738 грн. вже було сплачене даними платіжними дорученнями на загальну суму 1013667 грн., тобто з переплатою в сумі 223 грн. Отже, хоча у платіжному дорученні №720 від 02.03.06р. призначенням платежу вказано сплата ПДВ за січень 2006р., проте фактично ПДВ за січень цим платіжним дорученням сплачуватись не міг.

Суд встановив, що відповідачем не врахований загальний обсяг сплаченого позивачем податкового зобов’язання з ПДВ за січень 2006р., що обумовлює необґрунтованість застосування штрафної санкції в сумі 1481,07 грн. за платіжним дорученням №720 від 02.03.06р.

У платіжному дорученні №1 від 23.03.06р. (т.1,л.с.95) призначення платежу вказано –податок на додану вартість за лютий 2006р.

Наданою позивачем до податкового органу декларацією з ПДВ за травень 2006р. (т.1,л.с.33-35) узгоджені податкові зобов’язання в сумі 1388224 грн. З наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій в цілому за даний період були розраховані штрафні санкції за прострочення сплати податкових зобов’язань з ПДВ в розмірі 10% в сумі 15018,49 грн.

Відповідач відніс в рахунок сплати податкових зобов’язань позивача по декларації з ПДВ за травень 2005р. платежі позивача до бюджету, які здійснювались платіжними дорученнями: №2320 від 28.07.06р. в сумі 454,50 грн.,  №2296 від 20.07.06р. в сумі 50000 грн.,  №2349 від 26.07.06р. в сумі 100000 грн. На думку відповідача, сплата податкових зобов’язань позивача за травень 2006р. по зазначеним  платіжним дорученням здійснено в сумі 150184,91 грн.

У платіжних дорученнях №2296 від 20.07.06р. та №2349 від 26.07.06р. (т.1,л.с.147-148) призначення платежу вказано –податок на додану вартість за червень 2006р.

У платіжному дорученні від 28.07.06р. № 2320, згідно призначення платежу, здійснювалась сплата податкових зобов’язань з ПДВ в сумі 303грн. та штрафу в сумі 151,50 грн., які виникли відповідно до податкового повідомлення-рішення №/0 від 26.07.06р.

За червень 2006р. позивачем до податкової інспекції було подано податкову декларацію з ПДВ, якою узгоджені податкові зобов’язання по сплаті ПДВ в сумі 1145286грн. (т.1,л.с.36-37)

Штрафні санкції нараховані відповідачем за червень 2006р. через віднесення в рахунок сплати податкових зобов’язань по декларації з ПДВ за червень 2006р.  платежів позивача, які здійснювались за платіжними дорученнями №2761 від 30.08.06р. на суму 500000 грн. та №2764 від 30.08.06р. на суму 500000 грн. Відповідачем зараховані частково суми по цих платіжних дорученнях відповідно в розмірах 349483,16 грн. та 497360,92 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість за червень 2006р. Відповідачем застосований штраф в розмірі 10% від суми фактично сплаченої із перевищенням встановлених граничних строків, а саме по платіжному дорученню №2761 від 30.08.06р. - в сумі 34948,32 грн., а по №2764 від 30.08.06р. - в сумі 49736,09 грн. (т.1,л.с.150-151), в яких призначення платежу визначено, як сплата податку на додану вартість за червень 2006р. Позивач оспорює суму штрафних санкцій, які нараховані на сплату податкового зобов’язання у зв’язку із затримкою, по платіжному дорученню №2764 від 30.08.06р. (т.1,л.с.151).

Так, з наданих позивачем платіжних доручень №2296 від 20.07.06р., №2349 від 26.07.06р., №2408 від 31.07.06р., а також №2761 від 30.08.06р. (т.1,л.с.147-150) вбачається, що податкове зобов’язання за червень 2006р., визначене декларацією було сплачене наведеними платіжними дорученнями на загальну суму 800000 грн., тобто після такої сплати залишилася несплаченою сума податкового зобов’язання в розмірі 345286 грн. Таким чином, з коштів, спрямованих платіжним дорученням №2764 від 30.08.06р. (500000 грн.), в рахунок сплати податкового зобов’язання за червень 2006 року може бути врахована не вся сума платіжного доручення, а тільки її частина в сумі 345286 грн.

Фактичні обставини встановлені судом першої інстанції при розгляді справи  сторонами визнаються .

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Повноваження податкових органів визначені Законом України „             Про державну податкову службу в Україні”  де ст. 10 визначено функції державних податкових інспекцій, у тому числі щодо забезпечення  обліку  платників  податків,  інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження  цих  податків, платежів.

На виконання покладених на податковий орган функцій ДПА України було затверджено  Інструкцію  про порядок ведення органами державної           податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України.

Інструкція, яка була затверджена  Наказом Головної Державної                                      податкової інспекції України від 12.05.94 N 37 (у редакції наказу Державної                                      податкової адміністрації України від 03.09.01 N 342,                                    зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2001 р.                                  за N 887/6078 і яка діяла до 13.08.2005р. та інструкція ,яка набрала чинності з 13.08.2005р (Наказ Державної податкової   адміністрації України                                      18.07.2005 № 276, зареєстровано в Міністерстві  юстиції України                                      2 серпня 2005 р. за № 843/11123) не містять у собі положень щодо прав податкового органу змінювати призначення платежу визначеного платником податку у платіжних документах та направляти ці суми на погашення податкового боргу попередніх податкових періодів при веденні оперативного обліку платежів до бюджету, у тому числі і п.1.6 зазначеної інструкції ,на який посилається відповідач у апеляційній скарзі.

Проведення записів в особових рахунках платників податків  в хронологічному порядку, є одним з головних принципів ведення будь-якого обліку і не свідчить про те, що податковий орган наділений повноваженнями за платника податку вирішувати питання ,які саме зобов’язання вважати сплаченими.

Це підтверджується опосередковано також положеннями Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби ,яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 11 червня 2003 року N 290 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 червня 2003 р. за N 522/7843 і якою встановлено порядок ведення органами державної податкової служби обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням узгодженого податкового зобов'язання. Згідно положень цієї інструкції після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу  нараховується пеня (п.3.1),нарахування пені закінчується у день прийняття банком (органом державного казначейства), який обслуговує платника податків, платіжного документа про сплату суми податкового боргу (п.3.5).

Документами, що підтверджують суму податкових зобов'язань платника податків та граничний строк їх сплати визнано(п.3.11.1):

податкова декларація (у тому числі уточнююча) з позитивною сумою податкових зобов'язань;

податкове повідомлення;

договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань;

рішення суду.

Документами, що підтверджують суму та дату погашення податкового боргу (частини податкового боргу)визнано (3.11.2):

відомості про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за доходами у вигляді електронних документів;

виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів;

корінець прибуткового документа (повідомлення) про приймання установою банку платежів готівкою;

копії квитанцій за ф. N 24 та ф. N 10, виданих органами місцевого самоврядування платникам податків за платежами до місцевого бюджету, разом з описом до них;

документи, що свідчать про дату та суму проведеного взаєморозрахунку непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету та платника податків;

договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань;

податкова декларація (у тому числі уточнююча) з від'ємною сумою податкових зобов'язань;

документи, що підтверджують факт відчуження активів з права власності (повного господарського відання) боржника в рахунок погашення податкового боргу, дату такого відчуження та суму погашеного податкового боргу.

Таким чином, податковий орган ,здійснюючи контроль за своєчасністю сплати податків, на підставі належних документів повинен встановлювати відповідно до якого саме документу виникли податкові зобов’язання та яким документом підтверджено його погашення , виходячи з фактичних даних , а не підсумкових даних оперативного обліку щодо зальної суми зобов’язань  та загальної суми надходжень до бюджету з якогось виду податків.

Згідно п.7.7 ст.7 Закону України від 20.12.2000р. № 2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податковий  борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань,  які  не  є податковим боргом,  у порядку календарної черговості його виникнення,  а в разі одночасного його  виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) і у рівних пропорціях.

Але вказана норма не позбавляє платника податку права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань відповідно п.7.1 ст.7 Закону України від 20.12.2000р. № 2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та від обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до п.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж закону.

Оскільки Законом України № 509 - XII від 4 грудня 1990 року "Про державну податкову службу в Україні" та Законом України від 20.12.2000р. № 2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий орган не наділений повноваженнями змінювати призначення платежів, які зазначені у платіжних дорученнях, платників податків , відповідач не правомірно вважає, що суми податкових зобов'язань, зазначені у деклараціях та розрахунках, залишились не сплаченими.

За таких підстав, судова колегія вважає, що   судом вірно застосовані  норми матеріального права, рішення є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184,195,198,205,212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Постанову господарського суду Донецької області по справі                       № 41/360а від 20.12.2006р. (виготовлену у повному обсязі 21.12.2006р.) залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецьку залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі   01.03.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС