ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.07
Справа №АС15/200-07.

за позовом           Приватного підприємства «Променергомаш»

до відповідачів: 1. Державної податкової інспекції в м. Суми,

2. Державного казначейства у м. Суми

про стягнення  11 000 грн. 00  коп.

Суддя                           Резниченко О.Ю.

Представники сторін:

від позивача          Щербакова Л.Д., довіреність №159, від 21.05.2007р.

від відповідачів    1. Мельниченко І.З., довіреність №991/9/10-009 від 10.01.2007р.

2. не з‘явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідачів 11 000 грн. 00  коп. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість.

Перший відповідач подав відзив на адміністративний позов №32981/9/10-009 від 21.05.2007р., в якому позовні вимоги не визнає та просить  відмовити позивачу в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем неправомірно заявлена сума до бюджетного відшкодування, оскільки відсутній факт надмірної сплати суми податку на додану вартість.

Другий відповідач  подав відзив №02-16/933 від 14.05.2007р., в якому зазначив, що проти позову заперечує внаслідок того, що відповідно до п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» правовідносини з приводу сплати та відшкодування податку на додану вартість виникають, перш а все, між платником податку та органом Державної податкової служби України, а також просить розглянути справу без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та оцінивши надані ними докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством «Променергомаш»  до ДПІ в м. Суми подано податкову декларацію по податку на додану вартість за липень 2004 року, згідно якої було заявлено до відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 11 000 грн. 40 коп. та розрахунок коригування сум ПДВ за липень 2004р. з зазначенням  суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за підсумками поточного звітного періоду  81874 грн.

Згідно довідки  ДПІ в м. Суми від 15.11.2004р. № 114/23-513/5 про результати позапланової документальної  перевірки ПП «Променергомаш» з питань обгрунтованості відшкодування з бюджету податку на додану вартість за травень, липень 2004 року, підтверджено заявлену позивачем суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Перший відповідач подав відзив на адміністративний позов №32981/9/10-009 від 21.05.2007р., в якому позовні вимоги не визнає та просить  відмовити позивачу в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем неправомірно заявлена сума до бюджетного відшкодування, оскільки відсутній факт надмірної сплати суми податку на додану вартість. Він пояснив, що в ході проведення перевірки по основному постачальнику ПП «Електромаш», м. Дніпродзержинськ було направлено запит №47591/7/23-510/1473 від 20.09.2004р. щодо підтвердження суми заявленої до відшкодування. Згідно отриманої інформації ДПІ в м. Дніпродзержинськ №49678/7/23-508 від 20.12.2005р. ПП «Електромаш» не є виробником. Постачальником є ПП «Таір», м. Дніпродзержинськ. Згідно отриманої інформації №10082/7/23-05 від 05.04.2005р. ПП «Таір-Д» є посередником. Товар придбано у ПП «Агроальянс» (і.н. 29 м. Дніпродзержинськ). Листом №26968/7/23-507 від 05.09.2006р. ДПІ у м. Дзержинську повідомила, що державна реєстрація припинена за рішенням власника, відповідно не має можливості провести зустрічну перевірку ПП «Агроальянс».

Таким чином, перший відповідач зазначає, як свідчать матеріали перевірки, у позивача відсутня надмірна сплата податку на додану вартість за заявлений період, по ланцюгу продажу товару до виробника, а право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість до бюджету.

Суд вважає, що з боку позивача сума бюджетного відшкодування була визначена з додержанням вимог Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, що діяла на момент визначення),  виходячи із наступного.

Так, п. п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, що джерелом сплати бюджетного відшкодування є загальні доходи Державного бюджету України, які згідно з Бюджетним кодексом України складаються з податків, зборів, обов’язкових платежів, що входять у систему оподаткування, а не тільки з одного податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Відповідно до п. 4 Указу Президента "Про деякі зміни в оподаткуванні" №857/98 від 07.09.1998р., у разі коли сума податку на додану вартість, визначена як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду, має від'ємне значення, така сума зараховується у погашення заборгованості платника податку із сплати податку на додану вартість, що виникла у минулих звітних періодах, а за відсутності заборгованості - у зменшення податкових зобов'язань платника податку протягом трьох наступних звітних періодів.

Якщо сума від'ємного значення податку не погашається сумами  податкових зобов'язань, що виникли протягом трьох наступних звітних періодів, така сума підлягає відшкодуванню  з  Державного  бюджету України  на умовах,  визначених законодавством, протягом місяця,  що  настає  після  подання декларації  за третій  звітний  період  після виникнення від‘ємного значення податку.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами. Правила випуску, обігу та погашення казначейських чеків встановлюються законодавством.

Здійснення відшкодування шляхом зменшення платежів по інших податках, зборах (обов'язкових платежах) не дозволяється.

Суми, що не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Твердження відповідача, що суми відшкодування виплачуються платнику податків виключно за рахунок сум ПДВ, що надійшли до Державного бюджету України, а тому для відшкодування сум ПДВ, окрім всіх інших підстав, додатково потрібно підтвердження матеріалами перевірок фактичної сплати всіх платників податків – постачальників товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника, суд вважає помилковим.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинне законодавство, в тому числі і Закон України „Про податок на додану вартість”, не встановлює для покупця товару обов’язку сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачений продавцем чи іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Також для відшкодування з бюджету податку на додану вартість вказаний Закон не передбачає обов’язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов’язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Отже позовні вимоги щодо стягнення 11 000 грн. 00  коп. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення другого відповідача проти позовної заяви судом відхиляються, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення з Державного бюджету України податку на додану вартість, а згідно Бюджетного кодексу України (п. 2 ст. 50), Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Також, статтею 48 глави 8 розділу II Бюджетного кодексу України визначено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету, розрахункового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийняття зобов'язань та проведення платежів, бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету, а пунктом 4 «Порядку відшкодування податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.97 р. № 209/72 передбачено, що саме територіальні органи Державного казначейства України здійснюють бюджетне відшкодування податку на додану вартість платнику за висновками податкових органів та перераховують кошти за своїми платіжними дорученнями з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, вказаний у висновку податкового органу чи рішенні суду.

Таким чином, з урахуванням повноважень, визначених у пунктах 6 та 7 Положення про Державне казначейство України, відповідний територіальний орган Державного казначейства України повинен залучатися до участі у справі як відповідач за позовом про відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість або за позовом про стягнення процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості (інших сум), поряд з відповідним органом державної податкової служби.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню 110 грн. 00 коп. сплаченого ним держмита.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України „Про податок на додану вартість”, ст. ст. 94, 160 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з державного бюджету (м. Суми, вул. Дзержинського, 8; рах. 002 територіального управління Державного казначейства за балансовим рахунком 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходів бюджету 14010200 «Бюджетне відшкодування податку на додану вартість», символ звітності 032) на користь Приватного підприємства «Променергомаш» (40030, м. Суми, вул. Петропавлівська, 98-А, код 30267733) 11 000 грн. 00  коп. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість.

3. Стягнути з державного бюджету (код 22090200, символ 095)  на користь Приватного підприємства «Променергомаш» (40030, м. Суми, вул. Петропавлівська, 98-А, код 30267733) 110 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати виконавчі листи після набрання постановою законної сили.

5. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Cуддя                                                                                              Резниченко О.Ю.

Повний текст постанови складений і підписаний 22.05.2007р.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.