ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2007                                                                                             Справа № А1/61-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії  суддів:

головуючого судді: Прудніков В.В. – доповідач,

суддів:  Герасименко І.М., Ясир Л.О.

Секретар судового засідання Корх Д.В.

Представники сторін:

від відповідача: Мойсеєнко Ганна Вікторовна, довіреність №б/н  від 14.03.07,  юрисконсульт;

В засідання суду представник позивача не з"явився. Поважних причин нез"явлення до суду судової колегії не повідомлено.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу   відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м.Першотравенську  на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  20.02.07р. у справі № А1/61-07

за позовом  відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м.Першотравенськ м.Першотравенськ, Дніпропетровської області

до відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"  м.Павлоград

про  стягнення 4000 грн.00 коп.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина ухвали.

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Дніпропетровської  області від 20.02.07р. у справі № А1/61-07 (суддя Рудь І.А.) відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську відмовлено у позові про стягнення з  відкритого акціонерного товариства"Павлоградвугілля"  м.Павлоград в порядку регресу виплачену страхову виплату за моральну шкоду в сумі 4000 грн.00коп.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську оскаржує зазначену постанову, просить її скасувати, посилаючись  на порушення судом при її прийнятті норм матеріального права. Зокрема заявник скарги посилається на те, що згідно ст..1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до    винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки позивачем відшкодовано шкоду потерпілому, який їх зазнав з вини підприємства, позивач ставить питання про стягнення виплаченої суми з відповідача.

Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля"  м.Павлоград у відзиві на апеляційну скаргу просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.07р. залишити без змін оскільки вона відповідає  матеріалам справи та нормам діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить  виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України ”Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, страхування від нещасного випадку здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань України. Фонд соціального страхування є єдиним органом, який  у межах наданих йому повноважень, здійснює керівництво  та управління обов’язковим державним соціальним страхуванням.

Відділення виконавчої дирекції  Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську  є робочим органом Фонду та здійснює даний вид загальнообов’язкового державного соціального страхування у м.Першотравенську.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.05р.  стягнуто з позивача на користь Моцарь А.П. - 39840 грн.00коп. компенсації за моральну шкоду. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.06р. апеляційну скаргу Відділення задоволено частково, стягнуто на користь Моцарь А.П. моральну шкоду в сумі 4000грн.00коп. На підставі рішення апеляційного суду позивач сплатив Моцарь А.П. в рахунок страхової виплати за моральну шкоду 4000грн.00коп.,що підтверджується платіжним дорученням № 1493 від 06.07.06р.   Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Відповідно до ст.4 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” ( далі Закон) законодавство про страхування  від нещасного випадку складається із Основ  законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, цього Закону , Кодексу законів про працю, Закону України ”Про охорону праці” та інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст.4 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування ( далі Основи) страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності є окремим видом загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Основами передбачено відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків (пункт 4 частини першої статті 25).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21 листопада 2002 року державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з частиною першою статті 9 цього Закону відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що він визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Зазначені закони України, спрямовані на соціальний захист працівників, які внаслідок нещасного випадку чи професійного захворювання отримали ушкодження, що призвели до втрати професійної працездатності та передбачають відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків шкоди шляхом надання потерпілим соціальних послуг та виплат, у тому числі відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 1 частини 1 ст.21, ч.3 ст.28 Закону за наявності факту заподіяння шкоди потерпілому, не залежно від виплати  майнової шкоди передбачено відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 25 Закону усі види страхових виплат і соціальних  послуг  застрахованим та особам які перебувають на їх утриманні, а також види профілактичних заходів передбачених ст.ст.21,22 цього Закону, проводяться Фондом соціального  страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Статтею 46 Закону  визначено джерела фінансування Фонду. Так  фінансування Фонду  здійснюється за рахунок   внесків роботодавців: для підприємств - з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних установ та організацій - з асигнувань, виділених на їх утримання та забезпечення; капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників; прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках; коштів, одержаних від стягнення відповідно до законодавства штрафів і пені з підприємств, а також штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони праці; добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких не суперечить законодавству. Відшкодування  страхових  виплат  в порядку регресу не є джерелом  формування грошових фондів, за рахунок яких  здійснюється виплата страхових сум.

Відповідно до статті 21 Основ внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань сплачує виключно роботодавець. Розмір внесків встановлюється у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці та інших виплат найманим працівникам, які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян.

Відповідачем належним чином  виконується зобов’язання щодо сплати страхових внесків, заборгованість по страховим внескам  відсутня.

Згідно зі ст.28 Основ законодавства України ”Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування” та ст.52 Закону України ”Про  загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили  втрату працездатності” страхувальник несе  відповідальність  за шкоду, заподіяну  застрахованому або Фонду соціального страхування від нещасних випадків внаслідок невиконання своїх обов’язків із страхування від нещасного випадку відповідно до законодавства. Чинним законодавством не передбачено обов’язку роботодавця, як страхувальника, відшкодувати Фонду страхові виплати.

Відповідно до п.4.2 рішення Конституційного суду України від 27.01.04р. по справі № 1-9/2004 передбачене статтею 2371 КЗпП України і статтею 1167 Цивільного кодексу України відшкодування моральної шкоди як один зі способів захисту особистих немайнових прав громадян, що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону. Зазначені норми регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є суб'єктами страхування від нещасного випадку і на яких не поширюється дія Закону, в тому числі працівникам, що виконують роботу не на основі трудового договору (контракту), а на інших підставах.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що судом   першої інстанції правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову  господарського суду Дніпропетровської  області від 20.02.2007 року по справі №А1/61-07  – залишити без змін.

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську -  без задоволення.

Головуючий суддя                                                                       В.В.Прудніков

Суддя                                                                                           І.М.Герасименко

Суддя                                                                                 Л.О.Ясир