КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15.05.07 р.          № 46/560-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Мевша В.М. (за дов.) Грибчик П.М. (за дов.)

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Багай"

на постанову Господарського суду м.Києва від 15.01.2007

у справі № 46/560-А

за позовом           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ізяславському районі Хмельницької області

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Багай"

про          стягнення 166 981,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 15.01.2007р. у справі № 46/560-А задоволено позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України           в Ізяславському районі Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Багай” про відшкодування  в порядку регресу  166 981,70 грн. -  страхових  виплат , що здійснені позивачем відповідно до вимог ст.ст.21, 28, 29, 33, 34 Закону України  „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”.

Відповідач, не погодившись  із судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апяеляційного господарського суду, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дав належної  правової оцінки тій обставині, що Фадеєв М.О. керував автомобілем Мерседес- Бенс 310Д, д.н.з. 479-77 СА на підставі Доручення від 22.11.2002р., яким його було наділено правом лише керувати транспортним засобом і не передбачено жодних обов’язків з його сторони, що суперечить вимогам ст.1000 ЦК України.

Керування зазначеним автомобілем різноробочим працівником Фадеєвим М.О. під час перебування у  відпустці на підставі саме доручення, не є підставою, яка свідчить про те, що Фадеєв М.О. керував автомобілем у зв’язку із виконанням останнім своїх трудових обов’язків на ТОВ „Багай”.

Посилаючись на порушення норм процесуального  права, скаржник виходить із змісту ч.1 ст.17, п.1 ч.1 ст.109  та ч.3 ст.105 КАС України та стверджує, що в переліку відсутня така вимога, як стягнення грошових коштів в порядку регресу, оскільки це є компетенцією Господарського суду, а отже, суд першої інстанції не повинен був розглядати дану справу в порядку адміністративного судочинства.

Позивач вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, тому просить постанову господарського суду міста Києва від 15.01.2007р. у справі №46/560-А залишити без змін ,а апеляційну скаргу – без задоволення.

Відповідач  був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за № 321707-3 ( вручено  представнику ТОВ „Багай” 19.04.07 від.”Мельниченко”), але з невідомих причин не направив в судове засідання свого повноважного представника.

Відповідно до  статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, судова колегія установила наступне:

На розгляд суду першої інстанції позивачем передані вимоги про стягнення з відвовідача сум страхових виплат у розмірі  166 981,70 грн.., що були здійснені позивачем відповідно до вимог ст.ст.21,28,29,33,34 Закону Укаїни „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”.

В обгрунтування позовних вимог  позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-траспортної пригоди, вчиненої з вини працівника відповідача, позивачем було виплачено сім’ї та трьом утриманцям загиблої  у ній громадянки Паляниці І.І., страхові суми, які в порядку регресу підлягають відшкодуванню з роботодавця винної особи.

Відповідач проти позову запечує та стверджує, що ТОВ „Багай” не може бути відповідачем по даній справі і не може нести відповідальність за дії Фадеєва Миколи Олександровича, яким була спричинена шкода, оскільки на час вчинення ДТП він не виконував своїх трудових обов’язків, перебував у черговій щорічній відпустці, і вчинив ДТП ,внаслідок якої загинула людина, керуючи транспортним засобом на підставі Доручення від 22 листопада 2002 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обгрунтованими і доведеними відповідними доказами, тому підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

09.07.2003р. на 97-му кілометрі дороги Кременець- Біла Церква працівник ТОВ „Багай” Фадеєв М.О,, керуючи автомобілем Мерседес – Бенс 310Д, д.н 479 – 77 СА, що належав цьому товариству, допустив порушення п.п.11.2, 11.3, 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем ВАЗ – 21083 д.н. 566 – 59 ХМ.

В результаті цієї дороржньо- транспортної пригоди отримала важкі тілесні ушкоджнення, від яких померла, робітниця ПП „Бобоненко” Паляниця І.І.

За рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.12.2004р., нещасний випадок з Паляницею І.І., яка загинула внаслідок цієї ДТП, визнаний як нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до пп.”д” п.1 ст.21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на  виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999р. № 1105-ХІУ ( далі- Закон № 1105- ХІУ ) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я, або в разі його смерті, виплачувати йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог ст.ст.21,28,29,33,34 зазначеного Закону  № 1105-ХІУ за рахунок коштів Фонду були призначені та станом на 01.11.2006 року здійснені страхові виплати сім’ї та 3-м утриманцям загиблої на виробництві Паляниці І.І. загальною сумою 166 981,70 грн., з яких:

1.Одноразова допомога:

- на сім’ю в 73 981,8 грн.;

- на утриманця – доньку Паляниця А.М. в 14796,36 грн.

-на утриманця- сина Паляниця М.М. в 14796,36 грн.

-на матір – пенсіонерку Наумець Л.М. в 14796,36 грн.

2.Сумарні щомісячні виплати за період 09 липня 2003 року по 31 жовтня 2006 року з урахуванням індексації становлять 48610,82 грн.:

-на утриманця доньку Паляниці А.М. в розмірі 16207,70 грн.

-на утриманця сина Паляниці М.М. розмірі 16207,71 грн.

-на матір - пенсіонерку Наумець Л.М. в розмірі 16195,40 гргн.

Дорожньо-транспорту пригоду, внаслідок якої загинула працівниця ПП „Бобоненко” Паляниця І.І., скоїв працівник ТОВ „Багай” Фадеєв М.П., який керував автомобілем Мерседес-Бенс 310 Д, що належав цьому товариству та виконував покладений на нього трудовий обов’язок по перевезенню з м. Івано-Франківська до м.Києва живі квіти.

Згідно п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом.

Наявні у справі докази спростовують  твердження відповідача, що позивач неправильно визначив відповідача у даному спорі, а саме:

-вироком Шепетівського районного суду Хмельницької області від 05.12.2003р. у кримінальній справі по звинуваченню громадянина Фадеєва Миколи Олександровича у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, де зазначено, що у судовому засіданні підсудний Фадеєв М.О. свою вину визнав та пояснив, що 09.07.2003р. в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди перевозив автомобілем Мерседес- Бенс, д.н. 47977 квіти з м.Івано-Франківська до м.Києва.

Директор відповідача Розживін В.А. пояснив суду, що Фадеєв, який потрапив у доржньо-транспортну пригоду, працює водієм у ТОВ „Багай” та в момент його скоєння керував технічно справним автомобілем;

-копією довіреності від 21.11.2002р., реєстраційний номер 6683, відповідно до якої громадянин Ісмаілов  Р.А.О. довіряє Сіденку Ю.І. та Розживіну В.А. керувати ( з правом перевезення вантажів), розпоряджатися, здавати в оренду, заставляти, обмінювати, дарувати, продавати належний йому автомобіль Мерседес-Бенс, д.н. 47977 СА;

-копією довіреності від 22.11.2002р., бланк № 506642, відповідно до якої Розживін В.А. уповноважує, серед інших Фадеєва М.О., керувати   належним Ісмаілову Р.А.О. автомобілем Мерседес-Бенс, д.н. 47977 СА.

Таким чином, в момент скоєння ДТП Фадеєв М.О. керував автомобілем Мерседес-Бенс, д.н. 47977 СА, перевозячи по Україні товар, і, виконуючи таку роботу в інтересах підприємства. Автомобіль надавався для керування особами, які перебували у трудових відносинах ( керівник юридичної особи- працівнику), а в іншому випадку, документи на підтвердження перебування вказаної особи у відпустці в  момент скоєння ДТП мали бути надані під час розгляду  кримінальної справи.

Пунктом 1 ст.1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З приводу посилань відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то необхідно зазначити, що  відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, проводять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим державним соціальним  страхуванням та здійснюють інші функції згідно із затвердженими статутами.

У відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова місцевого господарського суду залишається без змін, а апеляційна скарга, як необгрунтована, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову Господарського суду міста Києва від 15.01.2007р. у справі

№46/560-А залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ „Багай” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 46/560-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала суду апеляційної інстанції  набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді