ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.07 р.                                                                               Справа № 23/52

За позовом : Комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк

до відповідача: Відділення виконавчої дирекції Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Харцизьку м. Харцизьк

про  стягнення 15 903,28грн.

Суддя              Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: Горелова В.Л. за дов.

Від відповідача:  не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні,  яке відбулось 05.04.2007р. суд закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 16.04.2007р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання.).

Позивач, комунальна установа “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк, (далі-Лікарня)  звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Харцизьку м. Харцизьк (далі – Фонд) , заборгованості у сумі 15 903,28грн.

В обґрунтування своїх вимог Лікарня посилається на:

- неналежне виконання відповідачем умов договору №42 від 19.12.2001р. ”Про співробітництво по наданню медичних послуг” у відповідності із Законом України  “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування  від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” ( далі- договір № 42)

- постанову Донецького апеляційного суду за преддоговірним спором № 14/375 від 17.10.2002р., згідно якої договір № 42 прийнятий у редакції лікарні, тобто відповідач зобов’язаний компенсувати не тільки вартість медикаментів, але і усі витрати лікарні на утримання травмованого у клініці;

- претензії № 648/02 від 07.06.2006р. на суму 10 533,66грн. та № 1223 від 08.11.2006р. на суму 5 369,62грн., які відповідачем відхилені;

- укладання трьохсторонніх  договорів про співробітництво з надання послуг відповідно до Закону України  “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування  від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” ( далі – Закон № 1105) № 195 від 19.05.2003р. та № 1/12 від 10.12.2004р. між позивачем, відповідачем та Харцизькою аптекою № 145 з метою врегулювання питання:  забезпечення травмованих медикаментами безпосередньо аптекою та порядку розрахунків за них між відділенням Фонду  та аптекою, що не є  підставою для розірвання договору № 42.

Фонд надав суду відзив, в якому проти позову заперечує посилаючись на те, що:

- на підставі договору №42 від 19.12.2001р. здійснюється подвійне фінансування діяльності лікарні, оскільки згідно довідки фінансового управління Харцизької міської Ради №24/02 від 18.01.2006р. комунальна установа “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок місцевого бюджету;

- тарифи, які пропонуються відповідачем не затверджені Донецькою облдержадміністрацією, а калькуляції вартості медичних послуг ґрунтуються на власних розрахунках, кошторисах та прикидках, що суперечить вимогам п. 12 Постанови КМУ  №1548 від 25.12.1996р.”Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)”;

- існуючий на сьогоднішній день трьохсторонній договір № 1/12 від 10.12.2004р. є достатньою підставою для співробітництва по наданню медичних послуг по лікуванню потерпілих та виробництві відповідно до вимог Закону № 1105.

Фонд надав суду зустрічний позов до Лікарні про визнання недійсним пункту 3.2 договору № 42 від 19.12.2001р.

В обґрунтування своїх  вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що п.3.2. договору  № 42  суперечить чинному законодавству України та порушує права та законні інтереси Фонду, оскільки за рахунок подвійного фінансування одних і тих же видатків Фонду (із місцевого бюджету за рахунок коштів Фонду)  лікарня одержувала прибуток, що не відповідає її статутним цілям та завданням.

Лікарня  за зустрічним позовом проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що:

- однім із обов’язків Фонду є організація цілеспрямованого та ефективного лікування потерпілого  у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній підставі в інших лікувально-профілактичних закладах;

-  п. 4 ст. 34 та підпункту г п. 4 ст. 21 Закону № 1105 зобов’язує відділення Фонду компенсувати усі витрати лікувальних закладів на лікування та утримання постраждалих у стаціонарних відділеннях, так як ця компенсація здійснюється виключно за рахунок коштів роботодавців, з вини яких постраждалому заподіяна шкода здоров’ю;

- компенсування витрат на утримання у лікарні пред’являється лікарнею до Фонду виключно на постраждалих, направлених фондом на лікування, ці направлення містяться у кожній історії хвороби кожного постраждалого;

- договір № 1/12 є достатньою підставою для забезпечення третьою стороною (аптекою №145) постраждалого медикаментами і товарами медичного призначення і тільки, він не регулює питання  компенсування інших витрат лікарні, як це передбачено Законом № 1105;

- укладання договору № 1/12 не може вважатись підставою для розірвання договору № 42, оскільки за умовами останнього, типова форма договору має бути затверджена правлінням Фонду;

- згідно розпорядження Донецької обладміністрації № 590 від 25.09.1998р. керівникам лікувальних закладів делеговані права затверджувати тарифи на платні медичні послуги самостійно без декларування в обладміністрації, це право також підтверджено постановою КМУ від 09.04.2005р. № 268 “Про затвердження порядку регулювання тарифів на платні соціальні послуги”.

Лікарня за зустрічним позовом надала суду пояснення, в яких зазначила, що:

- згідно п. 21 Постанови КМУ № 989 від 11.07.2002р. “Про внесення змін до  Постанови КМУ № 1138 від 17.09.1996р.” медичне обслуговування за договорами (у тому числі з Фондом) є платною послугою;

-  розмір вартості 1 ліжко-дня  розраховувався у сторогої відповідності діючим нормативним документам та методиці складання калькуляції собівартості платних послуг, викладеної у циркулярному листі управління охорони здоров'я Донецької облгосадміністрації  “Питання ціноутворення платних послуг”.

Сторони надали суду акт звіряння розрахунків, підписаний обома сторонами,  зі змісту якого вбачається, що сторони не досягли згоди щодо показників зазначених у ньому.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши представників сторін суд встановив:

19.12.2001р. між сторонами був підписаний з протоколом розбіжностей договір №42 про співробітництво по наданню медичних послуг у відповідності із Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Розбіжності сторін за договором не були врегульовані, та передані на розгляд суду. За результатами провадження у справі №14/375пд 21.06.2002р. постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2002р. пункти 3.1, 3.2 договору №42  прийняті в редакції  комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк, а саме:

- пункт 3.1 “Замовник відшкодовує Виконавцю витрати на медичну допомогу по кожному страховому випадку, у тому числі при прогресуванні чи загостренні захворювання, яке обумовило страховий випадок, а також на проведення медичної реабілітації потерпілих з 01.04.2001р.”;

- пункт 3.2 “Вартість медичних послуг, наданих потерпілим згідно із Договором, визначається на підставі калькуляцій (витрати медикаментів на лікування хворого та комунальні послуги та інше) виконавця на відповідні види медичної допомоги”.

Відповідно до п.8.1 договору №42 від 19.12.2001р. цей договір діє до його розірвання у зв’язку з:

-          угодою сторін;

-          ініціативою одного із учасників, якщо другий учасник ухиляється від виконання або неналежним чином виконує прийняті зобов’язання відповідно до чинного законодавства;

-          ліквідацією юридичної особи без правонаступника;

-          затвердженням правлінням Фонду типової форми договору;

-          в інших випадках, встановлених законодавством.

19.05.2003р. був укладений трьохсторонній договір №1/95 між відповідачем (Замовник), позивачем (Лікувальна установа) та дочірнім підприємством “Центральна районна аптека №145” товариства з обмеженою відповідальністю “Обласна аптечна холдінгова компанія” (далі–аптека № 145). Між цими сторонами укладений також договір №1/12 від 10.12.2004р.

Предметом цих договорів є спільні дії сторін з організації та надання своєчасної медичної допомоги потерпілим та травмованим на виробництві, на який розповсюджується дія Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”. Згідно умов цих договорів відповідач здійснює лише сплату медикаментів та предметів медичного призначення в асортименті.

Суд не приймає до уваги посилання Фонду на те, що договір № 42 припинив свою дію, оскільки був підписаний трьохсторонній договір № 1/12 від 10.12.2004р. тому, що: не подано доказів його розірвання за згодою сторін чи рішенням суду; договір № 42 не містить у своєму тексті посилань, що він укладений під умовою.

Статтею 21 Закону № 1105  встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку організувати цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально–профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально–профілактичних закладах з метою як найшвидшого відновлення здоров’я застрахованого.

Положення про порядок укладання договорів між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та лікувально-профілактичними закладами на обслуговування потерпілих на виробництві, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №52 від 19.06.2003р. встановлює порядок укладання договорів щодо організації лікування потерпілого між робочими органами виконавчої дирекції Фонду та лікувально-профілактичними закладами державної та комунальної власності.

Підпунктом 12 пункту 5 вищезазначеного Положення передбачено, що відділення відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надання потерпілому у повному обсязі постійну раціональну медичну допомогу, яка включає, зокрема, утримання в лікарні, реабілітаційному закладі, санаторії або в іншому лікувально–профілактичному закладі.

Згідно п. 21 постанови КМУ № 989 від 11.07.2002р. “Про внесення змін до Постанови КМУ № 1138 від 17.09.1996р. медичне обслуговування за договорами із суб'єктами господарювання, страховими організаціями (в тому числі з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України) є платною послугою.

Згідно розпорядження № 590 від 25.09.1998р. Донецької обласної державної адміністрації (далі-розпорядження № 590), яке  винесено на підставі Постанови КМУ  № 1548                         від 25.12.1996р. “Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” лікувально-профілактичним та санітарно-профілактичним державним і комунальним закладам охорони здоров’я надано право надавати платні послуги за регульованими тарифами, виходячи з валових витрат. Розпорядження  № 52 від 06.02.1998р. “Про  декларування зміни  тарифів на платні медичні послуги” визнано таким, що втратило чинність (п.7 розпорядження № 590). Отже, законодавство не передбачає затвердження тарифів обладміністрацією і тому, суд не приймає до уваги заперечення Фонду з цього приводу.

Відповідно до пунктів 2.1.2 та п.3.1 договору №42 від 19.12.2001р. Замовник зобов’язаний відшкодовувати Виконавцю витрати з надання медичної допомоги та послуг потерпілим в порядку, передбаченому цим договором.

За вимогами п. 3.2 договору №42 від19.12.2001р. вартість медичних послуг, наданих потерпілим згідно із договором, визначається на підставі калькуляцій Виконавця на відповідні види медичної допомоги.

Відповідно до пункту 3.3 договору №42 від 19.12.2001р. підставою для пред’явлення вимоги на оплату є підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих по виду, обсягу та вартості медичних послуг на кожного потерпілого. Кожен місяць до 10 числа наступного місяця Виконавець надає Замовнику рахунки за надані медичні послуги та акт виконаних робіт. Оплата наданих медичних послуг здійснюється Замовником протягом місячного терміна з моменту отримання актів з доданою калькуляцією на медичні послуги по кожному пролікованому хворому.

Порядок розрахунку фактичних  витрат на один ліжко–день по відділенням та службам  КУ “Центральна міська лікарня” м. Харцизька  для хворих, травмованих на виробництві визначається наказом  № 01/1-5§3 від 11.01.2001р., який виданий у відповідності із листом управління охорони здоров'я Донецької облгосадміністрації “Питання ціноутворення платних послуг”.  У відповідності із зазначеним наказом до вартості 1 ліжко-дня входять наступні  затрати та витрати: затрати по оплаті праці; витрати по нарахуванню на заробітну плату; затрати по продуктам харчування; накладні витрати. Лікарня не надала суду первинні документи, які б підтверджували суму витрат позивача на медичну допомогу по кожному страховому випадку у відповідності з калькуляцією, яка включає до себе вартість 1 ліжко-дня, а саме: акти про нещасний випадок на виробництві за формою № Н-1; довідки МСЕК; амбулаторні картки з історією хвороби травмованих на виробництві; документи, які б підтверджували призначення лікарем курсу лікування по кожному хворому з врахуванням особливостей травмування заподіяної на виробництві; вартість кожної медичної процедури, яка була призначена хворим; у меню на харчування хворих по травматологічному відділенню відсутні норми витрат продуктів харчування для виготовлення блюд, затверджених нормативними документами; ціни по яким списані продукти харчування не відповідають обліковим і інші первині документи. Таким чином, суд відмовляє позивачу у позові щодо стягнення заборгованості у розмірі 15 903,28грн. у зв’язку з недоведеністю.

Суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову Фонду до Комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк про визнання недійсним п. 3.2 договору № 42,  оскільки п. 3.2 цього договору прийнятий у реакції комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду по справі 14/375пд  від 17.10.2002р. Отже, позивач за зустрічним позовом просить суд першої інстанції скасувати постанову суду другої інстанції у справі № 14/375пд, що суперечить вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України. Зазначені вимоги повинні бути розглянуті судом у касаційному порядку.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.. 21, 46 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування  від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та керуючись ст. ст. 43, 49, 60, 82 – 85  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах комунальної установи “Центральна міська лікарня” м. Харцизьк про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Харцизьку м. Харцизьк заборгованості у сумі                                15 903,28грн.- відмовити.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Суддя                                                                         Забарющий М.І.