СУД
РІШЕННЯ

"17" травня 2007 р.

Справа №  4/83

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І..розглянувши справу № 4/ 83

за позовом приватного
підприємця  ОСОБА_1 м.Кіровоград

до
Куколівської сільської  ради
с.Куколівка   Олександрійського  району Кіровоградської  області

про стягнення  18710
грн. 21  коп.  заборгованості  за виконані
будівельні роботи

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - Краснюк М.С.,
сільська голова;

від відповідача - Бесараб В.А. ,
довіреність № б/н  від 02.04.07;

Заявлено позов про стягнення
заборгованості в сумі  18710  грн. 21
коп. за виконані  будівельні  роботи
Заявлено позов про стягнення заборгованості в сумі  18710
грн. 21  коп. за виконані  будівельні
роботи   згідно договору
підряду  від 16.05.2006  року
на будівництво газопроводу
високого  тиску  в с.Куколівка Олександрійського  району
Кіровоградської  області,  з
яких   5997 грн. сума  основного
боргу,  11199 грн. 44  коп. штраф,
782 грн. 07 коп. пеня,  138
грн.03  коп. втрати  від
інфляції.

Відповідач надав  до суду заперечення,  погодившись з наявністю  заборгованості, оспорює  нарахування
позивачем  суми штрафу в
розмірі  11193 грн. 40 коп. на
підставі  п.12.4 договору на будівництво
газопроводу  від 16.05.2006 року,
оскільки  вважає, що штраф, як
неустойка  в даному випадку не повинні
застосовуватись.  Обґрунтування  заперечення
з посиланням на законодавство в
письмовому вигляді  представник
відповідача до суду не надав. В судовому засідання пояснив, що згідно до  норм
цивільного законодавства
підставою для застосування  штрафу
може  бути будь-яке порушення зобов'язання,
за виключенням прострочення  виконання  грошового
зобов'язання.

З
метою забезпечення  рівності  сторін
у  судовому   процесі та враховуючи  що
сторонами  не подані  до суду
витребувані   згідно  до ухвали від
21.03.2007   року    документи, на  підставі
ст.77 ГПК  України   відкладено
розгляд  справи  на 10 год.
17.05. 2007  року.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін  господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини  між
учасниками  спору  виникли на підставі  договору
підряду  від 16.05.2006  року
на будівництво газопроводу
високого  тиску  в с.Куколівка Олександрійського  району
Кіровоградської  області ( в  подальшому
договір), згідно  до умов  якого
Куколівська сільська  рада
виступала в  якості  замовника
(відповідач  по  даній
справі), а  фізична особа-
суб'єкт  підприємницької  діяльності
ОСОБА_1 в  якості  виконавця робіт (позивач  по справі).

На
виконання  умов  договору
позивач   виконав  передбачений
обсяг   будівельних  робіт в
інтересах  замовника та  передав
виконану  роботу  представнику
відповідача  згідно до  акту
НОМЕР_1 форми №КБ-2В та  довідки
про вартість виконаних  підрядних  робіт НОМЕР_2 за  травень 2006
року на загальну суму  55997  грн.

Згідно п.6.1 договору  сторони
досягли  домовленості  провести
розрахунки  за  виконані роботи   на
протязі  10 днів після  здачі виконаних  робіт, а
враховуючи  що   виконані
роботи були  прийняті  за актом НОМЕР_1,  відповідач
повинен був провести повну
оплату   не пізніше  15.06.2006
року. Однак,  відповідачем   згідно
платіжного  доручення  НОМЕР_3
лише  частково   оплачено вартість виконаних  робіт шляхом
перерахування коштів  на  розрахунковий
рахунок  позивача в  розмірі
50000 грн, а   5997 грн.  склали суму заборгованості  та
не  були оплачені  відповідачем, у зв'язку  з чим
позивач  змушений  був
звернутись  до  суду
за  захистом  свого порушеного  права. Претензія  позивача №1 від  05.02.2007
року  залишена   відповідачем
без  задоволення, однак у  відповіді на претензію №16 від  22.02.2007
року,   визнавши наявність
заборгованості в  сумі основного  боргу
5997  грн.,  відповідач
поставив  не передбачені    договором
умови,  за яких  він
погоджується  провести  погашення
заборгованості  після    представлення  локального кошторису  на суму
5997  грн. та  акту
на виконання  робіт.

Господарським  судом приймається до уваги та  розцінюються
вимоги  відповідача  про представлення   актів
на виконану  роботу  додатково до тих, які  вже
були підписані  та  передані
для  проведення  оплати
05.06.2006  року як
необґрунтовані, оскільки   вказані  роботи
вже були включені  в акти  форми №КБ-2В та передані  для
проведення оплати, а
додаткове  складання  та
затвердження   актів  призведе
до   подвійної  оплати
одних і  тих же   робіт та до     розбазарювання   коштів
державного  бюджету.

Проаналізувавши  правовідносини  між
учасниками спору та  надавши  їм
правову оцінку,
господарський  суд  приходить
до переконання,  що  позовні вимоги  в
частині  стягнення суми
основного  боргу в розмірі   5997
грн. є  обґрунтованими  та підлягають до повного  задоволення. Такий  висновок
господарський  суд  робить
на підставі  наступного.

Позивач виконав свої обов'язки,
передбачені умовами договору  повністю,
що підтверджується актом НОМЕР_1
травень  2006 року на суму
55997  грн. які   замовник частково  оплатив
в розмірі  50000 грн.

Обсяги виконаних робіт  відповідач
прийняв та  без будь-яких  зауважень
підписавши    вказаний  акт (а.с.23).   Виходячи
з проведених  розрахунків  заборгованість   відповідача
перед позивачем  становить 5997
грн. Наявність  заборгованості в такому  розмірі підтверджена підписаними  представниками  сторін
документами: довідкою  про
вартість виконаних  підрядних робіт   та
актом  приймання виконаних
підрядних робіт форми № КБ- 2в за травень 2006
року.

Відповідно  до спільного наказу Міністерства  статистики України і  Державного комітету  України у
справах  містобудування та  архітектури №26/5 від 27.01.1997 року “Про
затвердження  типових  форм первинних  облікових
документів з  обліку   капітального
будівництва”  ( в редакції  яка
діяла на травень 2006 року) були
затверджені  типові  форми первинних  облікових
документів і  введені в дію з
січня 1997 року :№ КБ 2в “Акт приймання виконаних підрядних  робіт”, НОМЕР_2 “Довідка про вартість  виконаних
підрядних робіт та  витрат” №4-А
“Довідка  про вартість  проектно-вишукувальних  робіт”. Дія типових  документів
зазначених  форм була  розповсюджена на  об'єднання, підприємства та  організації
всих  форм  власності та
господарювання,  розташованих  на
території  України, що
виконують  будівельно-монтажні,
будівельно-ремонтні, проектно-вишукувальні
роботи ( п.п.1,2 Наказу). Акт приймання виконаних  підрядних
робіт складається  для  розрахунку за
виконанні будівельні  роботи.
Акт  складається у  двох примірниках (для  підрядника і
замовника)  на  основі
журналу   виконаних  робіт ( форма №КБ-6).  Таким
чином,  підтвердженням  факту виконаних  робіт є акт
приймання виконаних робіт форми №КБ-2В.
Зазначені  акти були складені  та
підписані  сторонами.

Відповідно до ст. 837 Цивільного
кодексу України, за договором підряду підрядчик зобов'язується виконати на свій
риск певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а
замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Стаття 854 цього ж кодексу
передбачає, що замовник зобов'язаний оплатити виконану підрядчиком роботу після
здачі всієї роботи, якщо інше не встановлене законом або договором,  за умови, що роботу  виконано належним чином і в погоджений
строк   або, за згодою  замовника,-
достроково.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач свої обов'язки по договору виконав частково, сплативши вартість
виконаних робіт  лише  в сумі 50000 грн.          Доказів повного виконання своїх
обов'язків по  договору   відповідачем не представлено.

У відповідності до вимог  ст. 625 Цивільного кодексу України за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання відповідач повинен
сплатити позивачу  інфляційні  втрати
в розмірі  579 грн. 21 коп. за
період з липня 2006 року по  лютий 2007
року включно. При  цьому
господарський  суд вважає необґрунтованим
розрахунок  втрат від інфляції
зроблений  позивачем за період  починаючи
з травня  2006 року, оскільки  виконання зобов'язання по оплаті виконаних
робіт повинно  бути  проведено
до 15.06.2006 року,   порушення
терміну  розпочинається з  16.06.2006 року, а  втрати від інфляції слід  розраховувати з  01.07.2006 року, коли  вони встановлюються  офіційним
чином за повний  місяць, а не за
окремі  його періоди.

Господарський суд повністю
погоджується з  розрахунком    3 % річних в розмірі 138 грн. 03 коп. за
період з  16.06.2006 року  по 15.03.2007 року та  визнає вказану  суму
такою, що підлягає до стягнення з відповідача.

За односторонню  відмову від виконання  взятих зобов'язань п.12.4 договору
передбачалось  право   позивача на стягнення 20 %   загальної
вартості робіт  по договору, що
складає  11199 грн. 40 коп.  Умови
договору  визначені сторонами
в  результаті   вільного волевиявлення, договір
підписано   повноважними представниками
сторін без  зауважень та   доповнень, їх  підписи
скріплено   печатками. Нарахування   та стягнення
штрафу повністю  узгоджується
з  положеннями   ст.230 Господарського  кодексу
України  про те, що  штрафними санкціями визначаються   господарські санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний  сплатити у разі  порушення
ним правил    здійснення
господарської діяльності, невиконання або неналежного  виконання
господарського  зобов'язання.

Згідно до ст.231  Господарського  кодексу України   у
разі, якщо розмір  штрафних  санкцій законом  не визначено, санкції  застосовуються  у
розмірі,  передбаченому  договором. При цьому господар ським  судом
не приймається до уваги та визнається
необґрунтованим заперечення на позовну заяву  відповідача про незастосування  штрафу, як
неустойки, оскільки  штраф не може
бути застосованим  за невиконання  грошового
зобов'язання.  Господарський   суд вважає, що для вирішення питання  щодо обґрунтованості  позовних вимог в частині стягнення  штрафу необхідно застосовувати  норми
спеціального  законодавства-
Господарського кодексу  України, які  є спеціальними нормами по відношенню до  положень
Цивільного кодексу  України.

Натомість,  суд вважає за необхідне застосувати при
вирішенні спору  положення  ст. 233 Господарського  кодексу України про зменшення розміру  штрафних санкцій, оскільки  вважає, що
належні до сплати штрафні санкції надмірно  великі порівняно  зі збитками кредитора ( заборгованість  5997 грн, а
штраф-11199 грн. 40 коп.). При цьому
господарський  суд враховує
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, сезонний  характер прибутків   відповідача-сільської ради ) та  визнає
ці  обставини як виняткові, які  можуть слугувати  підставою для
зменшення  розміру  штрафу. Враховуючи  викладене, господарський  суд
вважає за необхідне   використати
своє право згідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК
України та  зменшити розмір  штрафу за
невиконання зобов'язання   до  1000 грн.

Проаналізувавши
обґрунтованість  позовних вимог  в частині стягнення з  відповідача
пені в  розмірі   782 грн. 07 коп. господарський  суд
вважає за необхідне  задовольнити
позовні вимоги  частково,
призначивши  до стягнення   502 грн. 76 коп., виходячи з наступного.
Відповідно  до   п.12.3 договору  при затримці
оплати за виконані роботи замовник
відшкодовує  пеню в розмірі  подвійної ставки  НБУ від суми
простроченого платежу за кожен
день прострочки. Однак,
позивачем  проведено  розрахунок
пені без врахування положень  ч. 6
ст.232  Господарського  кодексу України  про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання, якщо  інше не встановлено договором або законом,
припиняється   через  шість
місяців  від дня, коли
зобов'язання  мало  бути виконано. Таким чином,  обґрунтованим
буде нарахування  пені  за
період з  15.06.2006 року   по
15.12.2006 року в  розмірі  502 грн. 76 коп.

Господарським судом  залишається
без задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у
справі  в якості 3-ої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору Олександрійське відділення  державного казначейства у
Кіровоградській  області враховуючи,
що   відповідачем не   надано доказів  про те, яким саме  чином
прийняте по справі   рішення  може вплинути
на   права та обов'язки  Олександрійського відділення  державного казначейства у
Кіровоградській  області  щодо Куколівської  сільської
ради. Крім того, господарський
суд  враховує, що згідно до ст.69
ГПК України  спір повинен  бути
розглянутий  у  строк не
більше двох  місяців від  дня
отримання  позовної  заяви.

Відповідно до ст.44,  49 ГПК України, державне мито у спорі та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача
повністю, оскільки через  невиконання
ним  зобов'язання  позивач
змушений був  звернутись до суду
за захистом своїх  прав і  поніс
додаткові  витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.с т.33,36,43,44,49,82,84,85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити   частково.

Стягнути з  Куколівської сільської  ради с.Куколівка   Олександрійського  району Кіровоградської  області
р/р 2885 в УДК в Кіровоградській області, м. Кіровоград, МФО
823016, код 04356131   на користь   суб'єкта підприємницької  діяльності- фізичної особи   ОСОБА_1 АДРЕСА_1, р/р 3902 в АКІБ
УкрСиббанк, м. Харків, МФО 352005 код НОМЕР_4 Нзаборгованість  по оплаті за виконані  роботи в
розмірі  5997 грн., штраф в
розмірі  1000 грн,  пеню в
розмірі  502 грн. 76 коп., втрати
від інфляції в розмірі  579 грн. 21 коп.,
3% річних в  розмірі  138 грн. 03 коп. на загальну суму  8217 грн.,
суму  сплаченого державного мита
в  розмірі  187 грн.10 коп. та  витрати
на інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу
в  розмірі  118 грн.

Наказ видати.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили   після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття,  а у
разі, якщо  у  судовому
засіданні  було  оголошено
лише   вступну   та резолютивну  частини
рішення,  воно  набирає
законної сили після закінчення
десятиденного  строку  з
дня   підписання   рішення, оформленого відповідно до ст. 84
ГПК України.

Сторони у справі протягом цього
строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане
рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя