ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.07 р.                                                                               Справа № 20/359пд

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м.Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Маріупольгаз”, м.Маріуполь

про визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від позивача Бережний Р.В. – за довіреністю

від відповідача Сапронов В.В. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулася Дочірня компанія “Газ Україна” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз Україна”, із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Маріупольгаз” м.Маріуполь про визнання договору про надання послуг по транспортуванню природного газу у 2005 році № 06/04-2308 від 30.12.2004 року недійсним з моменту укладання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 06/05-1984 від 30.12.2005р.; протокол розбіжностей від 12.01.2006р.; протокол узгодження розбіжностей від 06.02.2006р.; додаткову угоду № 1 від 11.05.2006р.; додаткову угоду № 2 від 31.05.2006р.; додаткову угоду № 3 від 31.07.2006р.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, про що надав суду відзив на позовну заяву № 03-2841 від 13.11.2006р., та вважає, що вимоги позивача суперечать діючому законодавству.

Судом задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 27.02.2007р. до 22.03.2007р.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

30.12.2005р. між Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м.Київ, та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Маріупольгаз”, м.Маріуполь, був укладений договір № 06/05-1984 про надання послуг по транспортування природного газу у 2006 році (далі – договір). Договір було підписано з протоколом узгодження розбіжностей, які врегульовані протоколом від 06.02.2006р.

Строк дії вказаного договору закінчився  31 грудня 2005 року.

Позивач просить суд визнати договір про надання послуг з транспортування природного газу у 2005р. № 06/04-2308 від 30.12.2004р. недійсним в цілому у зв'язку з тим, що п. 5.2. договору від 30.12.2005р. № 06/05-1984, на його думку не відповідають вимогам чинного  законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно із ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою  недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 217 Цивільного кодексу України визначає, правові наслідки недійсності окремих частин правочину, а саме:    недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Позивач вважає, що п. 5.2. договору, яким передбачено, що оплата послуг по транспортуванню газу здійснюється замовником до 30 числа місяця наступного за звітним, суперечить спільній постанові Кабінету Міністрів України  та Національного банку України від 13.11.1998 р. № 1785 “Про вдосконалення розрахунків за спожитий природний газ”, Порядку розподілу коштів, що надходять за використаний природний газ на розподільні та консолідований  розподільний рахунки, відкриті газозбутовими та газотранспортними підприємствами Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України “ та Дочірній компанії “Торговий дім “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, затверджений наказом Національної акціонерної компанії Нафтогаз України № 80 від 19.11.1998 р., алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств НАК “Нафтогаз Україна”  за поставлений природний газ “, затвердженому Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 759 від 12.07.2000 р.

Зважаючи на вищевикладене, п. 5.2. договору від 30.12.2005р. № 06/05-1984 не суперечить  вищезазначеним нормативним актами та не змінює проведення розрахунків встановлених сторонами договору та не суперечить йому. Дочірня компанія “Газ України” має право розпоряджатися грошовими коштами які надходять на її консолідовані розподільчі рахунки на підставі виданих  платіжних доручень, у тому числі на оплату отриманих послуг по транспортуванню природного газу згідно умов договору.

Позовні вимоги полягають у визнанні недійсним договору про надання послуг по транспортуванню природного газу у 2005 році № 06/04-2308 від 30.12.2004р. з моменту укладання. Позивач не навів суду підстав, за яких саме цій договір слід визнати недійсним. У позовні заяві позивач обґрунтовує недійсність договору від 30.12.05р. № 06/05-1984, однак не просить суд визнати його недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів суду, що вказаний договір від 30.12.2004р. № 06/04-2308 або окремі його пункти є такими, що  суперечать  Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства і в задоволені позову відмовляє.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, , ст. ст. 202, 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м.Київ, до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Маріупольгаз”, м.Маріуполь, про визнання недійсним договору про надання послуг по транспортуванню природного газу у 2005 році № 06/04-2308 від 30.12.2004р. з моменту укладання, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 22.03.2007р.

Повний текст рішення підписано 27.03.07р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу                                                                                                                                      Вик. Марченко Ю.О.