Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.                                                           Справа № 33/312-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

прокурор - не зявився

позивач - Азаров О.А., Штирьова О.К., Кузнєцов В.Ф.

відповідач -  Трофименко В.С., Чурилова Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання Костянтинівського міжрайонного прокурора, м. Костянтинівна в інтересах держави в особі Представництва Фонду держмайна України в м. Донецьку в особі Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4, м. Костянтинівка (вх. № 1428 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.07 р. по справі № 33/312-06

за позовом Костянтинівського міжрайонного прокурора, м. Костянтинівна в інтересах держави в особі Представництва Фонду держмайна України в м. Донецьку в особі Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4, м. Костянтинівка

до Первомайського Державного підприємства "Хімпром", м. Первомайський

про стягнення 827418,42 грн.

встановила:

Прокурор звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4 суми заборгованості в розмірі 827418,42 грн. за договором підряду №3-2/375-ТО від 20.06.00р., №7 від 16.05.01р., №2-34 від 18.01.02р., №1 від 03.01.03р., №5 від 15.01.04р., посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов’язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2007 р. по справі         № 33/312-06 (головуючий суддя Савченко А.А., судді Лаврова Л.С., Прохоров С.А.) позов прокурора залишений без розгляду. При цьому суд послався на те, що у прокурора були відсутні повноваження на підписання та направлення до суду позову в інтересах саме вказаного окремого господарюючого суб’єкта - Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4.

Прокурор з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2007 р. скасувати та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на те, що судом першої інстанції всупереч нормам Закону України «Про прокуратуру», неправомірно відмовлено прокурору у реалізації його права на звернення до суду.

Костянтинівське Ремонтно-будівельно-монтажне управління №4 надало відзив на апеляційне подання, вважає ухвалу господарського суду Харківської області від 22.02.2007 р. необґрунтованою, оскільки, за твердженнями позивача, має місце грубе порушення  прав та охоронюваних законом інтересів держави - Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4, яке є підприємством створеним в особі Фонду державного майна, просить оскаржувану ухвалу скасувати, апеляційне подання задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційне подання, в якому зазначив, що позов Костянтинівського міжрайонного прокурора фактично поданий в інтересах самостійної юридичної особи, а не державного органу чи органу місцевого самоврядування, а тому, на його думку, у прокурора відсутні правові підстави на подання позову в інтересах зазначеного господарського суб’єкту - Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційне подання – без задоволення.

Прокурор в судове засідання не з’явився, про причини неявки не попередив, хоча був  належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційне подання, заслухавши уповноважених представників сторін у судовому засіданні, які підтвердили свої позиції, викладені у відзиві на апеляційне подання, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

В силу ст.121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Так, відповідно до ст.361 Закону України “Про прокуратуру”,  представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм  представництва, що визначено  ч.3 вказаної норми,  є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст.361 Закону,  прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

В силу ч.1 ст.2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно рішення Конституційного суду України від 08.04.99р. №3рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави,  а  не  в  інтересах  підприємств,  установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно  до  пункту 2 резолютивної  частини  цього рішення під  поняттям  “орган,  уповноважений  державою  здійснювати  відповідні  функції  у  спірних  відносинах”,  зазначеним  у  частині  другій  статті 2  Арбітражного  процесуального  кодексу  України,  потрібно  розуміти  орган  державної  влади  чи  орган  місцевого  самоврядування,  якому  законом  надано  повноваження  органу  виконавчої  влади.

А згідно  пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення,  орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Арбітражного процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Арбітражного процесуального кодексу України.

Предметом позову у даній справі, який подано Костянтинівським міжрайонним прокурором, є стягнення з відповідача на користь Костянтинівського Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4 суми заборгованості в розмірі 827418,42 грн., яка виникла за договором підряду №3-2/375-ТО від 20.06.00р., №7 від 16.05.01р., №2-34 від 18.01.02р., №1 від 03.01.03р., №5 від 15.01.04р.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор зазначив у заяві, що Ремонтно-будівельно-монтажне управління №4 є підприємством з державною формою власності, органом управління якого є Міністерство промислової політики.

Водночас заступник прокурора просить стягнути кошти на користь Ремонтно-будівельно-монтажне управління №4, самостійного суб’єкта господарювання, тобто позов фактично подано в інтересах цієї особи, яка і є позивачем у даній справі.

Вирішуючи питання про прийняття такої позовної заяви господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов’язаних із захистом інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що Ремонтно-будівельно-монтажне управління №4 є юридичною особою, заснованою на державній власності з госпрозрахунковою формою фінансування, яке діє на підставі свого Статуту. Із змісту Статуту не вбачається, що Ремонтно-будівельно-монтажне управління №4, в інтересах якого прокурором  подано позовну заяву, є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Отже, прокурором  заявлено позов в інтересах особи – Ремонтно-будівельно-монтажного управління №4, яке  не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі вірно зазначив, що прокурор не може подавати позов в інтересах окремого господарюючого суб’єкта - Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 4, але дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду на підставі того,  що у прокурора були відсутні повноваження на підписання позовної заяви, а тому ухвала місцевого господарського суду від 22.02.2007р. по справі № 33/312-06 підлягає скасуванню.

За таких обставин, суду першої інстанції у прийнятті позовної заяви Костянтинівського міжрайонного прокурора слід було відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, оскільки позов фактично подано в інтересах  самостійної особи, а у прокурора відсутні саме повноваження на пред’явлення позову в інтересах окремого господарюючого суб’єкта.

Отже, оскільки позов заступником прокурора фактично подано в інтересах самостійної особи, він не може бути розглянутий господарським судом з урахуванням вимог, визначених ст.ст.1,2 ГПК України, а тому провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі. п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Утім, зазначене не перешкоджає Ремонтно-будівельно-монтажне управлінню № 4 самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав у встановленому чинним законодавством порядку.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, слід зазначити, що не з’ясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, призвело до необґрунтованих висновків, викладених в оскаржуваній  ухвалі, а тому  оскаржувана ухвала місцевого господарського суду має бути скасована з підстав її  необгрунтованості та невідповідності нормам процесуального права, а провадження у справі підлягає припиненню

З огляду на викладене та керуючись статтями 33, 43, п.1 ч. 1 ст. 80, 99, 101, 102, п. 3 ст. 103, п. 1, 4 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,

постановила:

Апеляційне подання залишити без задоволення.

Ухвалу господарськогосуду Харківської області від 22.02.2007р. про залишення позову без розгляду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою припинити провадження у справі № 33/312-06.

Головуючий суддя

Судді