ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.07 р.                                                                               Справа № 21/18

Заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі

Міністерства праці та соціальної політики України (позивач)

до відповідача: Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка

про стягнення 18 410 358,00грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

прокуратури: Лисенко С.І.

позивача: Саєнко Н.П. – нач. від. інспекції праці

відповідача: Гладкова Л.М. – нач. від.

Заступником прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства праці та соціальної політики України подано позов до Державного підприємства „Макіїввугілля” про стягнення 18 410 358,00грн., у тому числі:

- 17 835 000,00грн. заборгованості по безвідсотковій цільовій бюджетній позиці, наданій на погашення заборгованості із виплати заробітної плати;

- 575 358,00грн. пені за несвоєчасне повернення коштів за період з 9.05.06р. по 30.11.06р.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор  посилається на:

- умови укладеного 22.10.04р. між сторонами договору № 2 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати;

- графік погашення позики;

- платіжне доручення № 3 від 22.10.2004р. про перерахування відповідачеві позики у розмірі 27 930 000,00грн.;

- додаткову угоду від 17.07.2006р. до договору безвідсоткової, цільової бюджетної позики та погашення заборгованості із виплати заробітної плати № 2 від 22 жовтня 2004р., а також на

- ст.ст.22, 23, 26 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, постанову КМУ № 1111 від 25.08.2004р., ст.ст.16, 509, 526, 529, 530, 550, 551, 1049 ЦК України.

Міністерство праці та соціальної політики України позов прокурора підтримало.

Державне підприємство „Макіїввугілля” спочатку позов відхилило повністю, а потім змінило своє ставлення до вимог прокурора і щодо основного боргу 17 835 000,00грн. позов визнало у повному обсязі, а щодо пені – частково у сумі 513 912,00грн. (тільки за 6 місяців).

Розгляд справи закінчено 13.03.2007р.

Для підготовки і оголошення повного тексту рішення у судовому засіданні оголошувалася перерва до 15-00год.  13.03.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача і відповідача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

22.10.2004р. між Міністерством праці та соціальної політики України та  Державним підприємством „Макіїввугілля” укладено договір № 2 безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати. Розмір позики згідно п.3 договору становить 27 930 000,00грн.

На виконання взятих на себе зобов’язань позивач 22.10.2004р. платіжним дорученням № 3 перерахував відповідачеві позику у розмірі 27 930 000,00грн.

Згідно пп.5.1, 6.1, 6.2 договору позичальник зобов'язувався здійснювати повернення позики протягом 3-х років щомісячно, починаючи з 1 січня 2005 року, рівними частками у відповідності з графіком погашення, який є невід'ємною частиною договору – по 775тис.грн. кожного місяця, за виключенням місяця грудня 2005-07рр., у яких поверненню підлягало по 785тис.грн.

Станом на 30.11.06р. у відповідності з графіком погашення позики відповідач мав на виконання взятих на себе зобов’язань перерахувати позивачеві 17 835 000,00грн., з яких ним нічого  не перераховано.

Пунктом п.9.3. договору обумовлено, що у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від загальної суми отриманих коштів за кожний день  просрочки, але не більше річної облікової ставки  НБУ.

За несвоєчасне повернення коштів за період з 9.05.06р. по 30.11.06р. позивачем на відповідача на підставі п.9.3. договору нарахована пеня у загальній сумі 575 358,00грн.

У зв’язку з реорганізацію підприємств вугільної промисловості, яка мала місце протягом 2004-05рр., у тому числі і відповідача, додатковою угодою № 1 від 1.04.05р. правонаступником Державного підприємства „Макіїввугілля” стало Державне підприємство „Донецька вугільна коксівна компанія”.

Додатковою угодою від 17.07.2006р. до договору безвідсоткової, цільової бюджетної позики та погашення заборгованості із виплати заробітної плати № 2 від 22 жовтня 2004р. у зв’язку з реорганізацію Державного підприємства „Донецька вугільна коксівна компанія” визначено, що стороною по договору позики є  Державне підприємство „Макіїввугілля”.

Зважаючи на те, що:

За  договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти  або  інші речі,  визначені  родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму  позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики  є  укладеним  з  моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК).

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник  зобов'язаний  повернути  позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі  або  речі,  визначені  родовими ознаками,  у  такій  самій кількості,  такого самого роду та такої самої якості,  що були передані йому позикодавцем) у  строк  та  в порядку, що встановлені договором.

Станом на 30.11.06р. у відповідності з графіком погашення позики відповідач мав перерахувати позивачеві 17 835 000,00грн., але на порушення взятих на себе зобов’язань не зробив цього – жодної гривні на погашення позики відповідачем міністерству не перераховано.

Частиною 1 ст.1050 Цивільного кодексу України обумовлено, якщо позичальник своєчасно не повернув  суму  позики,  він зобов'язаний  сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором.  При цьому  розмір  санкцій   може   бути   встановлено   договором   у відсотковому  відношенні  до суми невиконаної частини зобов'язання або  у  певній,  визначеній  грошовій  сумі,  або  у  відсотковому відношенні   до  суми  зобов'язання  незалежно  від  ступеня  його виконання,  або у кратному розмірі  до  вартості  товарів  (робіт, послуг).

Пунктом п.9.3. укладеного між сторонами договору обумовлено, що у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від загальної суми отриманих коштів за кожний день  просрочки, але не більше річної облікової ставки  НБУ.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Господарський суд вважає, що:

-          вимоги прокурора щодо стягнення заборгованості 17 835 000,00грн. на погашення безвідсоткової цільової бюджетної позики  є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі;

-          позов у частині щодо стягненні пені підлягає задоволенню частково у сумі 513 912,00грн. – за 6 місяців починаючи з   9.05.06р. із розрахунку: 27 930 000,00грн. (загальна сума отриманих коштів) х 0,01% (розмір пені, обумовлений договором) х 184 дня (кількість днів за 6 місяців починаючи з   09.05.06р. по 08.11.06р. включно).

13 жовтня 2004 року, тобто ще до укладення договору позики, між Міністерством палива та енергетики України і позивачем було підписане гарантійне зобов'язання № 1, яким Міністерство палива та енергетики надало гарантію виконання позичальниками своїх зобов'язань по поверненню безвідсоткових бюджетних позик. У п.2 гарантійного зобов'язання зазначено, що гарант несе солідарну з позичальником відповідальність перед позивачем.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарні боржники) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо.

В даному випадку прокурором пред’явлені вимоги до основного боржника, тому посилання відповідача на ненадання доказів пред’явлення вимоги до гаранта - Міністерства вугільної промисловості, судом до уваги не прийняті.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України, ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” з відповідача у доход Державного бюджету України підлягає стягненню державне мито у розмірі 1% ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 543, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.231, ч.6 ст.232 Господарського кодексу і керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка Донецької області, пл. Радянська,2, п/р 2351 у ВДК м. Макіївка, МФО 834016, п/р 5 у Макіївському відділенні “Укрсоцбанку”, МФО 334714, ):

1) на користь Міністерства праці та соціальної політики України (01023, м. Київ-23, вул. Еспланадна, 8/10, п/р 0023 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, ) 17 835 000,00грн. основного боргу, 513 912,00грн. - пені;

2) у доход Державного бюджету України (одержувач: УДК у Київському районі м. Донецька, банк одержувача: ГУДК в Донецькій області; п/р 0006, МФО 834016, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банка 095) 25 500,00грн. державного мита.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття,  а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя                                                                         Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

2 – прокурору;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18