Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" березня 2007 р.                                                     Справа № 12/165-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Макієнко В.В. - дов. від 22.03.07р.

від відповідача не з'явився.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Маріуполь" (м. Маріуполь)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Вікторія" (м. Житомир)

про розірвання договору №01/03/06 від 09.03.2006р. та додаткової угоди №1від 14.03.2006р. та стягнення 70000,00 грн.

Позивачем пред'явлено позов про розірвання договору №01/03/06 від 09.03.2006р. і додаткової угоди №1 від 14.03.2006р. та стягнення 70000,00 грн. заборгованості.

Представник позивача в засіданні суду позов підтримав.

Відповідач свого представника в засідання господарського суду не направив, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

14.03.07р. на адресу господарського суду повернулась ухвала з відміткою на поштовому конверті про відсутність адресата (відповідача) за  адресою, яка вказана у позовній заяві (а.с.32).

Оскільки, як вбачається з довідки управління статистики, ухвалу було направлено за вірною юридичною адресою відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі  представника відповідача  за наявними матеріалами (ст. 75 ГПК України).

Дослідивши документи по справі, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.03.06р. сторони уклали договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 01/03/06, згідно якого відповідач (постачальник) зобов'язався поставити мазут топочний, а позивач (покупець) оплатити отриманий товар. Договір було доповнено додатковою угодою №1 від 14.03.06р., згідно п. 1.2. якої кількість проданого мазуту топочного складає 500,0 тон, ціна реалізації 1241,67 грн. за 1 тонну. Загальна вартість мазуту топочного М-100, що підлягає реалізації за договором, (з врахуванням ПДВ) складає 745000,00 грн.

У відповідності до умов договору та додаткової угоди (а.с. 9-12),15.03.06р. позивачем, в порядку попередньої оплати, було перераховано відповідачу 70000,00грн. в рахунок оплати товару по першій поставці, що підтверджується платіжним дорученням №196, копія якого є в матеріалах справи (а.с. 13).

Однак відповідач поставку мазуту топочного не здійснив, в зв'язку з чим йому двічі

(03.04.07р. та 04.07.06р.) направлялися листи з повідомленням про розірвання спірного договору і додаткової угоди до нього та вимогою повернути отриманий аванс в сумі 70000,00 грн.

Відповіді на листи не надійшло, розрахунки проведено не було.

Борг  відповідача перед позивачем на день звернення з позовом до суду становив 70000,00 грн. і на день розгляду справи не змінився, оскільки докази проведення розрахунків в матеріалах справи відсутні.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив.

Оцінивши матеріали справи та враховуючи пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 655 ЦК України за  договором  купівлі-продажу  одна  сторона  (продавець) передає або зобов'язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З п.4.1 договору вбачається, що за домовленістю сторін відвантадження товару мало здійснюватися на основі заявок покупця і підписаних сторонами додаткових угод.

За п. 4.2. товар поставляється покупцю партіями, в кількості і по ціні, визначеними додатковими угодами, на умовах СРТ - Маріуполь-Сортувальний.

У відповідності до Інкотермс (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року)), введених в дію з 01.01.2000р., умова CPT  (фрахт/перевозка оплачені до (назва місця призначення)) передбачає, що продавець повинен поставити товар до визначеної сторонами станції.

Тобто відповідач, згідно додаткової угоди від 14.03.06р. зобов'язався поставити визначений в ній товар в кількості 500,00 тон, передоплату якого здійснив позивач, до станції Маріуполь-Сортувальний, однак взяті на себе обов'язки не виконав.

Положеннями частини 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк. Оскільки відповідач не поставив товар у встановлений сторонами строк,  суд дійшов висновку, що вимога позивача в  частині стягнення 70000, 00 грн. проведеної попередньої оплати обгрунтована і підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про розірвання спірного договору, то у відповідності до положень ч.2 ст. 651 ЦК України договір  може  бути або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у  разі  істотного  порушення  договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору щодо поставки мазуту топочного, позивач не отримав товар на поставку якого розраховував, укладаючи спірний договір, суд вважає зазначене порушення істотним, а договір таким, що підлягає розірванню.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона попосилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позов обґрунтований та підтверджується належними доказами, що є в матеріалах справи і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір від 09.03.06р. №01/03/06 та додаткову угоду №1 від 14.03.06р. до нього.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Вікторія”,  м. Житомир, Бульвар Польський, 15, кв.18,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес Маріуполь”, Донецька обл., м. Маріуполь, бульвар Шевченко, 76/54, код 32787724

-70000,00 грн. попередньої оплати;

-785,00 грн. державного мита;

-118,00  грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку  з дня  його підписання

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Датапідписання: 06 квітня  2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам