ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.07                                                                                        Справа №  26/50/07-22/133д/07

Суддя

За позовом:   товариства з обмеженою відповідальністю “Котломонтаж”, (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 2)

До відповідача: Будинковий комітет  гуртожитку по вул. Нижньодніпровській, 6А (69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6А)

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача:  Теремецька О.О. –довіреність №12-04/2007-ЮР від 12.04.2007 р.

Від відповідача: Артюх   О.І. –довідка №5460 від 13.12.2005 р.

СУТНІСТЬ  СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю “Котломонтаж” (позивач у справі) з позовною заявою до Будинкового комітету  гуртожитку по вул. Нижньодніпровській, 6А ( відповідач у справі) про визнання недійсним в повному обсязі “Положення про будинковий комітет гуртожитку по вул. Нижньодніпровській, 6а” затвердженого 29.08.2005 р. рішенням (протоколом №2) загальних зборів мешканців гуртожитку, зареєстроване на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.09.2005 р. №336/1. Судові витрати просить віднести на відповідача.

21.12.2006 р. було порушено провадження по справі №26/50/07 (суддя Зубкова Т.П.), судовий розгляд якої призначений на 08.02.2007 р.. Ухвалою голови господарського суду Запорізької області від 08.02.2007 р. строк вирішення спору  по справі продовжено на один місяць, розгляд справи перенесено на 12.03.2007 р..

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 05.03.2007 р. №490 справу №26/50/07 передано на розгляд судді Скидановій Ю.О.

Ухвалою від 13.03.2007 р. справа №26/50/07 прийнята до провадження суддею СкидановоюЮ.О., присвоєно справі №26/50/07-22/133д/07, судовий розгляд призначено на 18.04.2007 р..

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.05.2007 р..

14.05.2007 р. розгляд справи судом закінчено, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги ґрунтуються на  ст.ст.  41, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 12 Закону України “Про органи самоорганізації населення”, ст.ст. 1, 8 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ст.ст. 15, 20, 81, 93, 319, 321  ЦК України. Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, що викладених в позовній заяві, пояснив суду, що  при реєстрації відповідача у якості юридичної особи, було зазначено його юридичну адресу: 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6а. У той же час, об’єкт нерухомості ( гуртожиток), розташований за адресою 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6а, є власністю позивача. Як зазначає позивач, ним не було надано відповідачу  дозволу  на розміщення органу або особи, які  відповідно до установчих документів Будинкового комітету виступають від його імені, за цією адресою, не укладено  з цією юридичною особою договору на надання приміщення або адреси в користування. У зв’язку з вище викладеним, позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави зазначив своєю юридичною адресою будинок, який належить позивачу на праві власності, звертає увагу суду на той факт, що у разі невідповідності  вимогам закону Положення  щодо відомостей про юридичну адресу (місцезнаходження) органу самоорганізації населення, відповідне Положення підлягає визнанню недійсним у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, свої заперечення виклав  у письмовому відзиві на позовну заяву ( вх. №02-6/9363 від 18.04.2007 р.), мотивував свій відзив тим, що Будинковий комітет є юридичною особою, та до його функціонування застосовується спеціальний закон, яким є Закону України “Про органи самоорганізації населення” від 11.07.2001 р. №2625-ІІІ, відповідно до ст. 12 якого  у Положенні про орган самоорганізації населення зазначається юридична адреса органу самоорганізації населення. Звертає увагу суду на той факт, що чинним законодавством не визначено термін юридична адреса, проте під ним розуміють місце державної реєстрації. Зважаючи на той факт, що Будинковий комітет гуртожитку є територіальним органом самоорганізації населення, який діє в межах будинку гуртожитку –то  юридичною адресою органу самоорганізації населення ( місцем державної реєстрації) є територія в межах якої діє будинковий комітет ( тобто фактичне місце проживання членів територіальної громади, яка його створила), вказана територія визначена відповідно до п.1 Рішення Запорізької міської ради від 01.08.2005 р. №17, яким надано дозвіл на створення відповідача. Вважає, що відсутні будь-які нормативні та фактичні підстави для визнання Положення про будинковий комітет недійсним у повному обсязі.  На підставі викладеного відповідач просить суд у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 01.08.2005 р. рішенням двадцять другої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради №17 надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення –будинкового комітету в межах території його діяльності ( гуртожиток по вул. Нижньодніпровській, 6а), затверджено його основні напрями діяльності, надано повноваження у межах території його діяльності, визначені Законом України “Про органи самоорганізації  населення”.

Рішенням, затвердженим протоколом загальних зборів мешканців гуртожитку розташованого у м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6а, від 29.08.2005 р. №2 затверджено “Положення про будинковий комітет гуртожитку по вул Нижньодніпровській, 6а” ( надалі Положення). Зазначене Положення зареєстровано рішенням виконавчого комітету  Запорізької міської ради від 22.09.2005 р. №336/1.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно  від 18.04.2006 р. №10426833 гуртожиток інвентарний №05817, розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6а, належить ТОВ “Котломонтаж” на праві приватної власності.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню  виходячи з наступного.

Статтею 36 Конституції України затверджено, що громадяни  України  мають  право   на    свободу об'єднання  у  політичні  партії  та  громадські  організації  для здійснення  і  захисту  своїх  прав  і  свобод   та    задоволення політичних,  економічних,  соціальних,   культурних    та    інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в  інтересах національної безпеки та  громадського  порядку,  охорони  здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Юридична особа може бути створена шляхом  об'єднання  осіб та (або) майна (ч.1. ст. 81 ЦК України).

Згідно з ст. 1 Закону України “Про органи самоорганізації населення” (надалі Закон),  органи самоорганізації населення - представницькі органи,  що створюються жителями,  які на  законних  підставах  проживають  на території  села,  селища,  міста  або  їх  частин,  для  вирішення завдань, передбачених цим Законом. Органами  самоорганізації населення є будинкові,  вуличні, квартальні комітети,  комітети мікрорайонів,  комітети  районів  у містах, сільські, селищні комітети (ч.2 ст. 3 Закону).

Для  створення  юридичної  особи  її учасники (засновники) розробляють  установчі  документи,  які  викладаються  письмово  і підписуються  всіма  учасниками  (засновниками),  якщо  законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут  або  засновницький  договір  між учасниками,  якщо інше не встановлено законом. ( ч.ч. 1, 2 ст 87 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 12 Закону, визначено, що збори (конференція) жителів на підставі рішення сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради про створення  органів   самоорганізації   населення   відповідно   до Конституції  та законів України,  інших нормативно-правових актів, актів  та  рішень  відповідних  органів  місцевого  самоврядування затверджують Положення про орган самоорганізації населення (далі - Положення). У Положенні зазначається зокрема назва та юридична адреса органу самоорганізації населення.

Статтею 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням  юридичної  особи  є  адреса  органу або особи,  які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені, аналогічний припис також міститься у ст. 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”.

Згідно з пунктом 2.1. Положення визначено юридичну адресу Будинкового комітету гуртожитку - вул. Нижньодніпровська, 6а у м. Запоріжжя.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, приймаючи до уваги вищевикладене, суд встановив, що Будинковий комітет гуртожитку по вул. Нижньодніпровській, 6А є органом самоорганізації населення, який діє в межах будинку гуртожитку, таким чином юридичною адресою органу самоорганізації населення  (місцем державної реєстрації) є територія в межах якої діє будинковий комітет, фактичне місце проживання його членів, які його створили, що не суперечить вимогам та нормам чинного законодавства України.

Окрім того, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тим фактом, що ним не було надано дозволу відповідачу  на розміщення органу або особи, які відповідно до установчих  документів  Будинкового комітету  виступають від його імені, за цією адресою, не укладалося з відповідачем договору про надання  приміщення або адреси у користування. Однак, позивач не обґрунтував якими саме нормами законодавства  передбачено, що при здійснення реєстрації будинкового комітету, відповідач був зобов’язаний звернутися до позивача за дозволом на зазначення місцем знаходження будинкового комітету адреси за якою знаходиться гуртожиток позивача, або укласти з останнім договір про надання  приміщення або адреси у користування.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач, не надав суду доказів того, що  зазначення юридичною адресою у статутних документах відповідача місця його фактичного знаходження, а саме 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 6А, обмежує права або порушує законні інтереси ТОВ “Котломонтаж”.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати  покладаються  на позивача.

Керуючись ст.ст.33,44,49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                     Скиданова Ю.О.