ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.05.07
Справа  № 02/174-54А

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко
С.М.,

суддів:                                         Бонк
Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (позивача) -      з”явився,

відповідача
-   з”явився,

прокуратури
-з»явився,

розглянув апеляційну
скаргу Луцької об"єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

на
постанову господарського суду Волинської області від 14.12.2006 року,
суддя Костюк С.В., в справі №02/174-54А,

за позовом  прокурора м.Луцька в інтересах держави в
особі Луцької об"єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

до відповідача  приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Луцьк

про    стягнення податкового боргу  в сумі 7148,80 грн.,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду
Волинської області від 14.12.2006 року відмовлено в позові  прокурора м.Луцька в інтересах держави в
особі Луцької об"єднаної державної податкової інспекції до приватного
підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу  в сумі 7148,80 грн.

Постанова суду мотивована тим, що у
відповідача відсутній податковий борг, оскільки відповідачем подавались
уточнюючі податкові декларації по ПДВ, в яких наявна переплата цього податку, а
тому податковим органом безпідставно не зараховано ці уточнюючі декларації та
визначено відповідачу податковий борг, а також застосовано штрафні санкції за
його несвоєчасну сплату. Судом також зазначено, що податковим органом подано
позовну заяву до неналежного відповідача - ОСОБА_1, хоча належним відповідачем
є ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі  скаржник (позивач) просить постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неповного
з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм
матеріального права, апелюючи тим, що відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за винятком випадків апеляційного або
судового узгодження даного зобов'язання. Відповідачем в апеляційному та
судовому порядках податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу визначено
штрафні санкції за несплату  в строк
узгодженої суми податкового зобов”язання з ПДВ,
не оскаржувалися, а тому визначена ними сума є узгодженою. Таким чином,
враховуючи те, що у встановлені законом строки зазначена сума  не була сплачена, у платника податку виник
податковий борг, який підлягає примусовому стягненню.

Скаржник також не погоджується з
висновком суду про те, що у відповідача відсутній податковий борг, оскільки
ним  своєчасно подані декларації, в яких
існувала переплата по ПДВ, покликаючись на те, що вказаними деклараціями
відповідач мала на меті провести коригування заявлених податкових зобов»язань з
ПДВ, проте, в зв»язку з неправильним оформленням ці декларації не були
прийняті, а тому вони не можуть свідчити про відсутність податкового боргу у
відповідача.

У запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що у нього
відсутній податковий борг.  При цьому
відповідач покликається на те, що
податковим органом штрафні санкції за несплату  в строк узгодженої суми податкового
зобов”язання з ПДВ нараховані безпідставно, оскільки відповідачем ПДВ
сплачувалось  регулярно та своєчасно.
Відповідач також покликається на те, що жодних податкових повідомлень-рішень чи
податкових вимог ним не отримано.

Суд, заслухавши пояснення
представника податкового органу, який підтримав свою позицію, пояснення дав
аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по
справі, вважає, що постанова суду підлягає
скасуванню.

Судом встановлено, що заявлена до
стягнення податкова заборгованість в сумі 7148,8 грн. виникла в результаті
самостійно задекларованих платником податку податкових зобов»язань з ПДВ згідно
податкових декларацій ІНФОРМАЦІЯ_1., які частково сплачено відповідачем на суму
12213,55 грн., а також в зв»язку із застосування податковим органом до
підприємця штрафних санкцій за несплату
в строк узгодженої суми податкового зобов”язання з ПДВ згідно
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 на суму 639,3 грн., податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_2 на суму 3147 грн., податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_3 на суму 2403,76 грн. та нарахованої пені на суму
363,54 грн..

Відповідно до  п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про
погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" податкове зобов'язання платника
податків,  нараховане
контролюючим  органом  відповідно
до  пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону,  вважається узгодженим у  день
отримання  платником податків
податкового   повідомлення,   за
винятком   випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту, а саме оскарження податкового
повідомлення-рішення у судовому чи адміністративному порядку.

Податкові повідомлення-рішення
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідачем не оскаржено в установленому порядку
та строк, а тому нараховані суми фінансових санкцій вважаюься узгодженими, а
враховуючи вимоги п.п.5.4.1  п.5.4. ст.5
Закону України “Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами” щодо несплати їх у встановлені законом строки до
бюджету, зазначені штрафні санкції визнаються сумою податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
на виконання вимог ст.6 даного Закону Луцькою ОДПІ направлено відповідачу
податкові вимоги: першу податкову вимогу НОМЕР_4 та другу податкову вимогу
НОМЕР_5.

Покликання відповідача на те, що
вказані податкові вимоги йому вручено не було є необгрунтованим, оскільки
податковим органом долучено до матеріалів справи повідомлення про вручення з
відмітками про одержання підприємцем цих вимог.

Відповідно до п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6
Закону України “Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами” перша
податкова   вимога   містить повідомлення  про
факт узгодження  податкового  зобов'язання
та виникнення права податкової застави на активи  платника
податків, обов'язок  погасити  суму
податкового  боргу  та можливі наслідки непогашення його у строк,
а друга   податкова   вимога
додатково  до відомостей,  викладених у першій податковій вимозі,  може
містити повідомлення  про  дату
та  час проведення опису активів
платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно до п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8
зазначеного закону право податкової застави виникає, зокрема,  у разі несплати у строки,  встановлені цим Законом, суми податкового
зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім
днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому
повідомленні.

Відповідно з п.11 ст.10 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” однією з функцій органів
державної податкової служби є подання до судів позовів до суб'єктів  господарювання про стягнення заборгованості
перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Покликання скаржника на відсутність
у нього податкового боргу є безпідставним, оскільки податкові
повідомлення-рішення, якими застосовано до позивача штрафні санкції, скаржником
не оскаржувались, а тому, як встановлено вище, ці штрафні санкції вважаються
узгодженими платником податків.

З наведеного помилковим є висновок
і суду першої інстанції про відсутність у відповідача податкового боргу з
підстав того, що податковим органом не зараховано наявну у відповідача
переплату по ПДВ згідно уточнюючих декларацій, оскільки дане питання може бути
предметом дослідження при оскарженні податкових повідомлень-рішень, якими до
позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату ПДВ, а не в спірному
випадку.

З наведеного апеляційний суд
приходить до висновку про те, що визначені податковим органом штрафні санкції
за несплату  в строк узгодженої суми
податкового зобов”язання з ПДВ, є  згідно
ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” податковим боргом, який не погашений
відповідачем, а тому підлягає примусовому стягненню з нього.

Таким чином,  позовні вимоги Луцької об"єднаної
державної податкової інспекції до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу  в сумі 7148,80 грн. є
підставними та підлягають до задоволення, а постанова місцевого суду -
скасуванню.

Судом першої інстанції правомірно
з»ясовано, що рішення податкового органу прийнятті відносно ОСОБА_1, за її
облікової карткою платників податків та за її адресою, вказаної в  реєстраційних документах.

Дані  в позовній заяві замість правильно по-
батькові ІНФОРМАЦІЯ_2 розцінюється апеляційним судом як помилка, що не є
правовою підставою для скасування рішення податкового органу. Окрім того,  судове рішення прийнято відносно ОСОБА_1,
належного відповідача в цій справі, якій
вручалася позовна заява, яка і одержувала всі процесуальні документи
суду та була присутньою на судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 198,202,205,207
КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

постанову господарського
суду Волинської області від 14.12.2006 року в  справі за номером 02/174-54А -  скасувати, а апеляційну скаргу Луцької
об"єднаної державної податкової інспекції -задоволити.

Позов задоволити.

Стягнути з активів  приватного підприємця ОСОБА_1 в доход
державного бюлжету  податковий борг  в сумі 7148,80 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко