ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.07

Справа №АС16/273-07.

За
позовом           Конотопської
міжрайонної державної податкової інспекції

до
відповідача           Приватного
підприємця ОСОБА_1

про
визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію

Суддя Лугова Н.П.

Представники:

від
позивача
Почтарьова Ю.І., довіреність №1737/9/10 від 26.02.2007р.

від
відповідача                     не
з”явився

У
засіданні брали участь: секретар судового засідання Будко О.В.

Суть
спору: позивач просить визнати недійсними свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця від 22.07.2004р. ОСОБА_1 з моменту державної
реєстрації та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
НОМЕР_1 з моменту його видачі.

Відповідач в судове засідання не
з”явився, повноважного представника не направив, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином, тому справа розглядається за наявними
матеріалами, на підставі ст.128 КАС України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача,
оцінивши та дослідивши наявні в справі докази, суд  встановив:

Відповідно
до свідоцтва про державну реєстрацію фізична особа -підприємець ОСОБА_1
22.07.2004р. зареєстрований виконавчим комітетом Конотопської міської ради.
23.07.2004р. та 01.07.2005р. Конотопською МДПІ ОСОБА_1 було видано свідоцтво
про сплату єдиного податку.

29.04.2005р.
Конотопською МДПІ за заявою ОСОБА_1 йому було видано свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість НОМЕР_1.

Як
свідчать матеріали справи, зокрема
пояснення ОСОБА_1 від 11.09.2006р., він зареєструвався як приватний
підприємець не з власного бажання, а за проханням свого знайомого на ім»я
Віталій за винагороду в розмірі 100 доларів США та підписав декілька пустих
бланків бухгалтерської документації, податкової звітності. Відповідач в
поясненні зазначив, що податкову звітність до Конотопської МДПІ він ніколи не
здавав, податкових документів не заповнював, фактично підприємницькою
діяльністю не займався і не ставив за мету займатися, а в липні передав
установчі документи знайомому ОСОБА_2.

Частинами
3, 5 ст.203 ІЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно
до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами
1-3, 5 та 6 статті 203 даного Кодексу.

Статтею
42 Господарського  кодексу України
визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на
власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб»єктами
господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.

Згідно
ч.6 ст.128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець зобов»язаний
своєчасно надавати податковим органам декларації  про доходи, інші необхідні відомості для
нарахування податків та інших обов»язкових платежів, сплачувати податки та інші
обов»язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Суд
дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_1
не виконує передбачені законодавством норми встановлені для  суб»єктів господарювання (підприємців), а
тому реєстраційні документи на право заняття підприємницькою діяльності, а саме
свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від
22.07.2004р. з моменту державної реєстрації та свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість НОМЕР_1 ОСОБА_1 з моменту його видачі
підлягають визнанню недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
162, 163  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задовольнити.

2.
Визнати недійсним з моменту державної реєстрації свідоцтво про державну
реєстрацію від 22.07.2004р. фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідент. номер НОМЕР_2) 3. Визнати недійсним з моменту видачі свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість НОМЕР_1 фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2).

4.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

5.
Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її
складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом
20 дні після подання заяви про апеляційне оскарження.

6.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ
Н.П. ЛУГОВА

У
судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний
текст постанови підписано 24.05.2007р.