донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

20.03.2007 р.
справа №7/371пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

За участю представників сторін:

від позивача -Корешняк В.П.
-державний податковий інспектор юридичного відділу, довіреність №
6372/10/10  від 12.03.07р.

від відповідача 1 -ОСОБА_1 ,
паспорт НОМЕР_1, ОСОБА_2- адвокат, ІНФОРМАЦІЯ_1

від
відповідача 2 -не з'явився

від
прокуратури Донецької області - Ульянова О.В., посвідчення № 2520

Розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Артемівської об'єднаної Державної податкової
інспекції м. Артемівськ

на рішення

господарського суду Донецької
області

від 15.01.2007р.

у справі № 7/371 пд (суддя
Малашкевич С.А.)

за позовом Артемівської об'єднаної
Державної податкової інспекції м.Артемівськ

до відповідача 1 -суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1                     м. Артемівськ

до відповідача 2 -приватного
підприємства “Аркада - 23” м. Севастополь

про визнання недійсним
господарського зобов'язання та стягнення 80 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 15.01.2007р. у справі № 7/371 пд (суддя Малашкевич С.А)
відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не наведено, чим саме підтверджується
спрямованість оспорюваного господарського зобов'язання на приховування
доходів від оподаткування -в матеріалах справи відсутні докази, що органи ДПІ
донараховували сторонам за вказаним господарським зобов'язанням ті чи інші
податки або застосовували до них штрафні санкції за порушення податкового
законодавства.

На момент укладення і виконання
оспорюваного господарського зобов'язання (жовтень - грудень 2005р.) відповідачі
були зареєстровані суб'єктами підприємницької діяльності, отже мали цивільну
правоздатність.

Наявність умислу не може бути
підтверджена лише рішенням суду про визнання недійсними установчих документів
другого відповідача, оскільки предметом дослідження по такій цивільній справі
була невідповідність форми та змісту установчих документів суб'єкта
підприємницької діяльності вимогам законодавства, а не наявність протиправного
умислу при укладенні оспорюваного господарського зобов'язання.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні вимог про стягнення з першого відповідача на користь держави
коштів, отриманих за оспорюваним зобов'язанням, оскільки санкції, передбачені
ч.1 ст. 208 ГК України, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход
держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі
санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі,
що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України. Тому
такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст. 250
Господарського кодексу України.

Оскаржуючи рішення суду, позивач
просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги, посилаючись на те, що доказом
спрямованості наміру ПП “Аркада-23” на приховування від оподаткування
доходів є рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя про визнання
недійсними установчих та фінансово-господарських документів цього підприємства.
Згідно пояснень підставної особи на яку перереєстроване ПП “Аркада - 23”
ОСОБА_3  звітність до ДПІ Гагарінського
району м.Севастополя не надавалася.

Реєстрація підприємства на
підставну особу без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, укладення ним
угод та несплата від отриманого доходу податків свідчать про те, що ПП
“Аркада-23” діяло з конкретною метою, спрямованою на приховування отриманих за
договором коштів від оподаткування.

Оскільки така мета суперечить
одному з основних принципів існуючого суспільного порядку, вона є суперечною
інтересам держави і суспільства.

Листом № 05/1-31вих - 07 від
30.01.2007р. заступник прокурора Донецької області повідомив Донецький
апеляційний господарський суд про вступ прокурора у справу з метою захисту
інтересів держави в особі Артемівської ОДПІ.

Право на звернення з таким
повідомленням встановлено ст. 29 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Між суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1  м.
Артемівськ та приватним підприємством “Аркада-23” м. Севастополь у жовтні
2005р. укладено договір купівлі-продажу № 21.

Згідно п. 1.3 договору його сума
складає 80 000 грн. на протязі календарного року по строку дії договору, однак
п. 6.3 кінцевий строк дії договору не визначений.

На виконання умов договору ПП
“Аркада-23” відвантажило на адресу СПД - фізичної особи ОСОБА_1  автозапчастини на загальну суму 80 000 грн.
00 коп., що підтверджується податковими накладними та накладними № 390 від
28.11.2005р., № 385 від 24.11.2005р., № 341 від 01.11.2005р., № 374 від
17.11.2005р., № 359 від 09.11.2005р., № 367 від 09.11.2005р., № 352 від
04.11.2005р, № 393 від 01.12.2005р., № 393 від 01.12.2005р., № 397 від
02.12.2005р., № 409 від 12.12.2005р., № 415 від 19.12.2005р.

Придбаний товар покупець оплатив в
повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткових
касових ордерів. Факт укладання договору та його виконання відповідач
підтвердив у судовому засіданні.

Рішенням Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 02.06.2005р. у справі № 2-4884/2005 визнано недійсними
з моменту реєстрації установчі документи ПП “Аркада-23” та
фінансово-господарські документи, видані від імені ПП “Аркада-23” та за
підписом ОСОБА_3, з моменту видачі свідоцтва про реєстрацію ПП “Аркада-23” в
якості платника податку на додану вартість № 39852631 від 04.04.2005р.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідач - ОСОБА_3  зареєстрував
підприємство “Аркада-23” без наміру здійснювати фінансово-господарську
діяльність.

На підставі вищевказаного рішення
Артемівська ОДПІ звернулася із позовною заявою до господарського суду Донецької
області про визнання, згідно ст. 207 ГК України, недійсними господарських
зобов'язань між ПП “Аркада-23” та СПД
ОСОБА_1  про придбання
автозапчастин на загальну суму 80 000 грн., які виникли на підставі
вищевказаних угоди та податкових накладних та стягнення, згідно ст. 208 ГК
України, з ПП “Аркада-23” на користь СПД ОСОБА_1. всього отриманого по спірній
угоді, а саме коштів в сумі 80 000 грн., а з останнього -на користь держави 80
000 грн.

Згідно ч. 4 ст. 35 ГПК України
рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для
господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення
спору.

Відповідно до ст. 207
Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає
вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча
б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Рішення Гагарінського районного
суду м. Севастополя не містить відомостей про те, що ПП “Аркада-23” займалося
діяльністю, яка суперечить інтересам держави та суспільства, а мотивоване тим,
що реєстрація підприємства проводилася без наміру займатися
фінансово-господарською діяльністю, внаслідок чого вона і підлягає скасуванню.

Факт визнання недійсними з моменту
реєстрації установчих документів ПП “Аркада-23” не спричиняє недійсності всіх
угод, укладених з моменту його державної реєстрації.

Матеріали справи не містять
відомостей того, що на момент виникнення оспорюваного зобов'язання ПП
“Аркада-23” виключено з ЄДРПОУ.

Крім того, сама по собі угода
купівлі-продажу запчастин не є такою, що суперечить інтересам держави та
суспільства. Такий товар не виключено законом з цивільного обігу, на торгівлю
ним не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих обмежень стосовно його
купівлі-продажу.

Посилання скаржника на той факт, що
ПП “Аркада-23” діяло з конкретною метою, спрямованою на приховування отриманих
за договором коштів від оподаткування, не приймається судовою колегією до
уваги, оскільки в порушення ст. 33 ГПК України Артемівською ОДПІ не надано
доказів проведення податковими органами перевірок фінансово-господарської
діяльності ПП “Аркада-23” щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування
і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) юридичними особами, та
відомостей про їх наслідки, як цього вимагає ст.ст. 2, 10, 11 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні”.

Таким чином, судова колегія вважає,
що позивачем не були надані докази на підтвердження того, що укладаючи спірну
угоду, відповідачі діяли з метою, яка суперечила б інтересам держави та
суспільства, а також вину сторін у формі умислу.

Частиною 1 ст. 208 ГК України
визначено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами
- в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій
стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням
суду в доход держави.

Приймаючи до уваги, що позивачем не
доведена недійсність господарського зобов'язання, підстави для застосування
вищевказаної норми відсутні.

Крім того, санкції, встановлені
вищевказаною статтею, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків
(зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору.

Оскільки санкції є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є
адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст.
238 Господарського кодексу України. Тому вони можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановлених ст. 250 Господарського кодексу України.

З огляду на наведене, судова
колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства,
матеріалам справи та не підлягає скасуванню.

Керуючись ч.1 п.1 ст. 103, ст. 104,
ст.105  ГПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Донецької області від 15.01.2007р. по справі № 7/371пд залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано:

1.          позивачу

2.          відповідачу 1

3.          відповідачу 2

4.          у справу

5.          господарському суду

6.          ДАГС