СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод», м. Луганськ

до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», м. Луганськ

про визнання права власності на об’єкт нерухомості

в присутності представників:

від позивача –Щуров В.І., дов. № 469/юр від 22.03.07, Нікішин Д.В., юрисконсульт, дов. № 2457 від 25.10.06,

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем  заявлена  вимога про визнання права власності за державою в особі Верховної Ради України на об’єкт нерухомості, а саме:

- будівлю цеху ТНС державного підприємства «ЛАРЗ»,

- будівлю корпусу ТНС державного підприємства «ЛАРЗ»,

- будівлю КПП цеху ТЕС державного підприємства «ЛАРЗ».

Відповідач, БТІ м. Луганська, у порушення ухвали суду від 28.02.07р. відзив та витребувані документи суду не надав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В обгунтування позову позивач виклав таке.

Умовне найменування військової частини 78473 з 1 липня 1997 року відповідно до Директиви Міністра оборони України № 115/1/0220 від 01.07.97р. було змінено на військову частину А 1992 та в подальшому Директивою ГК ВПС ЗС України № 122/1/06 від 14.11.01р. було змінено на державне підприємство Міністерства оборони «Луганський авіаційний ремонтний завод», ця назва відповідно до статуту підприємства у новій редакції, затв. наказом Міністра оборони України від 16.05.06р. № 269, змінена на «Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод».

1 листопада 90 року між Територіальною радою № 36 Всесоюзного товариства винахідників та раціоналізаторів (ТР ВТВР-36) в особі голови Зінчука А.І. та військовою частиною 78473 в особі командира Мостового О.І. було укладено господарський договір № 47 на розробку робочого проекту цеху радіаторів з побутовим блоком та інженерними мережами. На підставі зазначеного договору ТР ВТВР-36 було складено зведений кошторисний розрахунок на будівництво виробничого корпусу, шифр КР 7827-01, відповідно до якого підрядником, АТЗТ «Зліт», для замовника, ДП «ЛАРЗ», були виконані роботи з будівництва цеху радіаторів з побутовим блоком та інженерними мережами, що підтверджується актом приймання виконаних робіт від 25.12.93р.).

Станом на 27.02.07р. підприємством збудовано корпус цеху з виробництва радіаторів, а саме:

- будівля цеху ТНС,

- будівлю корпусу ТНС,

- будівлю КПП цеху ТЕС (згідно Експлікації МКП «БТІ»).

Зазначені будівлі відповідно до рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 17.12.04р. № 375/5 розташовані за адресою: м. Луганськ, кв. Гостра Могила, 183 та знаходяться на території земельної ділянки, яка рішенням виконкому Луганської міськради від 07.04.2000р. № 93/12 була надана в постійне користування позивачу під розміщення будівлі та споруди (державний акт на право постійного користування землею від 24.04.2000р. № 814).

Згідно з довідкою про балансову вартість майна від 09.08.06р. № 11/2109 на балансі позивача у незавершеному виробництві знаходиться об’єкт 7827-01-02 –будівля корпусу радіаторів вартістю 389 417,63 грн.

4 січня 2007 року позивач звернувся до відповідача з проханням про реєстрацію права власності на зазначений об’єкт нерухомості, але отримав відмову листом від 24.01.07р. № 15/нз-84.

Оцінивши всі обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з  огляду  на  наступне.

Як свідчать матеріали справи, 04.01.07р. позивач дійсно звернувся до відповідача з  листом № 3/юр про прохання зареєструвати право власності та оформити відповідно свідоцтво на вказаний об’єкт нерухомості, що розташований за адресою: м. Луганськ, Гостра Могила, б. 183, який складається з:

- будівлю цеху ТНС загальною площею 2803,7 кв. м. (літ. А-1),

- будівлю корпусу ТНС загальною площею 727,6 кв. м. (літ. Б-2),

- будівлю КПП цеху ТЕС загальною площею 19,7 кв. м. (літ. В-1).

Листом від 24.01.07р. відповідач відмовив у державній реєстрації права власності позивачу, посилаючись на не подання останнім документів відповідно до додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв. наказом Мінюсту України 07.02.02р. № 7/5.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи підрядником, АТЗТ «Зліт», для позивача, ДП «ЛАРЗ», були виконані роботи з будівництва цеху радіаторів з побутовим блоком та інженерними мережами, що підтверджується актом приймання виконаних робіт від 25.12.93р.

Станом на 27.02.07р. підприємством збудовано корпус цеху з виробництва радіаторів, а саме:

- будівля цеху ТНС,

- будівлю корпусу ТНС,

- будівлю КПП цеху ТЕС (згідно Експлікації МКП «БТІ»).

Зазначені будівлі відповідно до рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 17.12.04р. № 375/5 розташовані за адресою: м. Луганськ, кв. Гостра Могила, 183 та знаходяться на території земельної ділянки, яка рішенням виконкому Луганської міськради від 07.04.2000р. № 93/12 була надана в постійне користування позивачу під розміщення будівлі та споруди (державний акт на право постійного користування землею від 24.04.2000р. № 814).

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки вини відповідача у виникненні цього спору суд не вбачає, судові витрати слід покласти на позивача.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 –85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити.

2.  Визнати право власності за державою в особі Верховної Ради України на об’єкт нерухомості, а саме:

- будівлю цеху ТНС загальною площею 2803,7 кв. м. (літ. А-1),

- будівлю корпусу ТНС загальною площею 727,6 кв. м. (літ. Б-2),

- будівлю КПП цеху ТЕС загальною площею 19,7 кв. м. (літ. В-1).

3.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 10.04.07 р.

Суддя                                                            А.Г.Ворожцов