ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

03.04.07                                                                                           Справа  № 5/458-19/96

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                                       Бонк Т.Б.

суддів                                                                                          Марко Р.І.

Бойко С.М.

при секретарі судового засідання Гунька О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у м. Львові від 19.06.2006р. №10247/10-0

на постанову Господарського суду Львівської області від 22.05.2006р.

у справі           № 5/458-19/96

за позовом           Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Газопромислового управління «Львівгазвидобування», м. Львів

до відповідача  ДПІ у м.Львові, м.Львів

про           скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2005р. №882320/0/13192

за участю представників:

від позивача –Ільницький І.Й. - представник ;

від відповідача –Мазан О.І- головний державний податковий інспектор;

встановив:

постановою Господарського суду Львівської області від 22.05.2006р. у даній справі, суддя Левицька Н.Г., позовні вимоги задоволено та скасоване податкове повідомлення-рішення №882320/0/13192 від 08.08.2005р. Державної податкової інспекції у м. Львові.

Постанова суду мотивована положення норм п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, п.п.11.2.1, п.11.2 ст.11, п.п.5.2.10 п.5.2, ст.5, п.9.6 ст.9, п.22.2 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.58 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет на 2005рік», ст..1 Закону України «Про систему оподаткування », Постанови Верховної ради України від 12.09.1991р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», а також зокрема тим, що законами не встановлено окремих правил оподаткування об’єктів основних фондів першої групи; ремонт основних фондів першої групи підтверджений первинними документами; позивачем було прийнято рішення про припинення пошуково-розвідувальних робіт.

Не погоджуючись з постановою першої інстанції ДПІ м. Львові подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 22.05.2006 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що в прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік»зазначено, що зміни до п.2 ст.22, ст.23 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»набирають чинності з 01.01.2005р.; ст.58 Конституції України стосується людини та громадянина, що підтверджується Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99; рішення про ліквідацію свердловини приймається вищестоящою організацією, а саме НАК «Нафтогаз України».

У запереченні на апеляційну скаргу ДП «Укргазвидобування»»просить залишити постанову місцевого господарського суду Львівської без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає що роботи по ремонту основних засобів першої групи  були прийняті згідно актів прийому-передачі виконаних робіт до 31.03.2005р., а Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2005р.»та деякі інші законодавчі акти України»набрав чинності з 28.03.2005р.; закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи в тому числі  юридичної.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні зазначені вимоги заперечив з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши подані сторонами докази і оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

ДПІ у м. Львові проведено планову перевірку філії Дочірнього підприємства «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про що складено акт від 05.08.2005р. №91/23-2/25560533 про результати планової документальної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання вимог валютного законодавства (а.с.8-17).

На підставі цього акту ДПІ у м. Львові прийняте податкове повідомлення рішення від 08.08.2005р. №88232/0/13192, яким згідно з п. «б»п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», відповідно п.п.5.2.16 п.5.2, 5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, п.9.6 ст.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток у сумі 449889грн. ( з них основний платіж –163541грн. штрафні (фінансові) санкції –286348грн.)

У розділі 2.2. «Валові витрати»акту перевірки зокрема, зазначено , що згідно представлених документів встановлено, у першому кварталі 2005р. ГПУ «Львівгазвидобування», зайво віднесено до складу валових витрат вартість ремонтів основних фондів першої групи у сумі, що перевищує 10 відсотків балансової вартості станом на початок звітного періоду (01.01.2005р.) об’єктів, що ремонтувались у першому варталі 2005р.

Таким чином на думку відповідача, в порушення п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у редакції Закону України «Про  внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України»позивачем завищено валові витрати на суму 654163,76грн.

Відповідно до п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

З матеріалів справи вбачається, що згідно актів приймання виконаних підрядник робіт здійснено поліпшення основних фондів позивача виконавцем: за січень 2005року на суму 61356грн.; за лютий 2005р. на суму 212897,24грн; за лютий 2005р. на суму 162546грн.; за березень, а саме виконані роботи прийняті 23.03.2005р. на суму 229468,30грн.(а.с. 74-78, а.с.81-85).

Відповідно до п.п.11.2.1. п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Згідно з п.п.5.2.10 п.5.2 ст.5 вищезазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми перевищення балансової вартості основних фондів та нематеріальних активів над вартістю їх продажу, визначені у порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем,  правомірно віднесено віднести до валових витрат витрати пов’язані з поліпшенням основних фондів.

Згідно змін внесених Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України»до п.п.22.2 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»віднесення до валових витрат будь-яких витрат, передбачених абзацом першим підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону, та пов'язаних з поліпшенням основних фондів 2 - 4 групи, що підлягають амортизації, у тому числі витрат на поліпшення орендованих основних фондів, здійснюється у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості 2 - 4 групи основних фондів станом на початок звітного періоду, а по об'єктах основних фондів 1 групи, до валових витрат включаються витрати, що не перевищують суму у розмірі 10 відсотків до балансової вартості об'єкта, що ремонтується, станом на початок звітного періоду".

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України»цей закон набирає чинності з моменту опублікування. Даний Закон був опублікований 31.03.2005р. в газеті «Урядовий кур’єр».

Зміни до п.22.2 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України»від 31.03.2005р.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішення Конституційного суду України №1-7/99 від 09.02.1999р. зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про систему оподаткування»ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до п.3 ст.14 вищезазначеного Закону до загальнодержавних належать такі податки і збори податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами.

Щодо порушень викладених у розділі 2.2. «Валові витрати»акту перевірки в якому зазначено, що у четвертому кварталі 2004р. підприємством зайво віднесено до складу валових витрат витрати без підтверджуючих документів на розвідку та облаштування газових родовищ на суму 10145579грн. ГПК «Львівгазвидобування»не являється юридичною особою і діє відповідно до Положення про ГПК «Львівгазвидобування», отже наказ начальника ГПК «Львівгазвидобування»№810 від 30.11.2004р. відповідно до якого прийнято рішення про  припинення пошуково-розвідувальних робіт по свердловинах, не може бути підставою для віднесення у четвертому кварталі 2004р. до складу валових витрат суму 10145579грн. Таким чином, на думку податкового органу позивачем порушено п.5.2 ст.5, п..п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.9.6 ст.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.п.2.1.3 п.2.1 ст.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»платником податку є філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку (далі філії), зазначених у підпункті 2.1.1 цього пункту, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади.

Згідно довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №21469/05 від 18.10.2005р. Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»Газопромислове управління «Львівгазвидобування»створене 27.11.1998р. Та згідно довідки про взяття на облік платника податку від 04.01.1999р. позивач взятий на облік 04.01.1999р.(а.с.44).

Відповідно до п.9.6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у разі коли діяльність, пов'язана з розвідкою (дорозвідкою) запасів (родовищ) корисних копалин, не привела до їх відкриття або платником податку було прийнято рішення щодо недоцільності проведення подальшої розвідки чи розробки таких запасів (родовищ) у зв'язку з їх економічною недоцільністю, дозволяється віднесення витрат з такої розвідки (дорозвідки) чи розробки до складу валових витрат виробництва (обігу) поточного податкового періоду такого платника податку.

Платником податку, ГПУ «Львівгазвидобування»видано наказ №8/0-8 від 30.11.2004р. відповідно до якого на підставі протоколів засідання постійно діючої комісії позивача по контролю за підготовкою документів на ліквідацію свердловин від 18.025.2004р. і від 30.11.2004р. та у зв’язку з тим, що пошуково-розвідувальні роботи по свердловинам не призвели до відкриття нових родовищ та покладів і не дали приросту запасів вуглеводнів, припинено пошуково-розвідувальні роботи на свердловинах №2 –Володимирівська, «202-Залужанська, №6-Тейсарівська, №1-Комарівська, №21-Солотвинська, №4-Віньківська.(а.с.18).

Господарським судом м. Києва у справі №29/441за позовом Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Газопромислового управління «Львівгазвидобування»до ДПІ у м.Львові та ДПА України прийнято постанову про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Львові , які ґрунтувались на аналогічному висновку податкового ограну.Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 02.03.2006р. у даній справі залишено рішення господарського суду м. Києва без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у м. Львові без задоволення.

У висновку судово-бухгалтерської експертизи по господарській справі №29/441 дано оцінку правомірності віднесення ГПУ«Львівгазвидобування»до складу валових витрат, витрат по свердловинах саме за рішенням платника податків, а саме ГПУ«Львівгазвидобування», а не НАК «Нафтогаз України»(а.с.58-66).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного вбачається, що ГПУ«Львівгазвидобування»правомірно віднесено до складу валових витрат виробництва витрати з розвідки свердловин.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували правомірність і підставність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, апеляцій ний господарський суд вважає, що постанова місцевого господарського суду відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, підстав для її скасування немає. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Львівської області від 22.05.2006р. року у справі №5/458-19/96 залишити без змін, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Львові без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської          області.

Головуючий суддя                                                                                Бонк Т.Б.

Судді                                                                                                    Марко Р.І.

Бойко С.М.