ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.
№ 26/129

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін С. Литвиненко (дов. від 3.01.07), І. Краско (дов. від 13.11.06), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” на постанову від 8 листопада 2006 року Київського апеляційного господарського суду у справі № 26/129 за позовом відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” до акціонерного комерційного банку “Райффайзенбанк Україна” про стягнення 126 433, 13 дол. США,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Запорізький завод феросплавів” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до акціонерного комерційного банку “Райффайзенбанк Україна” про стягнення процентів за безпідставне користування грошовими коштами в період з червня 2002 року по грудень 2004 року та процентів річних за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Відповідач позов не визнавав і зазначив, що вимоги позивача були фактично задоволені при вирішенні спору у справі № 14/130 господарського суду Запорізької області.

Рішенням від 13 липня 2006 року господарського суду м. Києва (суддя В.Пінчук) позов задоволено частково: стягнута сума процентів за безпідставне користування грошовими коштами позивача в період з червня 2002 року по грудень 2004 року - 96 118, 74 дол. США і відмовлено в частині стягнення трьох процентів річних від суми боргу.

Постановою від 8 листопада 2006 року Київського апеляційного господарського суду (судді М. Новіков, А. Мартюк, Л. Зубець) рішення скасовано і в позові відмовлено.

Постанова мотивована безпідставністю вимог.

Відкрите акціонерне товариство “Запорізький завод феросплавів” просить постанову скасувати з підстав порушення господарським судом частини четвертої статті 13 Конституції України, статей 625, 1212, 1214 Цивільного кодексу України та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Акціонерний комерційний банк “Райффайзенбанк Україна” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Суду подано клопотання про заміну відповідача його правонаступником - закритим акціонерним товариством “ОПТ Банком“, яке відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України підлягає задоволенню.

В судовому засіданні з 30 січня до 6 лютого 2007 року оголошувалася перерва.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 12 квітня 2002 року сторони уклали договір за № 19/1-022/2002, на умовах якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 3 000 000 дол. США, який, у кінцевому підсумку, повернутий не був.

Позичальник  договір оспорив і постановою від 11 серпня 2004 року Київського апеляційного господарського суду у справі № 3/231 його було визнано недійсним і зобов’язано сторони повернути все, що вони одержали на виконання цього правочину, шляхом заліку-з відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів“ стягнута сума кредиту (2 321 610, 61 дол. США) за виключенням сплачених відсотків за його користування (678 389, 39 дол. США).

Рішенням від 13 травня 2005 року господарського суду Запорізької області у справі № 14/130, яке набрало законної сили, на підставі статей 536, 1048, 1212 і 1214 Цивільного кодексу України задоволено позов акціонерного комерційного банку “Райффайзенбанк Україна” до відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів“ про стягнення процентів за безпідставне користування грошовими коштами - 622 688,61 дол. США та 207 562,87 дол. США річних від суми заборгованості.

Задовольняючи позов в даній справі, господарський суд виходив з того, що вищезазначеними судовими рішеннями встановлено факт безпідставного отримання відкритим акціонерним товариством “Запорізький завод феросплавів” грошових коштів банку (суми кредиту) і оскільки між сторонами договірні правовідносини відсутні акціонерний комерційний банк “Райффайзенбанк Україна”, у свою чергу, безпідставно отримав грошові кошти заводу (відсотки за користування кредитом).

Апеляційний господарський суд не погодився з висновком місцевого господарського суду, правомірно зазначивши, що даний спір слід вирішувати в контексті виникнення та припинення між сторонами кредитних відносин та настання відповідних правових наслідків недійсності правочину.

Апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність факту безпідставного користування відповідачем коштами позивача у вигляді процентів за користування кредитом, сплачених до моменту визнання недійсним договору від 12 квітня 2002 року №19/1-022/2002 і правомірно відмовив у задоволенні позову.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним господарськими судом на підставі повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову від 8 листопада 2006 року Київського апеляційного господарського суду у справі № 26/129 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” без задоволення.

Здійснити процесуальне правонаступництво сторони-акціонерний комерційний банк “Райффайзенбанк Україна” замінити його правонаступником - закритим акціонерним товариством “ОПТ Банком“.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій