ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2007                                                                                                  Справа  № 18/9

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронов”, м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудкомплект”, м. Ужгород

про стягнення 76 281 грн. 47 коп. заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог),

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

представники:

Позивача –Черкашин К.І., довіреність від  22.11.2006 року;

Відповідача – Чорняк Н.І., довіреність № 124 від 02.03.2005 року;

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю „Кронов”, м. Ужгород заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудкомплект”, м. Ужгород про стягнення 76 281 грн. 47 коп. заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

За клопотанням сторін спір вирішено в термін, визначений відповідно до  ч. 4 ст. 69 ГПК України (а.с. 114).

Уповноважений представник позивача просить задоволити позов, обґрунтовуючи свої збільшені у ході судового розгляду позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами та додатковими поясненнями по суті спору, зокрема стверджує, що відповідачем не виконано взятих на себе зобов’язань обумовлених Договором бн від 01.11.2005 року про надання транспортно-експедиційних послуг, а саме не проведено оплати за надані послуги відповідно до умов договору. Посилаючись на умови цього договору, узгоджені відповідачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно його заявок на вантажні перевезення (за період листопад 2006 року –січень 2007 року), а також виставлені до оплати рахунки позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка станом на 01.03.2007 року становить 76 281 грн. 47 коп.

У ході судового розгляду відповідач повідомив та надав докази про часткову оплату суми боргу (а.с. 102, 144). Представник позивача підтвердив проведення часткової оплати та наполягає на стягненні решти заборгованості  в сумі  63 631 грн. 47 коп. (а.с. 145).

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 18.04.2007 року  у справі № 18/9

Представник відповідача підтвердила факт виконання позивачем заявок ТОВ „Закарпатбудкомплект” на вантажні перевезення та надання транспортно–експедиційних послуг за договором, заборгованість з оплати яких є предметом даного спору, а також наявність боргу  в сумі  63 631 грн. 47 коп. (а.с. 145), поряд з цим, проти позову заперечила з підстав зазначених у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях по суті спору (а.с. 100-101, 132-133), у яких зокрема вказала, що ТОВ „Закарпатбудкомплект” свої зобов’язання за договором щодо оплати наданих позивачем послуг не виконував, керуючись ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, внаслідок втрати ним вантажу за окремою заявкою на доставку вантажу від ПП „Ніко Центрметал”, м.Дніпропетровськ, у зв’язку з чим у ТОВ „Кронов” виникло зобов’язання, відшкодувати його вартість на суму  63 631 грн. 47 коп.

Водночас інформувала суд, що спір про стягнення вказаної вартості за втрату вантажу є предметом розгляду  господарського суду Закарпатської області у іншій справі № 8/331 - за позовом ТОВ „Закарпатбудкомплект” до ТОВ „Кронов” (а.с. 100-106).

Враховуючи вказані обставини, представник відповідача клопотала про зупинення провадження у справі в порядку ч.1 ст.79 ГПК України до вирішення пов’язаної з нею справи № 8/331. Крім цього, заявила клопотання про об’єднання цих справ в одне провадження, в порядку ч.2 ст. 58 ГПК України (а.с. 143).

Згідно вимог ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Пов’язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають приюдиційне значення. Крім цього ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України суду надано право об’єднати в одне провадження кілька позовних вимог, що містяться в різних позовах за наявності сукупно таких умов:

-          позовні вимоги мають бути однорідними, тобто такими, які одночасно являють собою однаковий спосіб захисту права та мають ті самі чи однорідні підстави виникнення;

-          позови мають бути пред’явлені тим самим позивачем до того самого відповідача, або різними позивачами до того самого відповідача.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін дана справа та справа № 8/331 не пов’язані між собою, як предметом так і способом захисту порушеного права, а також доказування, являються різними за підставами виникнення зобов’язань, а тому обставини, що підлягають доказуванню в справі       № 8/331 не впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Крім цього, зазначені справи різняться за процесуальним становищем сторін (у справі № 8/331 відповідач ТОВ „Кронов”, а у даній справі відповідач - ТОВ „Закарпатбудкомплект”).

За таких обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов’язаної з нею справи № 8/331 та про об’єднання цих справ в одне провадження судом не задоволено, з огляду на вищевикладене.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 18.04.2007 року  у справі № 18/9

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

01 листопада 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Кронов”, м. Ужгород (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудкомплект”, м. Ужгород (замовник) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг, за умовами якого Експедитор зобов’язується доставити ввірений вантажовідправником вантаж Замовника в пункт призначення та видати його уповноваженому вантажоотримувачу, а Замовник зобов’язується сплатити за перевезення встановлену плату (а.с.15). Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що конкретні умови перевезення обумовлюються в заявці на кожне перевезення.

Відповідно до п.4.1. оплата за транспортні послуги проводиться замовником згідно виставлених рахунків Експедитора.

На підставі вказаного договору узгоджених відповідачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно його заявок на вантажні перевезення, а також виставлених до оплати рахунків позивачем підтверджено надання транспортно експедиційних послуг на загальну суму 85 990 грн. Вказані обставини підтверджено долученими до матеріалів справи документальними доказами (а.с. 16-86, 146-203), розгорнутими розрахунками суми позову (а.с. 87, 118-119) та визнано відповідачем. У ході судового розгляду відповідачем частково погашено суму заборгованості на загальну суму 22 358 грн. 53 коп. (платіжні доручення №000291 від 23.01.2007 року та №002014 від 04.04.2007 року - а.с. 102, 144), що підтверджено уповноваженим представником позивача.

Таким чином, сума заборгованості складає 63 631 грн. 47 коп., підтверджена належними доказами і відповідачем визнана в повному обсязі (а.с. 145).

Аналізуючи правовідносини сторін та встановлюючи дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини,  які мають значення для правильного вирішення спору суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку є зустрічним виконанням зобов’язання. При цьому при зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, виходячи з умов договору та встановлених законодавцем загальних засад виконання зобов’язань, довершеною дією виконання зустрічних зобов’язань за цим договором сторони обумовили конкретне правовідношення в часі, яке охоплює виконанням його контрагентами наступних дій: подання замовником заявки на вантажне перевезення, виконання замовлення експедитором у належному місці та в належний строк, узгодження процедури здачі-прийняття робіт (надання послуг), виставлення до оплати рахунку за надані послуги, оплата виставленого рахунку замовником. Судом встановлено, що усі заявки на вантажні перевезення, заборгованість з оплати яких є предметом спору позивачем виконані в повному обсязі, що підтвердив сам відповідач та доведено матеріалами справи.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 18.04.2007 року  у справі № 18/9

За таких обставин, оцінюючи правовідносини сторін, які врегульовані зазначеним договором, виходячи з системного аналізу його умов, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на невиконання своїх грошових зобов’язань за договором щодо оплати наданих позивачем послуг на підставі  ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України з мотивів втрати ним вантажу за окремою заявкою (виконання зобов’язань за якою не є предметом спору у даній справі, а в іншій справі за №8/331) на доставку вантажу від ПП „Ніко Центрметал”, м. Дніпропетровськ, у зв’язку з чим у ТОВ „Кронов” виникло зобов’язання відшкодувати його вартість на суму  63 631 грн. 47 коп. є не правомірним, оскільки положення зазначеної правової норми не поширюються на спірні правовідносини. Більше того, суд розцінює такі позицію відповідача як односторонню відмову від виконання зобов’язань, що в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV з наступними змінами та доповненнями (ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-IV з наступними змінами та доповненнями) господарське зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

За таких обставин, порушене право позивача підлягає захисту судом, шляхом стягнення з відповідача - суми 63 631 грн. 47 коп. заборгованості. Позовні вимоги про стягнення зазначеного боргу підтверджені належними доказами, відповідачем визнані, тому підлягають задоволенню.

У позовних вимогах в іншій частині провадження у справі слід припинити згідно п. 1-1 ст. 80 ГПУ України –  у зв’язку з частковим погашенням відповідачем суми заборгованості в процесі вирішення спору.

Зважаючи на те, що при зверненні позивача із заявою в порядку ст. 22 ГПК України про збільшення суми позовних вимог, доплату держмита було здійснено лише частково в сумі 29 грн. 41 коп., а належало сплатити 126 грн. 50 коп., тому решту суми 97 грн. 09 коп. слід стягнути з позивача в доход державного бюджету за відповідним кодом бюджетної класифікації.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193, Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудкомплект”,               м. Ужгород, вул. Перемоги, 145-а (р/р 260001447 в АППБ „Аваль”, м. Ужгород, МФО 312345, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронов”, м. Ужгород, вул. Тихого 11/106 (р/р 0317 в філії „Промінвестбанк”, м. Ужгород, МФО 312163, ідентифікаційний ) суму 63 631(Шістдесят три тисячі шістсот тридцять одну) грн.  47 коп.  заборгованості, а також суму 859 (Вісімсот п’ятдесят дев’ять) грн. 90 коп. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 118 (Сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 18.04.2007 року  у справі № 18/9

3.  Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кронов”, м. Ужгород, вул. Тихого 11/106 (р/р 0317 в філії „Промінвестбанк”, м. Ужгород, МФО 312163, ідентифікаційний ) в доход Державного бюджету України суму 97 (Дев’яносто сім) грн. 09 коп. державного мита із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095.

4. За рештою позовних вимог провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК  України.

Суддя                                                                                               В. Кривка