СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.

Справа № 8/60-19/48

за
позовом  Долинське ремонтно-будівельне
ТзОВ  вул. Тур"янська,1,Мала
Тур''Я,Долинський район, Івано-Франківська область,77551

до
відповідача  Підприємець ОСОБА_1  АДРЕСА_1

про
немайнові спори (визнання договору недійсним)

Представники:

Від позивача:  Малетин А. Я., (довіреність № 73 від
01.10.06)представник;

Від відповідача:  ОСОБА_2, (довіреність НОМЕР_1 від
30.03.06)представник;

Представникам сторін
роз"яснено права та обов"язки, згіно ст.ст.20,22 ГПК Ураїни.
Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не подавалось.

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов про визнання договору оренди майна з правом викупу, укладеного
між Долинським ремонтно-будівельним товариством з обмеженою відповідальністю та
підприємцем ОСОБА_1 20.06.2002року недійсним з моменту його укладання.

Рішенням господарського
суду Івано-Франківської області  від
26.04.06. позов задоволено частково договір оренди майна з правом викупу,
укладений між Долинським ремонтно-будівельним товариством з обмеженою
відповідальністю та підприємцем ОСОБА_1 20.06.2002року  визнано недійсним  в частині п.8.1. та п.8.2.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду  від
23.10.06. рішення від 26.04.06. по справі 8/60 залишено без змін.

Постановою Вищого
господарського суду України від 31.01.07. рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.04.06. та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.10.06. скасовано, а матеріали справи направлено на
новий розгляд.

Представник позивача заявлений
позов підтримав. В обгрунтування посилається на те, що на момент укладення
договору майно товариства перебувало у податковій заставі, отже відповідно до
Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами", така операція підлягала
обов"язковому письмовому узгодженню з податковим органом; угода укладена
внаслідок помилки, крім того угода не відповідає вимогам глави 25 (майновий
найм) ЦК України (1963р.), яка не передбачає укладення угоди оренди з правом
викупу
Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог
позивача заперечує, посилаючись на рішення господарського суду Івано-Франківської
області від 25.01.06. про визнання права власності, спростовує твердження
позивача про те, що майно не передавалось в оренду  розрахунковими документами про оплату за
оренду майна; рішенням Коституційного суду України від 24.03.05., яким визнано
некоституційними норми  п.п.8.2., ст.8
Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами"; фактичні орендні
відносини існували з часу укладення договору, що підтверджується
знаходженням  в орендованому приміщенні
стаціонарної поліграфічної машини.

Дослідивши матеріали
справи, вислухавши представників сторін, оцінивши всі докази в сукупності, суд

встановив:

20.06.02. між ПП ОСОБА_1
(відповідачем)  та Долинським
ремонтно-будівельним товариством з обмеженою відповідальністю (позивач)
укладено договір оренди майна з правом викупу.

Відповідно до розділу 1
договору, предметом  даного договору є
передача орендодавцем  орендарю в
тимчасове володіння та користування побутових приміщень загальною площею
150кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п.8.1. договору,
майно, що орендується, переходить у власність орендаря, якщо він вніс
орендодавцю всю належну йому орендну плату з вартості зданого на повний
амортизаційний термін майна, або вніс орендодавцю орендні платежі з залишкової
вартості майна, оренда якого згідно з договором припинена до завершення
амортизаційного терміну та п.8.2. договору порядок передачі та оформлення права
власності на майно, що орендується, здійснюється сторонами за актом протягом 10
днів з моменту 100% оплати.

Згідно ст.4 ЦК УРСР
(чинного на момент виникнення спірних правовідносин), цивільні права і
обов"язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій
громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних
начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і
обов"язки. Відповідно до цього цивільні права і обов"язки виникають,
зокрема з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених
законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.151 ЦК
УРСР договір (багатостороння угода) є однією з підстав виникнення зобов"язань.

Приписами ст.41 ЦК УРСР
встановлено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов"язків.

Відповідно до ст.35 ГПК
України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову
при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського
суду Івано-Франківської області від 25.01.06. у справі 3/321 визнано право
власності відповідача на об"єкт оренди за спірним договором, а також
встановлено, що незважаючи на відсутність акта, фактична передача майна в
оренду відбулась, оскільки орендар установив в орендованому приміщенні
обладнання та сплачував орендну плату.

Договір оренди майна з
правом викупу від 20.06.02. є укладеним, так як згідно ст.153 ЦК УРСР  між сторонами
в потрібній в належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних
умовах та даний договір не суперечить діючому на час існування спірних
правовідносин законодавству.

Статтеє 33 ГПК України
передбачено обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона
посилається. як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи та
пояснень представника позивача не вбачається, що договір укладений внаслідок
обману, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною.

Отже, суд дійшов  висновку, що відсутні правові підстави для
задовелення позову та визнання договору оренди з правом викупу від 20.06.02.
недійсним.

Керуючись
ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 41, 151, 153 ЦК УРСР, ст.ст.33, 35, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в
позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

рішення підписане 26.04.07

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"

________________