ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Справа  №

За позовом державного
підприємства „Мукачівське лісове господарство”,                   с. Вільховиця Мукачівського
району

до приватного
підприємця  ОСОБА_1, с. Обава
Мукачівського району

про стягнення
заборгованості в сумі 15 148,34 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -Густі
М. І., (представник за довіреністю № 6 від 11.01.2007 року)

Від відповідача -не
викликався

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов державного підприємства „Мукачівське лісове господарство”,  с. Вільховиця Мукачівського району до приватного
підприємця  ОСОБА_1, с. Обава
Мукачівського району про стягнення заборгованості в сумі 15 148,34 грн.

Представнику позивача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримує
позовні вимоги посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи та заявив,
що відповідач уникає від виконання належним чином своїх зобов'язань.

На вимогу суду відповідач
письмового відзиву на позов не подав, свого уповноваженого представника для
участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст.
75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Повідомлення НОМЕР_1
підтверджує вручення відповідачу 08.02.2007 року ухвали від 01.02.2007 року про
порушення провадження у справі, де вказано про
місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію
Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача,
суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 15 148,34 грн.  -основного
боргу щодо оплати за надану, згідно договору купівлі -продажу НОМЕР_2 від
20.01.2006 року лісопродукцію, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
товарно -транспортними накладними за червень 2006 року;

-
довіреністю НОМЕР_3 від 19.06.2006 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526);
509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка за надану лісопродукцію (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача  оплатити вартість наданої лісопродукції є
безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності відповідача, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем
зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК
України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного
збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 82 - 84, 115; 116; Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  повністю.

2. Стягнути з
приватного підприємця  ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; код НОМЕР_4) на користь державного підприємства „Мукачівське
лісове господарство” (с. Вільховиця,3 Мукачівського району; код 22114595) суму  15 148,37 (п'ятнадцять тисяч сто сорок вісім
грн. 37 коп.) - основного боргу та 152 (сто п'ятдесят дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита;
118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.