ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.07 р.                                                                               Справа № 43/103

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний  завод” м. Авдіївка

до відповідача 1: Державного  підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача 2: Центральної збагачувальної фабрики “Октябрська”, м. Білицьке

про стягнення вартості вагової нестачі у розмірі 2 637,84 грн.

Представники сторін:

від позивача: Толбатова Н.О. за дов. №11/18/30 від 04.01.2007р.

від відповідача 1: Гарбузова Т.О. за дов. № Н-01/594 від 17.02.2006р.

від відповідача 2: представник не з’явився.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Авдіївський коксохімічний  завод” м. Авдіївка, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача 1 - Державного  підприємства „Донецька залізниця”, м. Донецьк, та відповідача 2 - Центральної збагачувальної фабрики “Октябрська”, м. Білицьке, про стягнення вартості вагової нестачі у розмірі 2 637,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору перевезення, приписів Статут залізниць України та Правил перевезення вантажів.

У судовому засіданні були досліджені наступні докази: договір №ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., акт приймання продукції №185 від 29.11.2006р., комерційні акти №БН 680485/268 від 28.11.2006р., №БН 680486/269 від 28.11.2006р., накладні №48452648, №48452649, №48452658, №48452659, телеграми, повідомлення про нестачу №04-1/12а/579-8187 від 28.11.2006р., розрахунок вартості нестачі, рахунок –фактура СФ-15225 від 30.11.2006р.

Позивач у судовому засіданні, в порядку ст.. 22 ГПК України, уточнив позовні вимоги, якими вартість нестачі просив стягнути з відповідача 2.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву від 03.05.2007р., проти позову заперечує, посилаючись на звільнення від відповідальності за недостачу вантажу по п. „а” ст. 111 Статуту залізниць, оскільки вантаж прибув у справній тарі, без ознак втрати, пошкодження вантажу в час перевезення.

Відповідач 2 у відзиві від 03.05.2007р., проти позову заперечував, посилався на незаконність та необґрунтованість комерційного акту. Одночасно заявив, що вугільний концентрат був прийнятий у відповідності зі ст.. 52 Статуту Залізниць України без претензій, звернув увагу на те, що з моменту прийняття вантажу до перевезення та до моменту видачі вантажу вантажоодержувачу відповідальність за схоронність вантажу несе перевізник, тобто залізниця.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Нез`явлення представника відповідача 2 в останнє судове засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ” та Відкритим акціонерним товариством “Авдіївський коксохімічний завод” був укладений договір купівлі –продажу вугільної продукції №ДУК-01/06-1р.

Згідно даного договору ТОВ „Метінвест Холдинг”  зобов’язалось передати позивачу вугільну продукцію, а останній, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити її вартість.

У рахунок оплати вугільної продукції, згідно виставленого рахунку-фактури №СФ-15225 від 30.11.2006р., позивач перерахував ТОВ „Метінвест Холдинг”  платіжним дорученням №4 від 19.07.2006р. 20 000 000 грн.

26.11.2006р. відповідно до накладних №48452648, №48452649, №48452658, №48452659 із ст. Родинська Донецької залізниці на ст. Авдіївка Донецької залізниці відправлено вагони №№ 67191080, 66212952, 66961905, 66937285, з вантажем –вугілля кам`яне марки Г/газовий.

У відповідності з з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У статті 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.  Накладна є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача.

Тобто, між позивачем (вантажоодержувач), відповідачем 1 (перевізник) та відповідачем 2 (вантажовідправник) виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 908-928 Цивільного кодексу України.

За приписами п.1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з залізничних накладних, 28.11.2006р.  вантаж прибув на ст. Авдіївка.

У відповідності з інструкцією П-6, була проведена прийомка продукції за кількістю. Згідно приписів вказаної інструкції, якщо при прийомі продукції за кількістю буде виявлено невідповідність кількісних показників продукції даним, які вказані у товаросупроводжувальних документах, покупець зобов`язаний визвати представників постачальника та вантажовідправника для здійснення спільної прийомки.

З огляду на наведене, позивачем були викликані представники ТОВ “МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ” та вантажовідправника, про що свідчать телефонограми №04-1/2а/579-8187 від 28.11.2006р. та №07-1/25/1512 від 28.11.2006р.

В ході прийомки було встановлена розбіжність між фактичними даними і даними, які вказані у залізничних накладних: у документах вага нетто склала 249 тон, а фактично виявлено 241,8 тон. Таким чином має місце нестача у кількості 7,35 тон, а з урахуванням норми нестачі, відповідальна нестача складає 5,33 тон.

За результатами спільної прийомки був складений акт прийомки продукції за кількістю №185 від 29.11.2006р.

В проведенні спільної прийомки приймали участь: прийомоздавач Аксьонова І.В., економіст-претензіоніст Морозова І.А. з боку вантажоотримувача та прийомоздавач вантажу та багажу ЦЗФ “Октябрська” Давиденко Н.В. – з боку вантажовідправника.

Як вбачається з акту №185 від 29.11.2006р., вагони, у технічному відношення, були справні, двері і люки закриті, завантаження рівномірне, ямок та заглиблень немає, слідів розкрадання немає. У вагонах №№66961905, 66937285 спостерігається каплепадіння, у вагоні №66961905 ненавантажений крайній люк.

Висновок комісії: нестача виникла в наслідок невірного визначення ваги вантажовідправником та природної втрати при транспортуванні.

Представником вантажовідправника, тобто відповідачем 2, була викладена окрема думка, відповідно до якої в вагонах №№66961905, 66937285, 66212952 були виявлені виїмки та заглиблення які свідчать про розкрадання вантажу, у вагоні №66212952 виявлений мішок з-під вугілля і вибраний бік вагону. У вігоні №66937285 відібране вугілля  по краям вагону.

Окрім того, нестача вантажу також підтверджується комерційними актами №БН 680485/268 від 28.11.2006р., №БН 680486/269 від 28.11.2006р., в яких зазначено, що наявна вага менша, ніж вказана у перевізних документах. Окрім того, також встановлено, що вантаж прибув в справному вагоні, люки, двері закриті, течі вантажу не виявлено, завантаження рівномірне, нижче рівня бортів на 20 см., поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалася, захисне маркування відсутнє.

Надавши належну правову оцінку доказам, які надані сторонами до матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та стягненню з відповідача 1 з огляду на наступне:

Згідно приписів п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 р. за N 796/5987 та затверджених наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001  N 542, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. У разі навантаження  у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник  повинен вжити заходів щодо запобігання  видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках  навантаження вище рівня бортів вагона (із   "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Згідно з п. 6 Правил, з метою забезпечення  збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником  наноситься  захисне  маркування  або  застосовується покриття  плівкою  (емульсією)  чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

З огляду на наведене, законодавець надав можливість перевізнику вибирати засоби збереження вантажу: використовувати захисне  маркування  або  покриття вантажу плівкою.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем 2 не приймались заходи, щодо схоронності вантажу, встановлені п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, не відповідають дійсності, оскільки у залізничних накладних №48452648, №48452649, №48452658, №48452659 зазначено, що вантаж укатаний катком.

Отже, відповідачем 2, було застосовано засіб збереження вантажу шляхом застосування захисного маркування, як зазначено у залізничних накладних.

Відповідно до ст. 924  Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Судом встановлено, що вугільна продукція, яка була направлена на адресу позивача була прийнята залізницею без претензій та заперечень.

Стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній  накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення.

Пункт 26 Тарифного керівництва (наказ Мінтрансу України N551 від 15.11.1999р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 1999р. за N828/4121 “Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника” ) також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбаченими у правилах перевезення, і згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України складати комерційний акт.

Тобто, прийнявши вантаж до перевезення, перевізник не скористався наданим йому правом перевіряти дані, які зазначені у залізничних накладних, та у відповідності з приписами ст. 924 Цивільного кодексу України, взяв на себе обов`язок збереження вантажу до видачі одержувачеві

Згідно приписів п. “А” ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності, зокрема за втрату вантажу який прибув в справному відкритому рухомому сполученні, який завантажений вантажовідправником, якщо немає ознак втрати, розкрадання, порчі або ушкодження вантажу під час перевезення.

З огляду на те, що ознаки розкрадання вантажу мають місце, про що свідчить окрема думка, висловлена представником відповідача 2 у акті №185 від 29.11.2006р., суд прийшов до висновку про розкрадання вантажу на шляху слідування, тобто про вину відповідача 1.

Стаття 25 Закону України „Про залізничний транспорт” передбачає, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження вантажу виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку сума нестачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто складає 2 637,84грн.

Факт недостачі вантажу в сумі 2 637,84грн. підтверджений матеріалами справи, у зв’язку з чим суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином.

Враховуючи вищевикладене, та те, що доводи відповідача 1, викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими, оскільки він не представив доказів, які б підтверджували те, що нестача вантажу виникла з незалежних від нього причин, тобто не довів у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення вартості нестачі у сумі 2 637,84 грн. з відповідача 1.

В задоволенні позову щодо стягнення нарахованої суми з відповідача 2 - Центральної збагачувальної фабрики “Октябрська”, м. Білицьке, слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1 повністю згідно з ч. 4 ст. 49 ГПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, ст.ст.6,  24, 111, 114 Статуту залізниць України,  ст.ст. 11, 909,  924 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 4-3, 33, 34, 35, 82-85 ГПК  України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний  завод” м. Авдіївка до Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк про стягнення вартості вагової нестачі у розмірі 2 637,84 грн. –задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний  завод” (86065, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) вартість вагової нестачі у розмірі 2 637,84 грн.; витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

В задоволенні позову щодо стягнення нарахованої суми з відповідача 2 - Центральної збагачувальної фабрики “Октябрська”, м. Білицьке, слід відмовити за недоведеністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 11 червня 2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення за правилами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України підписано 16 червня 2007р.

Суддя

вик. ПС Бойчук А.В.

4 прим.