ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.07 р.                                                                             Справа № 29/78а

14 год.30 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната         Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк

до відповідача –  Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька

про визнання податкового повідомлення-рішення ДПІ недійсним

за участю представників сторін

від позивача – Анохіна Т.І. – провідний юрисконсульт(за довір.)

від відповідача –  Ваховська Г.О. – ст.держподатковий інспектор (за довір.)

Позивач, Обласне комунальне підприємство “Донецьктеплокомуненерго” , звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р. про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 198479,31грн.

В обгрунтування позову  позивач посилається на безпідставне застосування штрафних санкцій, оскільки ним 19.12.2005р. була проведена сплата зобов”язань з податку на додану вартість за листопад 2005р. відповідно до протоколу-погодження №05/283 від 06.12.2005р., ст..39 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” та постанови Кабінету Міністрів України №664 від 29.07.2005р.В порушення наведених вимог відповідачем були застосовані штрафні санкції при сплаті податкового зобов”язання за зовсім інший податковий період. Позивач вважає, що відповідач не мав права самостійно змінювати призначення платежу, яке було визначено ним  в платіжних дорученнях.

Відповідач  надав відзив, у якому проти позову заперечує і вважає, що ним правомірно було застосовано до позивача штрафні санкції згідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  по встановленому актом перевірки факту порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість. Відповідач зазначив, що згідно до п.п.7.7 ст.7  Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов”язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами(обов”язковими платежами) – у рівних пропорціях.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, господарський суд, встановив :

Позивач є юридичною особою, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №03337119 та взятий на облік як платник податку у Державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька.

Податковим повідомленням-рішенням №/0 від 24.07.2006р. відповідачем на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до позивача був застосований штраф в розмірі 20% в сумі 198479 грн.31 коп. за затримку на 78 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов‘язання з податку на додану вартість в розмірі  992396,55 грн.

Наведене податкове повідомлення-рішення  було прийнято відповідачем на підставі акту перевірки своєчасності сплати податкового зобов”язання з ПДВ за №636/15-3/03337119 від 19.07.2006р., яким встановлено порушення позивачем вимог п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що фінансові санкції були застосовані до позивача за несвоєчасну сплату самостійно узгодженої суми податкового зобов‘язання з податку на додану вартість згідно декларації  за серпень 2005р., поданої до податкового органу 20.09.2005р. (вхід..№98830),  при сплаті  платіжним дорученням №383 від 19.12.2005р. суми  992396,55 грн.

У судовому засіданні досліджено платіжне доручення №383 від 19.12.2005р. , з якого вбачається, що позивачем було сплачено податок на додану вартість за листопад 2005р. в сумі 1906583 грн. згідно протоколу-погодження №05/283 від 06.12.2005р., ст..39 ЗУ “Про державний бюджет України на 2005 рік” від 29.07.2005р.

За правилами п.1.2 ст.1 Закону України №2181-ІІІ від 21.12.2000р. “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове  зобов'язання це - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Строки сплати узгодженого податкового зобов‘язання визначені у п.5.3. ст.5  наведеного Закону, відповідно до п.п.5.3.1 якого  платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.  Згідно з п.”а” вищенаведеного підпункту 4.1.4 податкові  декларації  за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю подаються протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Узгоджена  сума податкового зобов'язання,  не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків( п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 цього Закону).

За вимогами п.1 ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

За приписами п.3 ст.9 цього Закону України обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17   Закону  України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:  при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;    при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З викладеного вбачається, що встановлений підпунктом 17.1.7  пункту 17.1 цієї   статті розмір штрафу може бути застосований до платника податку у випадках несплати ним узгодженої суми податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом залежно від терміну такої несплати, та виходячи від фактично сплаченої платником податку суми саме цього податкового зобов’язання.

Оспореним податковим повідомленням-рішенням відповідачем застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов”язання за серпень 2005р.  згідно декларації , поданої до податкового органу 20.09.2005р. (вхід. №98830),при визначенні розміру яких враховувалась сплата позивачем податкового зобов”язання за листопад 2005р. згідно  протоколу-погодження №05/283 від 06.12.2005р., ст..39 ЗУ “Про державний бюджет України на 2005 рік” від 29.07.2005р.

Суд вважає, що відповідач безпідставно врахував при обчисленні штрафної санкції суми сплати позивачем податку за зовсім інший податковий період, податкові зобов”язання яких визначені іншим документом.

Враховуючи, що за приписами п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні санкції нараховуються при сплаті узгодженої суми податкового зобов”язання, доказів яких відповідач не надав, застосування штрафних санкцій в розмірі 198479,31 грн. суд вважає неправомірним.

Посилання відповідача на п. 7.7. ст. 7  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» судом не прийнято до уваги, оскільки  зазначеною нормою не встановлено право чи обов’язок саме податкового органу змінювати  податкові зобов’язання  в рахунок сплати яких платник податків спрямував кошти. Не передбачено таке право податкового органу і будь якими іншими нормами Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» або іншими законами з питань оподаткування.

Зазначена норма не позбавляє платника податку права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов”язань відповідно до п.7.1 ст.7 Закону України №2181-III від 20.12.2000р.“Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та від обов”язку самостійно сплатити суму податкового зобова”язання відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 цого Закону.

З урахуванням  викладеного,  вимоги позивача про  визнання недійсним податкового  повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р. про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 198479,31грн. підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1,4,5, п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п.п.7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на одану вартість”  та ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомунерго” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р. про застосування штрафних  санкцій з податку на додану вартість в сумі 198479,31 грн. задовольнити .

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька  №/0 від 24.07.2006р. про зобов’язання Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” сплатити штраф в розмірі 20% у сумі 198479,31  грн.

Присудити Обласному комунальному підприємству “Донецьктеплокомуненерго”   (83086, м.Донецьк, вул.Донецька,38, р/рахунок №9331 в обласній філії АКБ  “Укрсоцбанк”, МФО 334011, ) з Державного бюджету України судовий збір  в розмірі 03грн.40коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя                                                                                              Гаврищук Т.Г.

Постанова в повному обсязі виготовлена 15.03.2007р.

Надрук.

3 примір. 1 суду

2 сторонам