СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

24 грудня 2007 року

Справа № 2-22/15882-2004

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Фенько Т.П.,

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Сімферопольський виноробний завод" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 15 листопада 2007 року у справі №2-22/15882-2004

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія" (пр-т К. Лібкнехта, 4-в а/с 323,Дніпропетровськ,49000)

до           Державного підприємства "Сімферопольський виноробний завод" (Московське шосе, 9 км,Аграрне, м. Сімферополь,95492)

про стягнення 450000,00

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2007 року у справі № 2-22/15882-2007 відмовлено в затверджені мирової угоди між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія" та відповідачем, Державним підприємством "Сімферопольський виноробний завод".

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач 26 листопада 2007 року звернувся з апеляційною скаргою.

У судове засідання, призначене на 24 грудня 2007 року, представники сторін не з’явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв’язку з хворобою юриста. Судова колегія дійшла висновку, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи без участі представників сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з заявою про затвердження мирової угоди, що була складена та підписана 16 грудня 2004 року. Однак, позивач заперечував проти затвердження мирової угоди, що була укладена в процесі виконання рішення по справі № 2-22/15882-2004.

Ухвалою суду було відмовлено в задоволення заяви про затвердження мирової угоди. Судова колегія погоджується з ухвалою суду, та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 грудня 2004 року у справі № 2-22/15882-2004 стягнуто з відповідача по справі на користь позивача заборгованість у сумі 300 тис. грн.., 1133,33 грн. –державного мита, 78,67 грн. –витрат на ведення процесу. На виконання вказаного рішення, господарським судом Автономної Республіки Крим від 05 січня 2005 року був виданий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 300 тис. грн.., 133,33 грн. державного мита, 78,67 грн. –витрат на ведення процесу.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказана мирова угода не може бути прийнята господарським судом Автономної Республіки Крим через наступне.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України „Про виконавче провадження” органами державної виконавчої служби підлягають виконанню рішення, ухвали, постанови господарських судів.

Частиною 3 статті 11-1 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується судом.

Оскільки наказ про виконання рішення суду від 16 грудня 2004 року про стягнення коштів був виданий господарським судом 05 січня 2005 року, то мирова угода, укладена 16 грудня 2004 року не може вважатися такою, зо укладена в процесі виконання рішення.

Відповідно до положень статті 78 Господарського процесуального кодексу України, мирова угода може стосуватися лише прав і обов’язків сторін щодо предмету позову. Також визначено, що для затвердження судом мирової угоди сторони мають подати господарському суду письмові заяви, які повинні бути підписані відповідно як позивачем, так і відповідачем. Однак, з матеріалів справи вбачається, що такі заяви сторонам не подавалися.

Також з положень статті 78 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що мирова угода може бути підписана між позивачем та відповідачем по справі, тобто сторонами, з чого слідує, що мирова угода є двостороннім договором. Однак, як вбачається з самої мирової угоди, наданої відповідачем господарському суду Автономної Республіки Крим, вона підписана представниками сторін, та визначеним, як третя особа, Товариством з обмеженою відповідальністю „Сосна”, що не є стороною ні у справі № № 2-22/15882-2004, ні у виконавчому провадженні.

Також, зі змісту мирової угоди слідує, а саме з дати її прийняття, що вона не є угодою про припинення виконавчого провадження, адже кінцеве рішення суду першої інстанції було винесено 16 грудня 2004 року, до початку виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 січня 2005 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сімферопольський виноробний завод" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2007 року у справі № 2-22/15882-2004 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.В. Дугаренко

Судді                                                                                Л.М. Заплава

Т.П. Фенько