ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/68ад.
Суддя  господарського суду
Луганської області  Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом
Прокурора Слов'яносербського району Луганської області в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у Слов'яносербському районі, смт Слов'яносербськ Луганської
до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
про стягнення 976 грн. 10 коп.,
при секретарі судових засідань
за участю прокурора (заявника) -  Кострицької М.В., - посвідчення №167 від
в присутності представників сторін:
від позивача -амішвіліРамі
РаміБородіна Г.О. -завідуюча юридичним сектором, - довіреність №4/10 від
суть спору: прокурором в
інтересах позивача заявлено вимогу про
стягнення  з  відповідача  боргу з єдиного податку  у сумі
976 грн. 10 коп., який у нього мається
за станом на  19.01.07 року за
період з 20.02.06 року по 20.11.06 року.
Відповідно до ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
призначено та фактично відбулося 16.02.07 року.
Відповідач до нього не прибув, але
уповноважена ним особа - дружина ОСОБА_2-
14.02.07 року надала  до суду  відзив на позов (вих. №б/н від 14.02.07
року), у якому ставить суд до відома про те, що позов визнає у повному обсязі
та просить розглянути спір по суті за її відсутності.
Враховуючи те, що це клопотання
відповідає вимогам ст.ст.49, 51 та частини 3 ст. 122 КАСУ, судом його
З урахуванням цієї обставини
представником позивача відповідно до частини 3 ст. 121 КАСУ заявлено клопотання
про розгляд спору по суті у цьому ж судовому засіданні.
Прокурор проти нього не заперечив.
Представником позивача заявлено
клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними
засобами (прокурор не заперечив проти
нього), яке не суперечить вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ
„Прикінцеві та перехідні положення” КАС України,  а тому його задоволено судом.
Заслухавши прокурора та представника позивача,
розглянувши матеріали справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.
І.1.  24.11.2005 року Слов'яносербською районною
державною адміністрацією Луганської області ОСОБА_1 зареєстрований в якості суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи (далі -СПД  ОСОБА_1), про що зроблено запис  НОМЕР_1.
року СПД ОСОБА_1 у  Слов'яносербській
державній податковій інспекції (далі -ДПІ, - позивач) отримано свідоцтво
НОМЕР_2 - про надання йому права
з 01.01.06 року застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності, як то передбачено Указом Президента України від 03.07.1998 року
№727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” (з наступними змінами та доповненнями)( далі
-Указ №727/98), - тобто у  такий спосіб він погодився на сплату єдиного
податку за відповідний вид діяльності -«роздрібна торгівля»- у розмірі 140,00
грн. на місяць, встановленого рішенням Слов'яносербської  районної ради
№30/9 від 27.01.06 року «Про затвердження ставок єдиного податку для
суб'єктів підприємницької діяльності -фізичних осіб».
на  19.01.07 року  відповідач має узгоджену суму податкового
зобов'язання по сплаті єдиного податку у сумі 976,10 грн.
наявності несплаченого податкового боргу з єдиного податку підтверджується:
податкового боргу  відповідача (НОМЕР_3);
доданими позивачем до матеріалів справи.
матеріалів справи, СПД ОСОБА_1 податковий борг не оспорив та не вжив заходів до
ІІ. Заслухавши  прокурора та представника позивача,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та
додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі з таких підстав.
1.Кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина 1 статті 67
Конституції України).
обов'язок закріплений у  пункті 3 частини
1 статті 1 Закону України від 25.06.1991 року №1251-ХІІ «Про систему
оподаткування»(далі -ЗУ №1251-ХІІ), де сказано, що платники податків і
зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані:
3)сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
2. Частиною 6 статті 2
Указу №727/98 встановлено, що:
підприємницької діяльності -фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не
пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.
Матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав цього припису
Указу №727/98.
3.З огляду на викладене при вирішенні цього спору суд керується
частиною 2 ст. 5 Указу №727/98, в якій говориться:
суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплату  сум єдиного податку згідно з законодавством
З урахуванням  цього, приймаючи
до уваги те, що Указ не містить у собі спеціального механізму примусового
стягнення податкового боргу з єдиного податку, суд при вирішенні спору
керується Законом України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”  (далі -ЗУ №2181).
4.Судовий порядок стягнення податкового боргу передбачено тільки
підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ №2181-ІІІ, відповідно до якого:
активи платника  податків
можуть бути  примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду.
платника податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві
власності або повного господарського відання.
звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу  передбачено пунктом 11 ст. 11 Закону України
від 04.12.90 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».
6. Відповідач позовні вимоги не спростував.
урахуванням викладеного, приймаючи до уваги
те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача боргу з єдиного
податку, а також факт його ухилення від сплати цього боргу, - позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.
Відповідно до частини 2  ст.94
КАС України суд не стягує з відповідача витрати по сплаті державного мита.
Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.101.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений
від сплати державного мита.
На підставі викладеного,  п.1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону
України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”; ст.ст. 2 та 4 Указу Президента України від
03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», керуючись ст.ст. 94,128, 150,
158-163 та 167 КАС України,  суд
п о с т а н о в и в :
задовольнити  у повному обсязі.
2.Стягнути з  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, який мешкає АДРЕСА_1, -
на користь державного бюджету  -  податковий борг з  єдиного податку у сумі 976 (дев'ятсот
сімдесят шість) грн. 10 коп.
Відповідно до частини
4 ст. 167 КАС України  за згодою
прокурора та представника позивача  у
судовому засіданні 16.02.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу - з  дня  складення
в  повному обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанову у
повному обсязі складено та підписано 20.02.2007 року.

Суддя
А.П.Середа