донецький апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.02.2007 р.                                                                                справа №31/446а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Запорощенка М.Д.

суддів
Акулової Н.В.

Волкова Р.В.

при секретарі:                               Коломієць С.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

на рішення господарського суду

Донецької області

від
11.02.2005 року

у справі
31/446а

за позовом
Акціонерного банку “Експрес-банк” в особі Донецької філії м. Донецьк

до

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача:
Дєтков В.С. –дов. від 12.09.06., Ставратій О.А. –дов. від 02.10.06.

від відповідача:
Яковенко О.В. –дов. від 20.01.07., Тугай В.В. –дов. від 20.01.07., Литвин Г.В. –дов. від 20.01.07.

У судовому засіданні з 05.02.2007 року по 28.02.2007 року була оголошена перерва.

Рішенням  господарського суду Донецької області від 11.02.2005 року у справі №31/446а (суддя Ушенко Л.В.)  задоволено позов Акціонерного банку “Експрес-банк”         м. Київ в особі Донецької філії м. Донецьк до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків м. Донецьк про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/3/33353/10/08-41-3 від 17.11.2004 року про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 610455,81 грн. та штрафної санкції в сумі 610455,81 грн.

Вказане податкове повідомлення визнане недійсним.

Рішення суду мотивоване тим, що діяльність філії по залученню кредитних ресурсів від Головного Банку з метою їх подальшого розміщення на фондовому та кредитному ринках є її господарською діяльністю, яка здійснюється нею в межах наданих повноважень, і щодо результатів якої нею ведеться самостійно податковий облік, а отже віднесення до валових витрат відсотків, нарахованих за надані (залучені) кошти Головного банку не суперечать вимогам п.5.5.1 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та узгоджуються  з положенням п. 1.11 ст. 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, який визначає поняття кредиту як коштів та матеріальних активів, цінностей, які надаються резидентами і нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під проценти.

Плата за надані Головним банком кошти є для філії валовими витратами, а для Головного банку - валовими доходами.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків м. Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою про його скасування, так як вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права. Просить прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В своїй апеляційній скарзі заявник вказує на те, що Донецькою філією Акціонерного банку “Експрес-банк” був порушений п.п.5.5.1 п.5.5 статті 5 Закону України від 28.12.1994 №334 “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями) в частині віднесення до складу валових витрат процентів за операціями структурного підрозділу з Головним банком по залученню тимчасово вільних грошових коштів в цілому за 2002р. у розмірі 1 732 466,35 грн., за 3 квартали 2003р.- 408 982,10грн.

Відповідач обґрунтовує це тим,  що п.1.11 статті 1 Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями)  визначене тлумачення терміну кредит, згідно якого  - це кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами або нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент.

На думку заявника апеляційної скарги ні Законом України від 07.12.2000 № 2121-111 “Про банки і банківську  діяльність”, ні Законом України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями)  не встановлено право філій банків  відносити суми  по цих процентах до складу валових витрат по операціям з Головним банком.

Податковий орган зазначає, що такі дії передбачались тільки Порядком взаєморозрахунків Головного банку АБ “Експрес-Банк” з філіями по окремим активно-пасивним операціям, на який посилається позивач у позовній заяві, але ж цей документ не є нормативно-правовим актом.

Крім того, кошти та матеріальні цінності, які надаються банком у користування своїм філіям або підрозділам на визначений строк та під процент не є кредитом і, відповідно будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням цих процентів, не включаються до складу валових витрат таких філій та не відображаються у податковому обліку банку.

Податковою службою були надані заперечення від 07.02.2007 року, в яких вона підтримала свою позицію.

Позивач, Акціонерний банк “Експрес-банк” м. Київ в особі Донецької філії                    м. Донецьк, проти апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, а доводи, викладені у скарзі такими, що не можуть бути підставою для  скасування рішення. В запереченнях на апеляційну скаргу ним, зокрема, зазначено, що податковий орган при оцінці формування валових витрат філії не врахував специфіку законодавства про оподаткування. Крім того, на його думку, доводи заявника апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному застосуванні пунктів 1.11, 1.32 статті 1, підпункту 2.1.3 пункту 2.1 статті 2, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.5.1 пункту 5.5, пункту 5.11 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, пункту 1.1 статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

В додаткових поясненнях на заперечення СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку від 26.02.2007 року позивач підтримав свою позицію та, зокрема зазначив, що головний банк надав філії кошти для кредитування клієнтів, що нею обслуговуються, і при цьому нарахував відсотки, які філія відносила на валові витрати на підставі “Порядку взаєморозрахунків Центрального офісу АБ “Експрес-Банк” з філіями по окремим активно-пасивним операціям”, затвердженому рішенням Правління АБ “Експрес-Банк” (протокол №65 від 06.11.2002р.). Крім того, Донецька філія АБ “Експрес-Банк” є самостійним платником податку на прибуток, відображає всі свої операції на окремому балансі, самостійно обліковує свої прибутки та збитки, отримані валові доходи та проведені валові витрати, перебуває на повному госпрозрахунку, веде окрему податкову звітність. Позивач наполягає на тому, що віднесення валових витрат філії відсотків за залучені через Головний банк кошти не приводить до зменшення оподатковуваного доходу Банку в цілому, так як плата за надані Головним банком ресурси є для Донецької філії валовими витратами, а для головного банку –валовими доходами, з яких сплачено податок на прибуток.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2005 року у справі №31/446а апеляційна скарга податкового органу була задоволена, рішення від 11.02.2005 року у даній справі скасоване, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2006 року у справі №31/446а скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2005 року у цій справі та направлено справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Донецький апеляційний господарський суд ухвалою від 18.01.2007 року призначив справу до розгляду 05.02.2007 року.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, дослідивши всі надані докази та вислухавши представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Податковим органом була здійснена планова документальна перевірка Донецької філії Акціонерного банка “Експрес-Банк” з питань дотримання вимог податкового і валютного законодавства за період з 01.01.2002р по 01.10.2003р, за результатами якої складено акт   №277-08-41-3-25918377 від 22.04.2004р. (том 1, арк.16-26).

У висновках акту перевірки зазначено про порушення позивачем  пп.5.5.1 п. 5.5 ст.5 Закону України  від 22.05.1997р. № 283/97-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями), а саме: до складу валових витрат віднесено суми процентів, нарахованих (сплачених) за користування коштами, отриманими філією від головного банку у сумі 2141448,45 грн. в 2002р та 1- 3 квартал 2003р.

Рішенням Правління АБ “Експрес-Банк” (протокол № 65 від 06.11.2002р) затверджений “Порядок взаєморозрахунків центрального офісу АБ “Експрес-Банк” з філіями по окремим активно - пасивним операціям” (далі Порядок) (т.2, арк.52-55), який  визначає загальні умови по залученню та розміщенню тимчасово вільних грошових коштів.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що  операції між Головним банком та філіями проводяться через оформлення заявок, умови яких визначаються в кожному окремому випадку.

Донецька філія на підставі заявок, оформлених у відповідності до вказаного “Порядку” залучала кредитні кошти через Головний банк, які потім використовувала для надання кредитів клієнтам банку.

За 2002 рік та 1- 3 квартали 2003 року філією банку були нараховані (сплачені) Головному банку відсотки за розміщення вільних кредитних коштів відповідно до Порядку, які відображені в податковому обліку філії як валові витрати. Всього до валових витрат в зазначених податкових періодах філією віднесено по цим операціям 2141448,45грн.

На підставі акту перевірки були прийняте податкове повідомлення-рішення від   27.04.2004р. №/0/11045/10/08-41-3, яким визначено податкове зобов'язання позивача  з податку на прибуток банківської установи у сумі 1278238,91 грн., основний платіж 642723,69 грн., штрафні (фінансові) санкції 635515,22 грн. (т.1, арк.30).

Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржене в порядку адміністративного оскарження та рішенням ДПА України від 05.11.2004р №9937/6/25-1115 було скасоване в частині донарахованої перевіркою суми податку на прибуток, розрахованої виходячи із виключення із складу валового доходу філії коштів, нарахованих (отриманих) Донецькою філією АБ “Експрес–Банк” як плати за надання кредитних ресурсів головному банку і у відповідній частині застосовану штрафну санкцію.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку здійснила розрахунок скасованої цим рішенням суми податку на прибуток та застосованої штрафної санкції і надіслала Донецькій філії Банку нове податкове повідомлення–рішення від 17.11.2004р №/3/33353/10/08-41-3, яким визначила податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 610455,81грн та штрафну санкцію у сумі 610455,80грн. (т.1, арк.36), яке є предметом спору у даній справі.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Конституцією України у статті 67 встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки  і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року (зі змінами та доповненнями) ставки,  механізм  справляння податків і зборів (обов'язкових платежів),  за  винятком  особливих  видів мита та збору у вигляді цільової  надбавки  до  діючого  тарифу  на  електричну та теплову енергію, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися  іншими   законами   України,   крім   законів   про оподаткування.  Особливі види мита справляються на підставі рішень про  застосування  антидемпінгових,  компенсаційних  і спеціальних заходів,  прийнятих відповідно до законів України.

Статтею 3 цього Закону встановлені принципи побудови та призначення системи оподаткування. Так, принципами побудови системи оподаткування є, зокрема, рівнозначність і пропорційність - справляння податків з юридичних осіб здійснюються у певній частці від отриманого прибутку і забезпечення сплати рівних податків і зборів (обов'язкових платежів) на рівні прибутки і пропорційно більших податків і зборів (обов'язкових платежів) - на більші доходи.

У відповідності до статті 4 даного Закону платниками  податків   і   зборів  (обов'язкових  платежів)  є юридичні і фізичні  особи,  на  яких  згідно  з  законами  України покладено   обов'язок  сплачувати  податки  і  збори  (обов'язкові платежі).

Статтею 2 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. № 334/94-ВР  (із змінами та доповненнями) визначені платники податку.

З   числа   резидентів - суб'єкти   господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації,  які  здійснюють діяльність,  спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами (пп.2.1.1 п.2.1 статті 2 Закону).

У відповідності до пп. 2.1.3 п. 2.1 цієї ж статті Закону філії,  відділення  та  інші  відокремлені  підрозділи платників податку (далі - філії), зазначених  у  підпунктах  2.1.1 цього пункту, що не мають статусу юридичної особи, розташовані  на території  іншої,  ніж  такий  платник   податку,   територіальної громади.

Платник податку,  який має такі філії,  може прийняти рішення щодо  сплати  консолідованого  податку  та  сплачувати  податок до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій, а також до бюджету територіальної  громади  за  своїм   місцезнаходженням, визначений  згідно  з  нормами  цього  Закону та зменшений на суму податку,  сплаченого  до   бюджетів   територіальних   громад   за місцезнаходженням філій.

Вибір  порядку  сплати  податку  на прибуток, визначеного цим підпунктом,  здійснюється  платником податку .

Відповідальність за  своєчасне  та повне внесення сум податку до бюджету територіальної громади за місцезнаходженням філії  несе платник податку, у складі якого знаходиться така філія.

Таким чином, відокремлені підрозділи платників податку можуть бути зареєстровані платниками податку, однак зобов’язаною особою щодо сплати податків у встановленому порядку та розмірах від отриманого прибутку є юридична особа.

Із наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що Акціонерний банк “Експерес-Банк” не є платником консолідованого податку, тому Донецька філія - відокремлений підрозділ - платник податку самостійно надавав податкову звітність, сплачував податок за результатами господарської діяльності  філії до відповідного бюджету, тобто виконував обов’язок юридичної особи, до складу якої він входить, щодо сплати податків.

Відповідно до  п.1.10 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. № 334/94-ВР  (із змінами та доповненнями)  проценти  -  доход,  який  сплачується  (нараховується) позичальником  на   користь   кредитора   у   вигляді   плати   за використання залучених на визначений строк коштів  або  майна.

Згідно з п.1.11 ст.1 цього ж Закону кредит - кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами   або   нерезидентами  у  користування  юридичним  або фізичним  особам  на  визначений  строк  та  під  процент.

Підпунктом 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (із змінами та доповненнями) встановлено, що до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані  з  виплатою  або  нарахуванням  процентів  за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими  кредитами, депозитами) протягом  звітного  періоду,  якщо  такі  виплати  або нарахування здійснюються   у   зв'язку  з  веденням  господарської  діяльності платника податку.

Судова колегія вважає, що укладення договору підрозділом (філією) банку з іншим підрозділом (філією) цього банку чи головною банківською установою відбувається в межах однієї юридичної особи–банку, тому укладення такого договору не призводить до встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов’язків для цього банку –юридичної особи. Рух товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів між  філіями або філіями і головним офісом здійснюється в межах однієї юридичної особи,  перехід права власності при цьому не відбувається.

Кошти та матеріальні цінності, які надаються Головним банком у користування своїм філіям або підрозділам на визначений строк та під процент не є кредитом і, відповідно будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням цих процентів, не включаються до складу валових витрат таких філій при визначенні об’єкту оподаткування з податку на прибуток.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не може погодитись із виском суду першої інстанції про те, що віднесення філією відсотків до валових витрат  не суперечить п.5.5.1 п.5.5 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Крім того, наявними в матеріалах справи актами перевірок №277-08-41-3-25918377 від 22.04.2004р.  Донецької філії Акціонерного банка “Експрес-Банк” з питань дотримання вимог податкового і валютного законодавства за період з 01.01.2002р. по 01.10.2003р. (т.1, арк.16-24) та №439/23-1/20053145 від 30.06.2004р. Акціонерного банку “Експрес-Банк” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2002 р. по 30.09.2003 р. та з питань правильності нарахування та своєчасності  сплати прибуткового податку з громадян, державного мита, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період з 01.04.2002 р по 30.09.2003 р. (т.3, арк. 16-49), спростовується  висновок господарського суду  про те, що податкові органи дійшли протилежних висновків при перевірці правильності відображення у податковому обліку одних і тих же операцій, оскільки він не підтверджується  змістом та обсягами перевірки, зазначеними у даних актах.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що діючим законодавством, а саме:  Законами України “Про банки і банківську  діяльність” від 07.12.2000 № 2121-111  та “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (із змінами та доповненнями)  не передбачене право філій банків нараховувати проценти та відносити суми сплати по цих процентах до складу валових витрат по операціям з Головним банком.

Таким чином, не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на Порядок взаєморозрахунків Головного банку АБ “Експрес-Банк” з філіями по окремим активно-пасивним операціям, яким такі дії передбачались,  оскільки цей документ не є нормативно-правовим актом з питань оподаткування і не регулює порядок визначення податку на прибуток, який підлягає сплаті платником податку за місцем знаходження філіалу.

У відповідності із статтею 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що податковим органом доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, спірне податкове повідомлення-рішення відповідач прийняв правомірно та  обґрунтовано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду  підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

А відтак, суд апеляційної інстанції приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2005 року у справі №31/446а задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2005 року у справі №31/446а скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення її в повному обсязі.

Повний текст постанови складений та підписаний  05.03.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 6 примірників:

1 –у справу; 2 –сторонам;

1 –ГС Донецької області;

2 –ДАГС.