ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.                                                                   Справа № 431/4-06

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В., розглянувши справу

за позовом
Державного підприємства «Радіопередавальний центр»,
м.Бровари

до
Броварської об’єднаної державної податкової інспекції,
м.Бровари

3-тя особа
Броварський міський відділ земельних ресурсів,
м.Бровари

про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення
№ /0 від 28.03.2005р.

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача
Листопад О.І. дов. від 8.11.2006р. № 4605-13

від відповідача
Білановська К.М. дов. від 10.02.2007р. № 2617

від 3-ї особи
не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13.03.2007р. о 15 год. 10 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 21.03.2007р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Радіопередавальний центр»(далі –Позивач) звернулось з позовом до Броварської об’єднаної державної податкової інспекції (далі - Відповідач), в якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.03.2005р., яким Позивачеві визначено суму податкового зобов’язання за платежем «земельний податок»в сумі 501 365, 00 грн., з яких 334 243, 00 грн. основного платежу та 167 122, 00 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні перевірки та прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення Відповідачем не враховано, що Позивач звільнений від сплати земельного податку на підставі п.4 статті 12 Закону України «Про плату за землю»та статті 5 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»як підприємство зв’язку та заклад культури.

Відповідач у письмових запереченнях та наданих в судовому засіданні поясненнях заперечує проти заявлених позовних вимог і просить відмовити в їх задоволенні, оскільки проведеною перевіркою встановлено, що Позивач є платником земельного податку на загальних підставах, а тому необґрунтовано протягом 2002-2003 років застосовував пільгу з земельного податку до земельних ділянок у м.Бровари по вул.Кутузова, 6 та по вул.Київська, 225, що призвело до безпідставного виключення ним з розрахунку земельного податку 167252,00 грн. за користування ділянками загальною площею 53,52 га у 2002 році та 166991,00 грн. за користування ділянками загальною площею 53,45 га у 2003 році, які і були донараховані Позивачеві за наслідками перевірки з застосуванням до нього штрафних санкцій на підставі пп.17.1.3 п.17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,  судом встановлено наступне:

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення рішення став акт № 240/23-1/20571874 від 28.09.2005р. про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Державним підприємством “Радіопередавальний центр” за період з 01.01.2002р. по 31.12.2004р., яка проводилась працівниками Броварської об’єднаної державної податкової інспекції з 22.03.2005р. по 28.03.2005р. на підставі посвідчення № 586 від 22.03.2005р.

Відповідно до п.2.11 зазначеного акта перевіркою встановлено, що підприємство у 2002-2003 роках нараховувало земельний податок за користування земельними ділянками по вул.Кутузова, 6 та по вул.Київська, 225 в м.Бровари за виключенням промислової зони, до якої підприємством застосовувалась пільга на підставі статті 5 Закону України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист жуналістів” № 540/97-ВР від 23.09.1997р., якою визначено, що розмір плати за землю державними підприємствами зв’язку, які займаються розповсюдженням друкованої продукції, теле- і радіопрограм, не може перевищувати розмір плати за землю закладами культури, які в свою чергу звільняються від сплати земельного податку відповідно до п.4 статті 12 Закону України “Про плату за землю”.

Згідно висновків акта перевірки підприємством при обчисленні земельного податку були безпідставно виключені із розрахунку земельні ділянки промислової зони:

-          за 2002 рік –площею 53,52 га на суму 167252,00 грн., у т.ч. 32,28 га по вул.Кутузова, 6 на суму 87963 грн. (32,28 га х 2725 грн.) та 21,24 га по вул.Київська, 225 на суму 79289 грн. (21,24 га х 3733 грн.);

-          за 2003 рік –площею 53,45 га на суму 166991,00 грн., у т.ч. 32,28 га по вул.Кутузова, 6 на суму 87963 грн. (32,28 га х 2725 грн.) та 21,17 га по вул.Київська, 225 на суму 79028 грн. (21,17 га х 3733 грн.)

На підставі акта № 240/23-1/20571874 від 28.09.2005р. Броварською об’єднаною державною податковою інспекцією прийняте спірне податкове повідомлення-рішення № /0 від 28.03.2005р., відповідно до якого Позивачеві визначено суму податкового зобов’язання за платежем «земельний податок»в сумі 501 365, 00 грн., з яких 334 243, 00 грн. основного платежу та 167 122, 00 грн. штрафних санкцій.

Господарський суд Київської області вважає, що позов Державного підприємства «Радіопередавальний центр»не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно приписів статті 206 Земельного кодексу України та статті 2 Закону України «Про плату за землю»використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до статті 14 Закону України  “Про плату за землю” юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом, та подають дані відповідній державній податковій інспекції.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем самостійно обчислювався земельний податок та подавались Відповідачеві розрахунки земельного податку за 2002 рік та 2003 рік, але з урахуванням наявності пільги під час користування земельними ділянками.

Згідно Додатку 1 до поданих Позивачем зведених розрахунків земельного податку на 2002 та 2003 роки Позивач в зазначений період користувався в м.Бровари земельною ділянкою по вул. Кутузова, 6 на підставі акту № 32 від 05.02.1997р. та земельною ділянкою по вул. Київська, 225 на підставі акту № 31 від 05.02.1997р.

Згідно Додатку 2 та Додатку 4 до поданого Позивачем зведеного розрахунку земельного податку на 2002 рік Позивач відобразив як землі зв’язку, що звільнені від оподаткування, земельні ділянки в межах м.Бровари площею 32,2688 га по вул.Кутузова, 6 та площею 21,2592 га по вул. Київська, 225.

Згідно Додатку 2 та Додатку 4 до поданого Позивачем зведеного розрахунку земельного податку на 2003 рік Позивач відобразив як землі зв’язку, що звільнені від оподаткування, земельні ділянки в межах м.Бровари площею 32,2479 га по вул.Кутузова, 6 та площею 21,2043 га по вул.Київська, 225.

У розрахунках земельного податку за 2002, 2003 роки позивач самостійно вказав на наявність пільги по сплаті земельного податку на підставі п.4. статті 12 Закону України “Про плату на землю”.

Відповідно вимог до п.4 статті 12 Закону України “Про плату за землю” від земельного податку звільняються вітчизняні заклади культури.

Згідно ч.1 статті 21 “Основ законодавства України про культуру” в Україні гарантується розвиток мережі різних за видами діяльності та формою власності закладів, підприємств та організацій культури: театрів, філармоній, професійних творчих колективів, кіностудій, організацій телебачення, радіомовлення, кіновідеопрокату, видавництв, редакцій та інше.

Підприємства, організації і заклади є окремими організаційно-правовими формами господарювання. Отже залежно від того, яка організаційно-правова форма господарювання юридичної особи визначена у свідоцтві про її реєстрацію та в установчих документах, зазначена особа є або не є закладом культури, відповідно є або не є платником земельного податку.

Згідно наявного в матеріалах справи статуту Позивача, затвердженого Концерном радіомовлення, радіозв’язку та телебачення 13.12.1995р. та зареєстрованого Броварським міськвиконкомом 27.12.1995р. за №290, зазначено, що Позивач є державним підприємством. Такі ж відомості містяться у довідці про включення до ЄДРПОУ.

В ч.3 статті 21 “Основ законодавства України про культуру” зазначено, що перелічені заклади, підприємства і організації культури повинні здійснювати ті види культурної та господарської діяльності, які визначені статтею 12 Основ і відповідати цілям, передбаченим їх статутами (положеннями).

Згідно вимог статті 12 “Основ законодавства України про культуру” діяльністю у сфері культури є: створення, розповсюдження і популяризація творів літератури та мистецтва; збереження та використання культурних цінностей; естетичне виховання; організація спеціальної освіти, відпочинку і дозвілля громадян.

Згідно довідки №  3042/99  Київського обласного управління статистики  від 22.06.1999р., основним видом діяльності позивача є діяльність у сфері  радіомовлення та телебачення.

Згідно зі ст.2 статуту Позивача підприємство створене з однією метою - забезпечення народного господарства та населення України засобами радіомовлення та зв'язку. Основними напрямками діяльності Позивача є  розвиток, вдосконалення та експлуатація технічних засобів радіозв’язку та радіомовлення, розповсюдження телевізійних та радіопрограм, телефонної, телеграфної, комп'ютерної та іншої інформації через різні передавальні засоби згідно договорів з телерадіокомпаніями, підприємствами, установами та організаціями; виконання технологічних функцій з визначеною нормативною якістю; організація і експлуатація телефонних стволів та каналів.

Згідно приписів статті 1 Закону України “Про телебачення і радіомовлення” телерадіоцентр (телецентр, радіоцентр, технічний центр телерадіомовлення) —підприємство, що забезпечує технічну експлуатацію обладнання, призначеного для виробництва телерадіопередач та програм.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позивач є підприємством,  що  забезпечує  лише технічну експлуатацію обладнання,   призначеного для трансляції програм технічними засобами мовлення, за допомогою яких такі програми та передачі доводяться до споживачів, та не є  закладом культури ні за організаційно-правовою формою, ні за метою його   створення, визначеної у п.2.1 статуту.

Доказів, які  свідчать про здійснення підприємством саме виду діяльності у сфері культури не надано, а відтак застосування Позивачем при розрахунку земельного податку пільги, встановленої п.4 статті 12 Закону України “Про плату за землю” є безпідставним.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про  систему  оподаткування” пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Справляння земельного податку здійснюється відповідно до Закону України “Про плату за землю”,  який є основним законом, що визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, пільги щодо оподаткування, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Позивач не включений до переліку осіб, що звільнені від оподаткування на підставі статті 12 Закону України “Про плату за землю”, а Закон України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів” не є законом про оподаткування, а тому не звільняє Позивача від сплати земельного податку.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з висновками акта перевірки про безпідставність виключення з розрахунків земельного податку за 2002-2003 роки земельних ділянок промислової зони.

Як встановлено судом вище, при розрахунку суми податкового зобов’язання податковий орган виходив з того, що у 2002 році Позивач виключив з розрахунку земельного податку земельну ділянку площею 32,28 га по вул. Кутузова, 6 та земельну ділянку площею 21,24 га по вул. Київська, 225, а у 2003 році –земельну ділянку площею 32,28 га по вул. Кутузова, 6 та земельну ділянку площею 21,17 га по вул. Київська, 225.

Відповідно до статті 13 Закону України “Про плату за землю” підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з довідкою Броварського міського відділу земельних ресурсів від 20.01.2005р. №39 від 20.01.2005р., складеної на підставі заяви ДП «Радіопередавальний центр»згідно фактичного використання грошова оцінка земельної ділянки площею 42,2972 га в м.Бровари по вул. Київська, 225 з урахуванням коефіцієнтів індексації складає 15 789 545 грн.

Згідно з довідкою Броварського міського відділу земельних ресурсів від 20.01.2005р. №38 від 20.01.2005р., складеної на підставі заяви ДП «Радіопередавальний центр»згідно фактичного використання грошова оцінка земельної ділянки площею 117,0643 га в м.Бровари по вул. Кутузова, 6 з урахуванням коефіцієнтів індексації складає 31 900 021 грн.

З викладеного вбачається, що грошова оцінка 1 га земельної ділянки становить 373300 грн. по вул.Київська, 225 та 272499,99 грн. по вул.Кутузова, 6.

Відповідно до ч.1 статті 7 Закону України “Про плату за землю” ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п’ятій —десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

З урахуванням вимог ч.1 статті 7 Закону України «Про плату за землю»ставки податку в розмірі 3733 грн. та відповідно 2725 грн. за 1 га площі землі застосовані податковим органом правильно, в зв’язку з чим Відповідач дійшов обґрунтованого висновку про необхідність донарахування Позивачеві суми податкового зобов’язання з земельного податку в розмірі 334243 грн., з яких:

-          за 2002 рік –на суму 167252,00 грн. за земельну ділянку площею 53,52 га., у т.ч. на суму 87963 грн. за ділянку площею 32,28 га по вул.Кутузова, 6 (32,28 га х 2725 грн.) та на суму 79289 грн. за ділянку площею 21,24 га по вул.Київська, 225 (21,24 га х 3733 грн.);

-          за 2003 рік –на суму 166991,00 грн. за земельну ділянку площею 53,45 га, у т.ч. на суму 87963 грн. за ділянку площею 32,28 га по вул.Кутузова, 6 (32,28 га х 2725 грн.) та на суму 79028 грн. за ділянку площею 21,17 га по вул.Київська, 225 (21,17 га х 3733 грн.)

Згідно з приписами пп.4.2.2 “б” п.4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до пп.17.1.3 п.17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п’ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Таким чином, застосування податковим органом до Позивача штрафних санкцій в розмірі 167122 грн. є правомірним.

Викладене свідчить про необґрунтованість доводів Позивача та правомірність прийняття Відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення № /0 від 28.03.2005р., а тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Державного підприємства «Радіопередавальний центр»відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст.  185-187 КАС України.

Суддя                                                                                                 Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі – 21 березня 2007р.