СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

22.02.07
Справа№ 4/2548-27/350

За позовом:           ПП ОСОБА_1., м.Рівне

до відповідача:     ПП ОСОБА_2, м.Жидачів

третя особа:   ТзОВ “Кооімекс Україна”, м.Мукачево

про стягнення  24589,27 грн.

Суддя  Н.Судова-Хомюк

Представники:

від позивача  -
ОСОБА_3. - представник

від відповідача -  н/з

Представнику позивача роз'яснено
його права та обов'язки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено ПП
ОСОБА_1., м.Рівне до ПП ОСОБА_2, м.Жидачів про стягнення 24589,27 грн.

Представник  позивача
позовні  вимоги  підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позов не подав.

Справа розглядається відповідно до
ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення
спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

04.10.2006 року між ПП ОСОБА_1.,
м.Рівне та ПП ОСОБА_2, м.Жидачів укладено договір доручення.

Відповідно до ст.ст. 638, 639
Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони
уклали договір у письмовій формі. Сторони є вільними в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону (ст.
627 ЦК України).

Відповідно до п.1.1 даного договору
позивач зобов'язався від імені і за рахунок відповідача здійснювати наступні
юридичні дії: заключати договори з третіми особами (виконавцями) для
організації міжнародних перевезень вантажів, а також проводити повний
розрахунок з виконавцями з коштів отриманих від довірителя.

Згідно додатку до цього договору, а
саме замовлення до договору від 04.10.2006 року позивач мав завантажити
автомобіль 05-06.10.2006 року у м.Парма (Італія) та здійснити перевезення
вантажу маршрутом: Парма-Дніпропетровськ. Вартість перевезення становить 3650
євро, що еквівалентно 23477,16 грн. станом на 04.10.2006 року.

На виконання умов договору від
04.10.2006 року, а саме п.1.1. позивач заключив договір-заявку з третьою особою
-ТзОВ “Кооімекс-Україна” про здійснення останнім автомобільного перевезення
вантажу по маршруту: м.Парма (Італія) -м.Дніпропетровськ (Україна).

12.10.2006 року автомобіль,
здійснюючи рейс Парма-Дніпропетровськ прибув на місце вивантаження в
м.Дніпропетровську на територію ПП “Дар”. Факт перетину кордону підтверджується
міжнародною товарно-транспортною накладною №НОМЕР_1.

У відповідності до п.1.1. договору
доручення від 04.10.2006 року позивач проводить повний розрахунок з виконавцем
з коштів, отриманих від відповідача. Розрахунок повинен був здійснюватися при розвантаженні
у м.Дніпропетровську -дана умова зазначена в замовленні до договору від
04.10.2006 року та є його невід'ємною частиною.

Пунктом 5.1. визначено, що за
виконання послуг повіреним довіритель здійснює оплату у валюті виставленого
рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок
повіреного на підставі отриманих рахунків протягом 10 днів з дня їх отримання,
ящо інше не обумовлене в заявці.

Пунктом 1 ст.530 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконання у цей строк (термін). Відповідно до умов договору
відповідач мав виконати своє зобов'язання при розванаженні автомобіля в
м.Дніпропетровську, а саме 12.10.2006 року.

Відповідно до умов договору та
додатку до договору від 04.10.2006 року та ст.509 ЦК України, п.1 ст.307 ГК
України відповідач не виконав своє зобов'язання, несплативши за перевезення
вантажу встановлену плату, а саме 3650 євро, що еквівалентно 23477,16 грн.

На виконання вимог ст.315 ГК
України 17.10.2006 року відповідачу був надісланий претензійний лист з вимогою
розрахуватися за перевезення, яке було здійснене по маршруту м.Парма
-м.Дніпропетровськ. Відповідач претензію залишив без відповіді, кошти не
сплатив.

У зв'язку з цим, станом на
20.11.2006 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 3650 євро,
що еквівалентно 23477,16 грн.

Відповідно до п.5.1. договору та ч.3
ст. 549 ЦК України позивачем нарахована відповідачу пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань у розмірі 426,45 грн.

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача в порядку ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати в
розмірі 610,40 грн. та 3% річних, що становлять 75,26 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу  України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок
закону, договору.

Враховуючи наведене, суд  дійшов висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані поданими доказами, і
підлягають до задоволення з урахуванням уточнення позовних вимог.

Судові витрати покласти на
відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись  ст.193, 307, 315 ГК України, ст.ст. 509, 526,
549, 625, 627, 638, 639 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 54-57, 82, 84, 85 ,121 ГПК
України,   суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_2, Львівська обл., м.Жидачів, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_2 в ЛФ ВАТ “Мегабанк”,
МФО 385413, ідент.код НОМЕР_3) на користь приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Рівне, АДРЕСА_2 ( р/р НОМЕР_4 в Ощадбанку м.Рівне, МФО 333368, ідент.код
НОМЕР_5) -23477,16 грн. основного боргу, 426,45 грн. пені, 610,40 грн.
інфляційних втрат, 75,26 грн. 3% річних, 245,89 грн. державного мита, 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

Суддя
Судова-Хомюк Н.М.