СУД
ПОСТАНОВА

08.05.07р.

Справа № А30/136-07

10 год. 00 хв.

За позовом:
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до  Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Хмельницькій області

про скасування постанови НОМЕР_1 від
02.10.2006 року

Суддя:
Євстигнеєва Н.М.

Секретар
судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: не
з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) звернувся до господарського суду із
адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову НОМЕР_1 від
02.10.2006 року про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності
фінансових санкцій, допитати у якості свідка ОСОБА_2, який мешкає  за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем порушені права позивача на захист своїх інтересів у зв'язку з
чим  акт та протокол, як підстави для
притягнення до відповідальності не є дійсними. При накладенні санкцій було
порушено вимоги п.25-29 Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування. Про наявність постанови про
застосування санкцій позивач дізнався лише в Державній виконавчій службі
Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Автомобіль використовувався для власних
потреб, а не для отримання прибутку, тому інспекція при перевірці транспорту не
мала права вимагати надання подорожнього листа та ліцензійної картки.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує та зазначає, що автомобільний перевізник - фізична особа може бути
одночасно і водієм належного йому транспортного засобу. Автомобільним
перевізником може бути і фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької
діяльності. При перевезенні вантажів для власних потреб водії - фізичні особи
зобов'язані мати та пред'являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на
автомобільному транспорті документи, передбачені статтею 48 Закону України „Про
автомобільний транспорт”, у тому числі товарно-транспортну накладну.
Відсутність такого документу є порушенням законодавства про автомобільний
транспорт. Порушень законодавства при складанні протоколу, його розгляду та винесення
постанови не вчинено.

У судове засідання 08.05.2007 року
представники позивача та відповідача не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Відповідач надав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому
засіданні з причини хвороби.

Клопотання про застосування засобів
технічної фіксації при розгляді справи представниками сторін не заявлялось.

У справі оголошувалась перерва з
24.04.2007 року на 08.05.2007 року.

При розгляді справи судом
досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В:

02 жовтня 2006 року т.в.о
начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Хмельницькій області Кугаєвським Г.І. прийнято
постанову НОМЕР_1 про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності
фінансових санкцій, відповідно до якої вирішено застосувати до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансові санкції в сумі 1700,00грн.

Постанова про застосування
фінансових санкцій прийнята в зв'язку з порушенням ОСОБА_1 при перевезенні
вантажу з м. Цюрупінська в м. Волочиськ законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини першої ст. 60
Закону України „Про автомобільний транспорт”.

Обставини порушення були
зафіксовані в протоколі НОМЕР_2 від 27.09.2006 року.

Державний інспектор Дук В.А.
Територіального управління Головавтотрансінспекції у Хмельницькій області під
час перевірки автотранспортного засобу -Мерседес державний номерНОМЕР_3, що
належить ОСОБА_1, виявив порушення законодавства, яке полягає в тому, що
27.09.2006 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Мерседес державний номерНОМЕР_3
здійснював перевезення вантажу (помідори -3т, кавуни -3 т) для власних потреб з
відсутньою товарно-транспортною накладною з м. Цюрупінськ до м. Волочиськ,
власним вантажним автомобілем без дотримання вимог, передбачених Законом
України „Про автомобільний транспорт”.

Встановлено порушення статті 48
Закону України „Про автомобільний транспорт”.

У жовтні 2006 року Державним
виконавцем Державної виконавчої служби у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1
на користь держави суми 1700грн.

Згідно статті 1 Закону України
автомобіль вантажний -це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням
призначений для перевезення вантажів; вантажні перевезення -перевезення
вантажів вантажними автомобілями; автомобільний перевізник -фізична або
юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій -це особа,
яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого
зразка.

Процедура здійснення державного
контролю  на  автомобільному  транспорті
загального  користування (далі -
державний контроль) встановлена Порядком здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування, який затверджено постановою
Кабінету міністрів України №143 від 29.01.2003 року та передбачає складання
протоколу у разі виявлення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Як зазначено в протоколі НОМЕР_2
про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства
про автомобільний транспорт від 27.09.2006 року, помідори та кавуни у кількості
по 3т кожного виду придбані позивачем у полі, товарно-транспортна накладна йому
видана не була, на момент перевірки пред'явлено лише сертифікат на придбаний
товар.

У відповідності до статті 48 Закону
України „Про автомобільний транспорт” документами для  фізичної
особи,   що   здійснює
вантажні перевезення для власних потреб, є: для автомобільного   перевізника
-  документ,  що
засвідчує використання транспортного
засобу  на  законних
підставах,  інші документи,
передбачені законодавством України; для водія
-   посвідчення   водія
відповідної  категорії,
реєстраційні документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна
або  інший визначений
законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством
України.

Статтею 60 Закону України „Про
автомобільний транспорт” передбачена відповідальність автомобільних
перевізників у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за надання послуг   з   перевезень
пасажирів  та  вантажів
без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та
48 цього  Закону.

Зі змісту наведеного вбачається, що
відповідальність автомобільних перевізників настає  у разі надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів.

За визначенням основних термінів,
які вживаються в Законі України „Про автомобільний транспорт”  (стаття 1) послуга з перевезення пасажирів  чи
вантажів  -  перевезення пасажирів  чи вантажів транспортними засобами на
договірних умовах із замовником послуги за плату.

Позивачем вищезазначені послуги на
перевезення вантажів на договірних умовах за плату не надавались, перевезення
вантажу здійснювалось для власних потреб, про що відображено в протоколі
НОМЕР_2 від 27.09.2006 року та не спростовано відповідачем.

Отже, складання протоколу про
порушення закону про автомобільний транспорт та прийняття постанови про
застосування фінансових санкцій на підставі цього протоколу вчинено з
порушенням вимог діючого законодавства.

Позивач посилається на те, що при
накладенні санкцій було порушено вимоги п.25-29 Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті загального користування. Про наявність
постанови про застосування санкцій позивач дізнався лише в Державній виконавчій
службі Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Суд вважає, що відсутність
доказів направлення на адресу позивача постанови про застосування санкцій не є
підставою звільнення суб'єкта підприємницької діяльності від відповідальності
та скасування постанови про накладення санкції.

Відповідно до частини другої статті
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно           до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується  принципом
законності, відповідно  до  якого
органи державної влади,  органи
місцевого самоврядування,  їхні посадові
і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Клопотання позивача про допит у
якості свідка ОСОБА_2, судом не задоволено, оскільки матеріали справи є
достатніми для вирішення справи по суті.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи відхиляється судом з огляду на відсутність доказів,
які підтвердили б викладені в клопотанні обставини та закінченням встановленого
законодавством строку розгляду справи.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати стягуються на користь позивача
з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 94,
104, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити.

Скасувати постанову НОМЕР_1 від
02.10.2006 року Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у Хмельницькій області про застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансових санкцій.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_5)
судовий збір у розмірі 3,4грн.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до
господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 10 днів із дня
складання постанови у повному обсязі або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у
відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Н.М.
Євстигнеєва