КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2007                                                                                           № 31/289

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:            Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.09.2007

у справі № 31/289

за позовом                               Приватне підприємство "Націонал"

до                                                   Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 72719,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.09.2007р. позов ПП „Націонал” до ДП „Укрзалізничпостач”  про стягнення 72719,05 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його  скасувати,  посилаючись на  невідповідність висновків, викладених у рішенні господарського суду обставинам справи.

Представник позивача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 13.09.2005 сторонами укладений договір поставки  № ЦХП 23-00405-01 за умовами якого,  позивач зобов’язався поставити, а відповідач прийняти вугільну продукцію (надалі – товар) і здійснити  оплату , відповідно до додатків до договору, на протязі 30 календарних днів із дати поставки ( а.с. 9-21 т.1).

31.01.2006 сторонами був укладений  аналогічний договір № ЦХП 23-00906-01 і підписана специфікація до нього.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, на виконання умов договору, позивачем поставлявся товар, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу, рахунками-фактурами з посиланням на укладені договори  ( а.с. 28 -151т.1).

З акту звірки поставок та розрахунків ( а.с. 152 т.1) вбачається, що позивачем  товар, за договором № ЦХП 23-00405-01, поставлений на суму  1772931,25 грн., тоді як сплачено 1578718 грн., таким чином, заборгованість , станом на 01.12.2005 складає 194213,25 грн.

У грудні 2006 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості в розмірі 72719,05 грн. Однак, відповідач відповів відмовою, посилаючись на те, що претензія не відповідає вимогам, в зв’язку з ненаданням розрахунку боргу та документів підтверджуючих заборгованість.

Позивач виправив недоліки та надіслав на адресу відповідача  акт звірки з проханням повернути підписану копію акту, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.157-162 т.1). Але, відповідач борг не сплатив, копію акту не повернув, в зв’язку з чим позивач звернувся до суду.

Заперечуючи проти рішення господарського суду, відповідач вказує на те, що між сторонами у справі були також позадоговірні відносини, яки судом першої інстанції враховані не були, але при їх  врахуванні буде вбачатися відсутність заборгованості перед позивачем та навпаки   є наявність порушення з боку останнього, поставки товару у кількості, що передбачена договорами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять доказів що між сторонами є позадоговірні відносини, не має доказів  порушення з боку позивача умов поставки щодо кількості товару, так як жодної претензії або листа від відповідача на адресу позивача відносно таких порушень не надходило. Навпаки, матеріали справи містять листи та претензії ДТГО „Південна залізниця”, як іншого контрагента, до відповідача про порушення ним умов поставки вугілля ( а.с. 40-43 , 68- 71 т.2).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що знаючи про складності у відносинах з позивачем щодо заборгованості, відповідачем  не здійснено жодного заходу для  розв’язування конфлікту аж до  звернення позивача до суду, таким чином не приймається до уваги лист відповідача від 23.04.07 ( а.с. 79 т.2) про нібито порушення з боку позивача щодо відвантаження товару без  його дозволу та враховуючи відсутність доказів  про відправлення цього листа.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що  апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає  задоволенню, а рішення  господарського суду  не підлягає скасуванню.

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ДП „Укрзалізничпостач” залишити без задоволення,рішення господарського суду № 31/289 від 19.09.2007 – без змін.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Синиця  О.Ф.

05.12.07 (відправлено)