ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.05.07                                                                                           Справа  № 13/11-274

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого–судді                                 Городечної М.І.

суддів                                                       Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Тернопільській області № 416 від 14.03.2007 року (вх. № 359 від 27.03.2007 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Тернопільській області, м.Тернопіль.

до Шумської районної санітарно-епідеміологічної станції, м.Шумськ.

про стягнення 773,46 грн. економічних санкцій.

за участю представників сторін:

від позивача: Кріль О.А., Шляхчук М.В.

від відповідача: Марків-Буковська Н.П.

Судом роз‘яснено права та обов‘язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274 відмовлено в позові Державній інспекції з контролю за цінами в Тернопільській області до Шумської районної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення 773,46 грн. економічних санкцій.

При прийнятті даного рішення, місцевий суд виходив з того, що відсутнє порушення державної дисципліни цін, як правової підстави для стягнення економічних санкцій згідно ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі № 416 від 14.03.2007 року (вх. № 359 від 27.03.2007 року) Державна інспекція з контролю за цінами в Тернопільській області (надалі Інспекція) просить рішенням господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274 скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що судом не було дано оцінки тому, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що порушення державної дисципліни цін мало місце при наданні відповідачем платних послуг санітарно-епідеміологічного характеру з 11.05.2006 року по 31.05.2006 року лише для п‘яти замовників, які є суб‘єктами господарювання. Що судом неправильно застосовано положення п. 5 Указу Президента України від 10.06.1997 року “Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності”, і що постанова Кабінету міністрів України від 11.05.2006 року № 662 набрала чинності з моменту її прийняття, що також підтверджується й позицією Міністерства юстиції України, викладеною в роз‘ясненні від 06.07.2006 року № 30-26.2336.

Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція (відповідач у справі, надалі Товариство) вимоги апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у запереченні на апеляційну скаргу б/н і без дати (вх. № 4437 від 03.05.2007 року); просить рішення господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274 залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення другої сторони, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

23.01.2007 року Державна інспекція з контролю за цінами в Тернопільській області звернулась з позовом до Шумської районної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення 773,46 грн. економічних санкцій в порядку  ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення», ч. 15 ст. 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст.ст. 1, 2, 5, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.    (а.с. 2-3, 23).

Ухвалою господарському суді Тернопільської області 30.01.2007 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду відповідно до ст.ст. 64, 65 Господарського процесуального кодексу України.  В судовому засіданні 23.02.2007 року прийнято оскаржуване рішення, при цьому місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 43, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Однак Львівський апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком господарського суду Тернопільської області, оскільки вважає, що дане рішення прийнято місцевим судом з порушенням норм процесуального права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

В той же час, з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, надалі КАС України).

Так, відповідно до ст. 1 КАС України кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

В даному випадку, як вбачається з позовної заяви, на розгляд господарського суду був переданий публічно-правовий спір, де особою, що звернулась до суду, є суб»єкт владних повноважень –Державна інспекція з контролю за цінами, яка здійснює свої повноваження відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», постанови КМУ «Про державну інспекцію з контролю за цінами»від 13.09.2000 року № 1432. Право на звернення до суду з позовом про стягнення з підприємств та організацій штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін надано Інспекції ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Таким чином, даний спір відповідно до положень ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 17, ч. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України підлягає розгляду господарським судом в порядку адміністративного судочинства.

За наведеного, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274 слід скасувати та припинити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки спір не належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Також апеляційний суд, враховуючи положення ст. 124 Конституції України, роз‘яснює Державній інспекції з контролю за цінами в Тернопільській області, що вона має право звернутись з адміністративним позовом до Шумської районної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення 773,46 грн. економічних санкцій в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки таку справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

п о с т а н о в и в

1.          Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Тернопільській області частково задоволити.

2.          Рішення господарського суду Тернопільської області від 23.02.2007 року у справі № 13/11-274 скасувати. Провадження у справі припинити.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.    Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Головуючий- суддя                                                                     М.І.Городечна

Судді                                                                                               М.В.Юркевич

В.Л.Кузь