ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2007 р.                                                                   Справа № 6/67

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А.Д., при секретарі судового засідання Байталюку В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов

Державного комунального підприємства “Чернівціводоканал”

до Державної податкової інспекції у м. Чернівці

про скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників сторін:

від позивача: Пустовіт Ю. О., довіреність від 09.01.2007 року № 07/09

від відповідача: Чмола І.І., довіреність від 12.12.2006 р. № 28570/10-008,

В С Т А Н О В И В :

Державне комунальне підприємство “Чернівціводоканал” звернулось в господарський суд Чернівецької області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування податкових повідомлень-рішень від 19.02.2007 року № 000152230/2, № /90ск та № 000157230/90ск, якими за несвоєчасну сплату податку на землю стягнуто штраф на загальну суму 80306,71 грн.

Позов мотивується тим, що на підставі  акту про результати виїзної планової комплексної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 02.10.2006 року № 4219/23-2/03361780 ДПІ у м. Чернівці за несвоєчасну сплату податку на землю стягнуто штраф на загальну суму 80306,71 грн. Позивач вважає, що оскаржувані ППР підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що в порушення п. 4.11. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України  від 10.08.2005 р. № 327 (далі –Порядок) вони мали бути направлені позивачеві не пізніше 12.10.2006 року. Оскільки ж вони були направлені позивачеві 16.10.2006 року, то є нечинними як такі, що направлені з порушенням термінів, встановлених чинним законодавством з питань оподаткування. Крім того, на думку позивача, штрафні санкції відповідачем були застосовані за порушення, які були вчинені за межами періоду, який перевірявся.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що  оскаржувані  рішення ДПІ у м. Чернівці є обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам чинного податкового законодавства.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим.

Судом встановлено, що на підставі  акту про результати виїзної планової комплексної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 02.10.2006 року № 4219/23-2/03361780 ДПІ у м. Чернівці за несвоєчасну сплату земельного податку  після оскарження первинних рішень стягнуто штраф на загальну суму 80306,71 грн.

Згідно з пунктом 1.11. статті 1 Закону України “Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (далі –Закон) податкова декларація, розрахунок (далі –податкова декларація) –документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або  сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 Закону податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків); –протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; б) календарному кварталу або календарному півріччю ( у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), – протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); в) календарному року, крім випадків передбачених підпунктом «г»підпункту 4.1.4. цього пункту, – протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

З актів перевірок вбачається, що відповідачем несвоєчасно сплачено узгоджені суми земельного податку за період, який перевірявся, в тому числі, із затримкою до 30 календарних днів в сумі 136620,97 грн., із затримкою від 31 до 90 календарних днів в сумі 199940,23 грн. та із затримкою більше 90 календарних днів в сумі 53313,11 грн.

Згідно з п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону при затримці строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання  до 30 календарних днів, від 31 до 90 календарних днів та більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем  граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, платник податку  зобов’язаний сплатити штраф відповідно  у розмірі 10%, 20%  та 50% погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 4.11. Порядку прописано, що податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання.

Враховуючи, що акт перевірки був зареєстрований 02.10.2006 року, а  податкове повідомлення-рішення прийняті та направлені позивачеві 16.10.2006 року, тобто на десятий робочий день  від дня реєстрації зазначеного акту перевірки, слід визнати, що встановлений пунктом 4.11 Порядку строк відповідачем не був порушений.

Крім того, чинним законодавством не передбачено, що рішення, які прийняті з порушенням 10-денного строку, є незаконними або можуть бути визнані такими у судовому порядку.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні необґрунтованого позову, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 94, 118, 160-163, 167, 185, 186, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

2. Судові витрати віднести на позивача.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня її складання. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для її подання. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, згідно з цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо заява про апеляційне оскарження була подана, але апеляційна скарга у  строк, встановлений цим Кодексом, не була подана, постанова набирає сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                           А. Паскарь