ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 08/339-06

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Савенко Г.В.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу
обласного комунального підприємства "Компанія "Луганськвода" (далі Підприємство)

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду

від
05.02.07

у справі
№ 08/339-06

господарського суду
Харківської області

за позовом
Підприємства

до
військової частини А-0501 (далі Військова частина)

про
стягнення 16 298,78 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з'явились;

- відповідача:

не з'явились.

Ухвалою від 02.04.07 Вищого господарського суду України касаційна скарга Підприємства № 20/42 від 27.02.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 03.05.07.

У зв'язку з неявкою представників сторін у судове засідання, ухвалою від 03.05.07 розгляд справи було відкладено на 24.05.07.

Вказані ухвали суду були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про їх неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 24.05.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 24.05.07 представники сторін не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 24.05.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам у справі в установленому порядку.

Рішенням від 13.11.06 господарського суду Харківської області (суддя Ковальчук Л.В.) в задоволенні позовних вимог Підприємству відмовлено.

Постановою від 05.02.07 Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий –Могилєвкін Ю.О., судді –

Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення від 13.11.06 господарського суду Харківської області залишено без змін, а апеляційну скаргу Підприємства без задоволення.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що умовами договору кількість води, яка постачається, та прийняття стічних вод оформлюється двостороннім актом або груп-рахунками, проте доказів складання двосторонніх актів або груп-рахунків позивач до суду не надав, як і доказів фактично наданих послуг відповідно до показників лічильників.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 13.11.06 господарського суду Харківської області та постанову від 05.02.07 Харківського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: п. 12.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, ч. 3 ст. 43,

ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що в день винесення рішення судом першої інстанції, ним було надано докази направлення Військовій частині груп-рахунків, на що апеляційний суд належної уваги не звернув.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Військова частина щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв‘язку з чим просить касаційну скаргу Підприємства залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, оцінивши та дослідивши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та їх правову оцінку, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 01.11.04 між сторонами було укладено договір № 975/20 (далі Договір), відповідно до умов якого Постачальник (Підприємство) зобов‘язався постачати Споживачу (Військовій частині) питну воду та приймати від нього стічні води, а Споживач –своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання і водовідведення на умовах визначених Договором та виконувати інші умови даного Договору.

При вирішенні спору судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що згідно п. 6.2 Договору авансовий платіж здійснюється до 15-го числа розрахункового місяця в розмірі 60% від вартості заявленого об‘єму, а остаточний розрахунок за послуги водопостачання та водовідведення, плату за перевищення лімітів води та інше споживач робить на підставі наданих постачальником рахунків чи інших платіжних документів у триденний термін з дня їх отримання.

Також, попередніми судовими інстанціями встановлено, що відповідно п. 5.3 Договору зняття показників приладів обліку здійснюється один раз на місяць не пізніше 25 числа розрахункового місяця. Кількість води, яка постачається та прийняття стічних вод оформляється двохстороннім актом або груп-рахунками.

На підставі наданих сторонами доказів по справі, місцевий та апеляційний господарські суди прийшли до висновку, що груп-рахунки

№ 975/20 за листопад 2004 року та № 975/20 за грудень 2004 року не є належними доказами надання Військовій частині послуг по водопостачанню, оскільки такі груп-рахунки не підписані представниками Військової частини.

Переглядаючи справу, апеляційний суд встановив, що доказів оформлення двосторонніх актів, або груп-рахунків повноважними представниками сторін Підприємство не надало, як і доказів фактично наданих послуг відповідно до показників лічильників щодо водопостачання та водовідведення з відповідним розрахунком по кожній позиції надання послуг і посиланням на показники встановлених лічильників, як це передбачено умовами договору та п. 15.9. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України з урахуванням показників (даних) гідрометеоцентру.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що

ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас, ст. 526 Цивільного кодексу України, яка регламентує загальні умови виконання зобов’язань, визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання

послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. На договір про надання послуг поширюються загальні положення про виконання зобов'язання, зокрема, ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, таким підтвердженням належного виконання зобов'язання Підприємством щодо кількості води, що постачається за Договором, має бути двосторонній акт або груп-рахунок.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що п. 12.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.94 № 6, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.07.94 за

№ 165/374 (далі Правила), передбачено, що рахунки за воду (включаючи випадки самовільного приєднання, зриву пломб, перевищення встановленого ліміту, пошкодження приладів та ліній тощо) складаються згідно з цими Правилами на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті. Рахунок вручається абонентові або пересилається поштою.

За змістом п. 12.15 Правил представник водоканалу має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого споживача, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання тощо та складати акти за результатами цих обстежень.

У разі виявлення представником Водоканалу порушень вимог цих Правил актом встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється за підписами представника Водоканалу та представника організації, що обстежується, або громадянина, який володіє будинком на праві приватної власності. Якщо останні відмовляються підписати акт, він підписується представником Водоканалу, і в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані в ньому строки, а також підставою для розрахунків за водокористування згідно з п. 9.6 цих Правил.

Відповідно до п. 21.2 Правил абоненти, що мають власні водозабори і скидають стічні води до комунальної каналізаційної мережі, зобов'язані щомісяця, не пізніше 5 числа, подавати Водоканалові дані про кількість скинутих за минулий місяць стічних вод та показники їхньої якості.

Облік кількості стічних вод у цьому випадку здійснюється:

1) за допомогою приладів обліку; 2) за добовою продуктивністю насосів;

3) за дебітом свердловини; 4) на підставі витрати води на технологічні потреби; 5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до комунальної каналізації. При цьому, метод визначення кількості стічних вод встановлюється Водоканалом.

Якщо облік кількості стічних вод визначено одним із методів, вказаних у цьому пункті Правил, і зафіксовано договором або двостороннім актом між Водоканалом та абонентом на обумовлений термін, то останній протягом цього терміну може не надавати Водоканалові таких даних. У разі відмови абонента від укладання договору кількість стічних вод прирівнюється до

100 % одержаної води від усіх джерел.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішень по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права щодо правил оформлення судового рішення в порядку ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в порушення вказаної процесуальної норми рішення суду першої інстанції фактично не містить нормативного обґрунтування, а постанова апеляційної інстанції мотивована п. 15.9 Правил, який визначає умови оплати додаткової кількість стічних вод, що потрапляє у каналізаційні мережі через зливоприймачі та каналізаційні колодязі у періоди дощів та сніготанення, який не має відношення до суті спору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що у відповідності зі ст. 4 Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При цьому необхідно мати на увазі, що у відповідності зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу, що всупереч наведеному, попередніми судовими інстанціями при вирішенні спору не було надано належної правової оцінки доказам та правового обґрунтування відхиленим доводам Підприємства.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення апеляційною інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або

вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, всі рішення, ухвалені у справі, підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу обласного комунального підприємства "Компанія "Луганськвода" № 20/42 від 27.02.07 задовольнити частково.

Рішення від 13.11.06 господарського суду Харківської області та постанову від 05.02.07 Харківського апеляційного господарського суду у справі № 08/339-06 господарського суду Харківської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Г.Савенко

І.Ходаківська