ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12 квітня 2007 р.                                                             Справа  № 5-2-14/311

За позовом:        ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” м.Ужгород-Оноківці

До відповідача:  ДПІ у м.Ужгороді м.Ужгород

Про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення №1070/23-4/00131529/9461 від 03.04.2004р. та №1071/23-4/00131529/9462 від 03.04.2004р.

Судова колегія у складі

Головуючого судді                      О.С. Йосипчук

Судді                                              І.В. Івашкович

Судді                                              В.І. Карпинець

за участю представників сторін:

Позивача:          Габор О.В. - представник

Відповідач:       Товтин М.В. - представник

Розглянувши матеріали справи за позовом відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Закарпаттяобленерго” м.Ужгрод-Оноківці до ДПІ у м.Ужгороді м.Ужгород про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення №1070/23-4/00131529/9461 від 03.04.2004р. та №1071/23-4/00131529/9462 від 03.04.2004р.,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є вимога позивача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №1070/23-4/00131529/9461 від 03.04.2004р., яким йому донараховано 3004336,60 грн. податку на додану вартість та 2933484,49 грн. штрафних санкцій, і податкове повідомлення-рішення №1071/23-4/00131529/9462 від 03.04.2004р., яким донараховано 2217600 грн. податку на прибуток та 1445930 грн. фінансових санкцій.

Оскаржені позивачем акти прийнято податковим органом на підставі акту перевірки №9/26-22/Д/00131529 від 28.05.2004р., який містить результати перевірки дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період 01.01.2003р. по 31.03.2004р.

Зазначений вище акт перевірки містить висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства, яке полягало у наступному:

Щодо донарахувань податку на прибуток:

Перевіркою включено до валового доходу суму 162758,26 грн. вартості оприбуткованих матеріальних цінностей, що залишились від ліквідації основних засобів. За твердженням податкового органу, такі матеріальні цінності слід визнати безоплатно наданими, відповідно до п.1.23. ст..1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, вартість яких має бути включена до валового доходу підприємства з метою оподаткування.

Окрім того перевіркою включено до валового доходу суму 8198,86 грн., що являє собою різницю між вартістю отриманих та наданих послуг по опаленню житлових приміщень по вул..Панькевича, 79 м.Ужгорода.

Таким чином, до валового доходу, у охопленому перевіркою періоді було включено 170957,50 грн.

Далі, оцінюючи достовірність формування позивачем валових витрат, перевіркою було виключено з валових витрат підприємства за 2003 рік 8131028,36 грн. вартості електроенергії, а за 1 квартал 2004р. –3956897,86 грн., з огляду на те, що позивач не підтвердив належним чином використання цієї електроенергії у власній господарській діяльності.

За твердженням податкового органу, витрати електроенергії, щодо яких відсутні докази реалізації, споживання у власній господарській діяльності та із урахуванням нормативних втрат, є понаднормативними втратами, вартість яких без документів первинного обліку не може бути включена до валових витрат підприємства.

Як вбачається із акту перевірки, виключена з валових витрат вартість електроенергії (12087926,22 грн. = 8131028,36 грн.+ 3956897,86 грн.) є різницею між кількістю отриманої електроенергії у мережі та її корисним відпуском споживачам.

Крім того, із валових витрат позивача у спірному податковому періоді перевіряючими було виключено суму 4899,17 грн. вартості витрат невиробничого призначення, що складаються із вартості послуг мобільного зв’язку, наданих СП „Український мобільний зв’язок”.

Таким чином, за наслідками перевірки правильності формування позивачем валового доходу та валових витрат, перевіркою зменшено від’ємне значення об’єкту оподаткування по податку на прибуток за 2003 рік у сумі 544900 грн. та донараховано податку на прибуток за 2003 рік у сумі 1157760 грн. а за 1 квартал 2004 року –у сумі 1059300 грн.

Щодо донарахувань податку на додану вартість:

Акт перевірки містить висновок про те, що у охопленому перевіркою періоді позивач, всупереч п.4.9.ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість”, проводив нарахування податкового зобов’язання по податку на додану вартість не на повну залишкову вартість списаних основних засобів. Таким чином, внаслідок застосування перевіряючими звичайних ринкових цін, перевіркою збільшено податкове зобов’язання по податку на додану вартість на 8828,01 грн.

Крім того, перевіркою збільшено податкове зобов’язання на 9490,69 грн., оскільки позивач здійснив безоплатну передачу безпосередньо фізичним особам житлових приміщень на загальну суму 47453,49 грн.

Надаючи оцінку правильності формування позивачем податкового кредиту, податковим органом, на підставі виключення із валових витрат 12087926,22 грн. вартості електроенергії, яка є різницею між кількістю отриманої електроенергії у мережі та її корисним відпуском споживачам (понаднормативні втрати), було зменшено податковий кредит позивачу на нарахований на цю суму податок на додану вартість у розмірі 2417585,24 грн.

Крім того, перевіркою зменшено податковий кредит за листопад 2003 року на суму 547122,31 грн. з огляду на те, що дана сума виникла у складі податкового кредиту внаслідок коригування до зменшення податкового зобов’язання по податку на додану вартість, які були включені до складу податкового у грудні 2002 році.

Як вбачається із акту перевірки, нарахування у грудні 2002 року податкового зобов’язання у зазначеній вище сумі 547122,31 грн. було, проведено на визначені підприємством понаднормативні втрати електроенергії. Правопорушення у цій ситуації, як слідує із акту перевірки (п.3 арк.19 акту) полягає у безпідставному включенню до валових витрат вартості електроенергії що являє собою різницею між кількістю отриманої електроенергії у мережі та її корисним відпуском споживачам, без документів що підтверджують використання її у господарській діяльності.

Далі, з податкового кредиту податковим органом виключено 979,87 грн. ПДВ, оскільки суми придбаних матеріальних цінностей (ваучерів для мобільного зв’язку), на вартість яких було нараховано згадану суму, не підлягає включенню до валових витрат, та суму 16501,48 грн. ПДВ, нарахованих на вартість будівельних робіт на об’єктах невиробничого призначення, та 3828,44 грн. ПДВ, оскільки ця сума податку не підтверджена належним чином платником податків –позивачем у справі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема посилається на підставність та обґрунтованість прийнятих ним актів ненормативного характеру.

Клопотань про залучення ДПА у Закарпатській області до участі у справі від сторін не поступало. Для підтвердження власної позиції, відповідачем надано документи та нормативні обґрунтування відповідності обставинам та чинному законодавству оскаржених актів.

За клопотанням позивача судом було призначено дві судово-бухгалтерські експертизи, результати яких викладено у висновку №2742 від 20.10.2005р. та у висновку №2095 від 11.01.2007р. Згідно з висновком №2742 від 20.10.2005р. судовий експерт не підтвердив висновок відповідача щодо донарахування податку на прибуток, податку на додану вартість та збору за забруднення навколишнього природного середовища. Згідно з висновком №2095 від 11.01.2007р., судовий експерт не зміг підтвердити висновок податкового органу щодо донарахування 2217600 грн. податку на прибуток, та суму 3004336,60 грн. податку на додану вартість.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2007р.

Розглянувши матеріали справи у сукупності, та заслухавши повноважних

представників сторін, судова колегія дійшла висновку про те,

що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне:

Позиція податкового органу у спірній ситуації ґрунтується на тому, що електроенергія на загальну суму 12087926,22 грн., була отримана протягом 2003 року та 1 кв. 2004 року, однак не пройшла по лічильниках до споживача, а тому її слід визнати понаднормативною –такою, що не брала участь у виробничому процесі.

У відповідності до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” (в редакції, що діяла у охопленому перевіркою періоді), під валовими витратами виробництва та обігу розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. При цьому, під господарською діяльністю слід розуміти будь-яку діяльність особи, що направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у охопленому перевіркою періоді здійснював придбання електроенергії на умовах компенсації її вартості шляхом розрахунків із постачальником, яким є ДП „Енергоринок”.

У відповідності до п.5.2.1. ст..5 Закону України „про оподаткування прибутку підприємств”, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії.

Відповідно до п.п.5.3.-5.8 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції, що діяла у охопленому перевіркою періоді) звітні значення технологічних втрат електроенергії не входять до переліку, яким визначені обмеження віднесення витрат до складу валових витрат. Наведеними вище підпункти ст..5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції, що діяла у охопленому перевіркою періоді) не містять витрати на оплату електричної енергії, яка може бути втраченою при транспортуванні.

Крім того, згідно з п.5.11. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не дозволяється встановлення додаткових обмежень, щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені в законі.

На підставі наявних у справі матеріалів, суд вважає, що видом основної діяльності позивача є транспортування та реалізація електричної енергії, а тому, придбання у ДП „Енергоринок” спірної електричної енергії у сумі 12087926,22 грн. Відноситься до його безпосередньої господарської діяльності.

Надаючи експертну оцінку спірній ситуації судовим експертом зроблено висновок про те, що питання внесення вартості обсягу придбаної електроенергії до складу валових витрат не є нормативно врегульованим, спір щодо цього, потрібно вирішувати з огляду на приписи п.4.4.1. ст..4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. На підставі викладеного, Висновком повторної судово-економічної експертизи Львівського НДІСЕ №2095 від 11.01.2007р. не підтверджується донарахування позивачу 2217600 грн. податку на  прибуток.

Так само не підтверджено висновок відповідача щодо виключення із валового доходу позивача 12087926,22 грн. вартості електроенергії і експертним висновком судово-бухгалтерської експертизи №2742 від 20.10.2005р. У цьому висновку експерт посилається на те, що в енергопостачальних компаній первинними документами в бухгалтерському обліку є акт купівлі-продажу електроенергії в ДП „Енергоринок” з випискою податкової накладної та рахунки-фактури на відпущену електроенергію споживачам з випискою податкових накладних. Тому, відсутність аналізу цих документів первинного обліку у акті перевірки, робить висновки податкового органу недостовірними.

Отже, із урахування наведеного вище, суд констатує помилковість висновків щодо вилучення із валових витрат позивача 12087926,22 грн.

Із наведених вище обставин, також слід визнати безпідставним висновок податкового органу щодо виключення із податкового кредиту 2417585,24 грн. податку на додану вартість, нарахованого на вартість електроенергії що є різницею між кількістю отриманої позивачем електроенергії у мережі та її корисним відпуском споживачам та висновок щодо виключення із податкового кредиту 547122,31 грн. податку на додану вартість, що виник у складі податкового кредиту внаслідок коригування до зменшення податкового зобов’язання по податку на додану вартість, який було включено до складу податкового у грудні 2002 року.

Висновок акту перевірки №9/26-22/Д/00131529 від 28.05.2004р., щодо виключення із складу податкового кредиту 2964707,55 грн. ПДВ також не підтверджується експертними висновками №2742 від 20.10.2005р. та №2095 від 11.01.2007р.

Згідно із п.3.1.1.ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість”, об’єктом оподаткування  є операції платників податку з продажу товарів на митній території України. Отже, до об’єкту оподаткування ПДВ включаються всі господарські операції підприємства.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, та зважаючи на те, що відповідач не довів факт використання позивачем електроенергії не у виробничому процесі (ст..71 КАС України), суд вважає помилковим висновок податкового органу про порушення ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” п.п.7.4.1. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

За таких обставин, позаяк суми податку на додану вартість обгрунтовані податковими накладними, судова колегія вважає правомірним включення позивачем до податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість у складі вартості придбаної електроенергії з дати отримання податкових накладних, якими засвідчено придбавання платником податків цього специфічного товару.

В частині включення перевіряючими до валового доходу позивача 170957,50 грн. з яких сума 162758,26 грн. є вартість оприбуткованих матеріальних цінностей, що залишились від ліквідації основних засобів, а сума 8198,86 грн., являє собою різницю між вартістю отриманих та наданих послуг по опаленню житлових приміщень по вул..Панькевича, 79 м.Ужгорода, судова колегія констатує правомірність висновків податкового органу, з огляду на приписи п.1.23 ст.1 та п.4.9. ст..4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а також п.п.11.3.1. ст..11 цього ж закону відповідно.

Також судова колегія вважає правомірним виключення зі складу валових витрат позивача суму 4899,17 грн. вартості витрат невиробничого призначення, що складаються із вартості послуг мобільного зв’язку, наданих СП „Український мобільний зв’язок”, оскільки при проведенні перевірки позивач не довів зв’язок між цими витратами та виробничою діяльністю підприємства.

Отже, на підставі викладеного, судовим розглядом справи встановлено помилковість виключення із валових витрат позивача суму 12087926,22 грн. вартості електроенергії, та правомірність включення до валового доходу 170957,50 грн. і виключення із валових витрат 4899,17 грн.

За таких обставин, зважаючи на проведене податковим органом зменшення від’ємного значення об’єкту оподаткування по податку на прибуток за 2003 рік у сумі 544900 грн., податкове повідомлення-рішення №1071/23-4/00131529/9462 від 03.04.2004р., яким донараховано 2217600 грн. податку на прибуток та 1445930 грн. фінансових санкцій.

Судовим розглядом справи підтверджується правомірність порушення позивачем п.4.9.ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість”, щодо проведення нарахування податкового зобов’язання по податку на додану вартість не на повну залишкову вартість списаних основних засобів. Тому, слід визнати достовірним збільшення у охопленому перевіркою періоді податкового зобов’язання з ПДВ, внаслідок застосування звичайних ринкових цін, на суму 8828,01 грн. Так само, слід визнати вірним та обґрунтованим збільшення податкового зобов’язання на 9490,69 грн., оскільки, як доведено матеріалами справи і не спростовано позивачем, ним було здійснено безоплатну передачу житлових приміщень, вартістю 47453,49 грн., не органу місцевого самоврядування, а безпосередньо фізичним особам.

При формуванні позивачем податкового кредиту, у засіданні суду знайшли підтвердження достовірності виключення із податкового кредиту 979,87 грн. ПДВ, оскільки суми придбаних матеріальних цінностей (ваучерів для мобільного зв’язку), на вартість яких було нараховано згадану суму, не підлягає включенню до валових витрат, та суму 16501,48 грн. ПДВ, нарахованих на вартість будівельних робіт на об’єктах невиробничого призначення, та 3828,44 грн. ПДВ не підтверджених податковими накладними у встановленому законом порядку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №1070/23-4/00131529/9461 від 03.04.2004р., слід визнати правомірним в частині донарахування 39628,49 грн. та застосування 38428,64 грн. фінансових санкцій.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

Визнати недійсними у повному обсязі податкове повідомлення-рішення №1071/23-4/00131529/9462 від 03.04.2004р. прийняте ДПІ у м.Ужгороді по відношенню до ВАТ ЕК „Закарпатяобленерго” м.Ужгород-Оноківці.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №1070/23-4/00131529/9461 від 03.04.2004р., прийняте ДПІ у м.Ужгороді по відношенню до ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” м.Ужгород-Оноківці в частині донарахування 2964708,11 грн. податку на додану вартість та в частині застосування фінансових санкцій у сумі 2895055 грн.

2.В решті вимог у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя                     О.С. Йосипчук

Суддя                                            І.В.Івашкович

Суддя                                            В.І. Карпинець