ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

16.05.07                                                                                           Справа  № 5/3291-13/373А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –       з”явився,

позивача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова

на постанову господарського суду Львівської області від 27.12.2006 року, суддя Станько Л.Л., в справі №5/3291-13/373А,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю  «Сталь Сервіс», м.Львів

до відповідача державної податкової інспекції у Галицькому  районі  м.Львова, м.Львів

про    визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.02.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Львівської області від 27.12.2006 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю  «Сталь Сервіс»до державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.02.2006 року, яким за затримку на 29 календарних днів граничного строку узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 7977 грн.  зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 797,7 грн.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом надано відповідь на скаргу позивача про оскарження спірного податкового повідомлення-рішення в порядку адміністративного узгодження, з порушенням встановлених п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” строків, а тому така скарга вважається повністю задоволеною на користь позивача. Судом також зазначено про відсутність факту сплати податкового зобов»язання з ПДВ із затримкою, оскільки позивачем своєчасно у встановлені строки подано уточнюючі розрахунки з ПДВ, по яких була наявна переплата з ПДВ, а тому у позивача не існувало жодних податковихх  зобов»язань і відповідно затримки їх сплати.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що за змістом п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідальність у вигляді штрафу настає для платника податків за несплату узгодженої суми податкового зобов»язання за певний податковий звітний період у встановлений законом строк. Оскільки позивач сплатив податкові зобов»язання поза межами встановленого п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 вказаного закону граничного строку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому його підставно притягнуто до відповідальності у вигляді нарахування штрафних санкцій за порушення законодавчо встановлених граничних строків сплати податкового зобов»язання за податковий період.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що висновок податкового органу про несвоєчасність сплати позивачем узгодженого податкового зобов»язання є безпідставним, оскільки позивач своєчасно, до виникнення у нього зобов‘язання по сплаті податку на додану вартість подав уточнюючі розрахунки з ПДВ, по яких була наявна переплата, а тому у позивача не існувало жодних податковихх  зобов»язань і відповідно затримки їх сплати.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття ДПІ у Галицькому районі м.Львова податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.02.2006 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 797,7 грн. на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є затримка сплати на 29 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов‘язання в розмірі 7977 грн.

Як передбачено підп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації (що має місце в даному випадку), крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п.п.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених п.п. "г" п.п. 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Для цілей п.п.- 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти податковий період, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” самостійно узгоджене податкове зобов'язання - це зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з положень п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У підпункті 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків такої суми; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків такої суми; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків такої суми. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у п.п. 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 27.10.2005 року у позивача були відсутні податкові зобов»язання з ПДВ перед бюджетом, що підтверджується актом перевірки податкового органу №414/23-2/32327212 від 10.10.2005 року.

Податкове зобов»язання з ПДВ, за несвоєчасну сплату якого податковим органом застосовано штрафні санкції згідно спірного податкового повідомлення-рішення, виникли у позивача внаслідок поданих позивачем 12.11.2004 року декларацій з ПДВ за серпень і вересень 2004 року.

Проте,  з матеріалів справи вбачається, що крім вищезазначених декларацій, якими позивачем визначено податкове зобов»язання з ПДВ, позивачем 12.11.2004 року було подано декларацію за липень 2004 року та уточнюючу декларацію за жовтень 2004 року, якими задекларовано від»ємне значення з ПДВ. Вказані декларації отримані податковим органом 12.11.2004 року, що підтверджується повідомленнями про вручення та описом вкладення від 10.11.2004 року. Правильність обчислення  уточнюючих розрахунків з ПДВ підтверджується вищезазначеним актом перевірки №414/23-2/32327212 від 10.10.2005 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що станом на 12.11.2004 року у позивача відсутнє податкове зобов»язання з ПДВ, оскільки згідно вимог п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов»язання  вважається самостійно визначене платником податків з дні подання податкової декларації, тобто з 12.11.2004 року.

Такох згідно акту звірки, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 31.12.2004 року, підтверджено переплату ПДВ за період 2004 року на суму 15,76 грн., згідно акту звірки станом на 09.11.2006 року наявна переплата по ПДВ за період 2006 року.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАСУ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковим органом не доведено не доведено наявності факту затримки позивачем сплати узгодженого податкового зобов»язання за спірний період.

З наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність застосування податковим органом до позивача штрафних санкцій, передбачених п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки згідно вказаної норми відповідальність до платника податку застосовується за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов»язання, що в спірному випадку відсутнє.

Крім цього, податковим органом прийнято рішення №8282/25-005 від 14.04.2006 року за результатами розгляду скарги позивача №2 від 27.02.2006 року  із змінами від 31.10.2006 року №23419/25-005 з порушенням строків, встановлених  п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а тому така скарга вважається задоволеною на користь платника податку.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Львівської області від 27.12.2006 року в  справі за номером 5/3291-13/373А залишити без змін, а апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко