КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2007                                                                                           № 45/43

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:                            Сікора Н.П.

За участю представників:

від позивача - Мельник Ю.М. - за дов.

від відповідача - Соболева Д.І. - за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Східні регіони"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 45/43

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Гайсинський маслосирзавод"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Східні регіони"

про                                                  стягнення 21682,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2007р. у справі №45/43 задоволено частково позов ВАТ „Гайсинський маслосирзавод” до ТОВ „Східні регіони” про стягнення 21 682,09 грн.

Підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 16 028,00 грн.- основного боргу, 2 406,63 грн.- пені, 592,83 грн.- 3% річних, 1513,95 грн.- інфляційних та судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням ,звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким  в позові відмовити, посилаючись на неповне з’ясування  обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Зокрема, апелянт  стверджує, що  відпуск позивачем  товару за видатковою накладною № Г-00000406 від 12.02.2006р. на суму 42 328,00грн.був позадоговірний, оскільки  зазначена накладна  та довіреність, на одержання товарно-матеріальних цінностей,  не містять посилань на договір поставки № 11/02/06 від 01.02.2006р., тому і відсутні підстави для нарахування пені, яка передбачена договором.

Крім того, відповідач  звертає увагу  на те, що позивачу була перерахована передплата у розмірі 16 157,04грн. 04.01.2006р., тобто ще до укладення договору, тому вважає, що  підлягають перерахунку сума індекса інфляції і сума 3% річних.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія установила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача  19 470,91грн., у т.ч.:  16 028,00 грн.- залишку  основного боргу за відпущений товар за видатковою накладною № Г-00000406 від 12.02.06р. на підставі договору поставки №11/02/06/р від 01.02.2006р., 2684.91грн.- пені за прострочення платежу за період з 15.02.06р. по 21.09.06р., 316,66 грн.- індекс інфляції за період з 01.05.06р. по 31.07.06р., 441,34 грн.- 3% річних за період з 15.02.06 по 21.09.06р.

Під час судового розгляду позивач 22.01.2007р. збільшив розмір  позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних та 3% річних за розрахунком станом н

а день прийняття рішення та просить суд стягнути з відповідача  1517,87 грн.- інфляційних, 592,83 грн.- 3% річних та 3543,39 грн.-пені.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 12.02.2006р.відпустив  представнику відповідача  за накладною товар на загальну суму 42 328,00 грн. , за який відповідач розрахувався лише частково.

Відповідач  проти позову заперечує та стверджує, що  спірна поставка товару відбулась не в рамках укладеного між сторонами договору поставки № 11/02/06/р від 01.02.06р., тому, відповідно до ст. 530 ЦК України строк оплати настав 09.06.2006р. і отже підлягають перерахунку сума індексу інфляції та сума 3% річних.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що поставка товару за видатковою накладною №Г-00000406 від 12.02.2006р. є поставкою на умовах укладеного сторонами договору, а позовні  вимоги в частині стягнення пені та інфляційних підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи, між позивачем( продавець) та відповідачем (покупець) 01.02.2006р. укладений договір поставки № 11/02/06/р ( далі – Договір) , відповідно до п.2.1 якого товар і обсяг поставляються згідно Специфікацій, які є невід’ємними частинами даного договору.

Відповідно до Специфікації №1 до Договору  позивачем мав бути поставлений товар ( сир твердий на пром.переробку) у кількості 5720 кг по ціні за одиницю продукції 7,40 на загальну суму 42 328,00грн. з оплатою  протягом 2-х днів з моменту доставки товара покупцю.

За видатковою накладною №Г-00000406 від 12.02.06р. позивач відпустив представнику відповідача (довіреність ЯЛА № 087866 від 10.02.20906р. на ім’я Ещенко О.К.) сир твердий в асортименті на суму специфікації 42 328,00 грн. і отже оплата вартості товару мала бути здійснена відповідачем у строк до 14.02.2006р. включно.

Згідно ст.ст.629,530 ЦК України  договір є обов’язкоим для виконання сторонами, а зобо’язання  за договором повинні виконуватись  в передбачений договором строк.

Відповідно до статтей 11,526 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків ( зобов’язань), які мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору , інших актів цивільного законодавства, одностороння  відмова від виконання зобов’язання не допускається ( ст.525 ЦК України).

Як вбачається з належним чином засвідчених банківських виписок, відповідач не виконав свої грошові зобов’язання  належним чином , у повному обсязі 42 328,00грн. у строк до 14.02.2006, перерахувавши позивачеві загалом лише 26 300,00 грн. за період  13.03.2006р.- 17.08.2006р., тому за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 16 028,00грн.,яка залишилась непогашеною відповідачем на день  пред’явлення позову і доказів погашення якої під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач  суду не надав, тому вимоги позивача в частині стягнення залишку основного боргу є обгрунтованими та документально доведеними.

Відповідно  до п.6.2 Договору у випадку порушення строків оплати, вказаних у специфікацї, за поставлений товар, покупець сплачує  продавцю пеню у розмірі 0,2% від вартості поставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Суд першої інстанції, керуючись нормами ЦК України, ГК України,  Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, п.6.2 Договору правомірно та обгрунтовано задовольнив частково вимоги в частині стягнення пені за період за 15.02.06р. по 14.01.07р. (за уточненим розрахунком суду першої інстанції) в сумі 2 406,63 грн.

Крім того, відовідно до ст.625 ЦК України боржник , який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції також обгрунтовано задовольнив частково позовні вимоги в частині стягнення інфляційних за період з травня 2006р. по липень 2006р. відповідно до уточненого розрахунку здійсненого судом  у зв’язку із допущеною позивачем методологічною помилкою у формулі розрахунку індексу інфляції і які підлягають задоволенню   у сумі 1513,95 грн.

Щодо вимог позивача в частині стягнення 592.83 грн.- 3% річних за період з 15.02.06р. по 14.02.2007р., то зазначені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача, який перевірений судом.

Судова колегія вважає  неправомірним та голослівним твердження відповідача у відзиві на позов та в апеляційній скарзі про те, що поставка товару відбулася не на підставі договору, оскільки на підтвердження зазначених обставин відповідачем не надано  жодного доказу того, що сторони перебували   в договірних відносинах на підставі інших договорів, а позивач пояснив в судовому засіданні, що інших договірних відносин з відповідачем не має та, крім того, кількість та ціна товару, які визначені в специфікації до Договору,  повністю відповідають кількості та ціні відпущеного відповідачу товару за  видатковою накладною від 12.02.2006р. № Г-00000406.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги,  та визнає, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому  відсутні підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2007р. у справі №45/43 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ „Східні регіони” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 45/43 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді