ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.                                                                   Справа № 9/229

Суддя господарського суду Чернівецької області Чорногуз Михайло Георгійович

розглядаючи справу

за позовом     Хотинське державне лісогосподарське підприємство

до відповідача  Державна податкова інспекція в Хотинському районі

про заборону стягнення зайве нарахованих штрафних санкцій по результатах перевірки - ціна позову 59306,56грн.

за участю представників:

позивача:  Микитюк В.І. довіреність № 5 від 05.01.2006р. Винокурова М.І. гол. бух , Чайка С.В.

відповідача:  Ватаманюк В.В. довіреність № 203 від 12.04.2006р.

Молованюк Л.В., Марценяк М.М., Зозуля А.Т. довіреність №3514/9/10 від 12.04.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовною заявою про заборону стягнення зайве нарахованих штрафних санкцій по результатах перевірки в сумі – 59306,56 грн.

В судовому засіданні 30 жовтня 2006 року, представник позивача надав позовну заяву в новій редакції про визнання частково не чинними податкових повідомлень-рішень (72 штуки) в частині нарахування штрафних санкцій в загальній сумі – 59306,56 грн.

В судовому засіданні 25 грудня 2006 року, позивач надав додаток до позовної заяви ( від 19.12.2006 року) в якому просить про визнати повністю або частково не чинними податкові повідомлення-рішення (70 штук) в частині нарахування штрафних санкцій . В зв’язку із уточненням позовних вимог в судовому засіданні була оголошена перерві до 16 січня 2007 року.

Позивач мотивує позовну заяву тим, що ППР № /0 від 3.10.06 р., яким встановлено порушення Закону України "Про податок на додану вартість", за що нараховані штрафні санкції в сумі 36752 грн. безпідставно застосовано граничні норми штрафу у розмірі 50%, що суперечить пункту 17.1.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-Ш від 21.12.2000 р. На думку позивача, сума безпідставно нарахованих штрафних санкцій складає 23760 грн., решту 69 ППР від 4 жовтня 2006 р., яким нараховані штрафні санкції відповідно до пункту 17.1.7 Закону № 2181, порушено ст. 250 Господарського кодексу України, яка передбачає, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, безпідставно нараховані штрафні санкції за 2004 рік і першу половину 2005 року.

Відповідач у відзиві та його представники в судовому засіданні позовні вимоги ні первинні ні уточнені не визнали, мотивуючи законністю прийняття податкових повідомлень-рішень.

Розгляд справи неодноразово зупинявся за клопотанням сторін для надання ними додаткових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення проти позову, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив наступне.

Працівниками державної податкової служби, проведено перевірку Хотинського держлісгоспу з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів та інших платежів, за результатами перевірки складено акт документальної перевірки № 57/23-00274536 від 29.09.2006 року.

За результатами вказаної перевірки на підставі п.п.17.1.7 ст.17. Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" №2181-111 від 21.12.2000 року (із змінами та доповненнями) Державною податковою інспекцією в Хотинському районі застосовано штрафні санкції за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість в сумі 19359,32 грн.; по комунальному податку в сумі 1536,48грн., по податку на прибуток - в сумі 2117,12 грн.; по податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів в сумі 26089,25 грн., по збору за забруднення навколишнього середовища в сумі 493,80 грн.; по платі за спец, використання лісових ресурсів загальнодержавного значення в сумі 9211,92 грн.; плати за землю в сумі 1985,89грн.

Відносно податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Хотинському районі від 03.10.2006 року № /0 в сумі 43987,0 грн. ( в тому числі основний платіж 7235,0 грн., штрафна санкція 36752,0 грн.) про визначення сум податкових зобов'язань Хотинського держлісгоспу за штрафними санкціями по податку на додану вартість нарахованою ДПІ в Хотинському районі за даними документальної перевірки результатів діяльності Хотинського ДЛГ, що свідчать про заниження сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року (із змінами та доповненнями) "у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків на підставі даних документальної перевірки Хотинського держлісгоспу, що свідчать про заниження суми податкового зобов'язання, заявленого у податкових деклараціях, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Позивач переплату в наступних періодах, зараховує як самостійне виявлення та сплату позивачем, до початку його перевірки контролюючим органом факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, що не відповідає дійсності.

Відповідно до п.17.2 ст. 17 Закону України ''Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року (із змінами та доповненнями) платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Згідно п.п.5.6 п.5 "Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ" затвердженого наказом ДПАУ від 30.05.1997 року №166 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Мінюсті 09.07.1997 року. “Коригування зобов'язань з ПДВ на основі попередніх звітних періодів відображається в рядку 8 з обов'язковим поданням додатку 1 до податкової декларації.” Що позивачем здійснено не було.

Відносно решти 69 податкових повідомлень рішень суд виходить з наступного.

Так, підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

-          при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

-          при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Специфіка штрафної санкції, передбаченої зазначеним підпунктом полягає в тому, що вона нараховується органом державної податкової служби за наявності факту погашення податкового боргу. Тобто для того, щоб визначити термін затримки та розмір штрафу, необхідно, щоб відбувся факт погашення конкретної суми податкового боргу

Пунктом 6.1.7 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001 № 110 зареєстрованим у Мінюсті України 23.03.2001 за № 268/5459 передбачено, що у разі виявлення факту погашення податкового боргу орган державної податкової служби направляє податкове повідомлення платнику податків. Повідомлення про застосування штрафів складається в залежності від терміну затримки сплати узгодженого податкового зобов'язання на наступний день після закінчення відповідно 30-ти та 90-денного терміну на всю суму сплаченого у цих періодах податкового боргу незалежно від кількості випадків сплати.

У разі несплати узгодженої суми штрафу в установлений термін така сума визнається сумою податкового боргу і до неї застосовуються процедури стягнення на загальних підставах.

Пунктом 17.3 статті 17 Закону 2181 визначено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону, прирівнюється до сплати податку та оскарження їх сум.

Пунктом 15.2 статті 15 Закону встановлені граничні строки стягнення податкового боргу платника податків, відповідно до зазначеного пункту у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 статті 15 Закону, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Відповідно до преамбули Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування і внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Відповідальність у вигляді штрафних санкцій за порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання передбачена саме Законом 2181.

Посилання позивача на ст. 258 Цивільного кодексу України є безпідставним, адже згідно п. 2 статті 1 Цивільного кодексу України до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців від дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Проте при визначенні меж застосування статті 250 Господарського кодексу України та статті 15 Закону під час застосування штрафної санкції, передбаченої підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону, потрібно враховувати наступне.

Виходячи зі змісту статті 1 Господарського кодексу України, зазначений кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Учасниками відносин у сфері господарювання відповідно до статті 2 Господарського кодексу України поряд з суб'єктами господарювання є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

В правовідносинах стосовно застосування штрафної санкції, передбаченої підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону, органи державної податкової служби не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Згідно зі статтею 4 ГК України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання. Враховуючи вказане, дія статті 250 Господарського кодексу України не розповсюджується на строки застосування штрафної санкції, передбаченої підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону 2181.

Враховуючи вищевикладене, податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Хотинському районі від 04.10.2006 року в кількості 69 штук, якими визначені податкові зобов'язання Хотинському держлісгоспу на підставі акту документальної перевірки № 57/23-00274536 від 29.09.2006 року є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі ст. 15, підпункту 17.1.7, пункту 17.1, 17.2, та 17.3 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року, ст. ст. 241, 250 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 258 Цивільного кодексу України, та керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 160-163, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                             М.Г. Чорногуз