КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2007                                                                                           № 40/541

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Алданової  С.О.

при секретарі:                     О.В.Вінницька

за участю представників:

від позивача          ФесенкоР.С.

від відповідача          Туліголовець А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.01.2007

у справі № 40/541 (Смірнова Л.Г.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

про                                                  стягнення 147181,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо” звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС” 86 595,99грн. основного боргу; 8 181,42грн. - неустойки; 2 683,52грн. – 3%в річних; 6 422,32грн. - інфляційних нарахувань; 43 297,99грн. - штрафу за договором купівлі продажу № 206 від 11.04.2005 щодо своєчасної оплати за отриманий товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 у справі № 40/541 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю. Позивач вважає, що рішення прийняте без повного з’ясування обставин, що мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до наступного.

11.04.2005 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 206 та додаток № 1 до договору.

Відповідно до умов договору № 206, позивач зобов’язувався поставити та передати у власність відповідача насіння цукрового буряка (товар), а відповідач прийняти та оплатити його відповідно до умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору № 206 було поставлено товар на загальну суму 480 342,48грн. про, що підтверджує накладна № 459 та довіреність серії ЯИТ № 325136 від 14.04.2005; накладна № 459/1 та довіреність серії ЯКК № 243702 від 14.04.2005; накладна № 508 та довіреність серії ЯКК № 243655 від 26.04.2005; накладна № 588 та довіреність серії ЯКК № 243705 від 23.05.2005; накладна № 612 та довіреність серії ЯКК № 243718 від 28.05.2005.

Статтею 175 ГК України, майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України зобов’язання мають виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до вказівок закону, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускаються.

Як вбачається з матеріалів справи, в підпункті 5.1 пункту 5 договору № 206, яким визначено строк виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором. З якого вбачається, що строк оплати встановлено 01.09.2005 року, при цьому дата зазначена друкованим способом, а рік має виправлення цифри 4 на цифру 5 здійснено рукописним способом.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в примірники відповідача договору № 206 в підпункту 5.1 пункту 5 строк оплати встановлено 01.09.2004 року, при цьому дата зазначена друкованим способом та не містить виправлень. Таким чином, у відсутні підстави вважати, що строк виконання зобов’язання за договором визначено сторонами, а тому у спірних правовідносинах слід застосовувати приписи ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, строк (термін) виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом витребування боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Також, як вбачається з матеріалів справи, що в результаті господарської діяльності між позивачем та відповідачем, позивач мав заборгованість перед відповідачем в сумі 530 244,00грн. за отриманий від відповідача цукор, у зв’язку з чим 09.06.2006 відповідач звернувся до позивача з заявою № 171/2006 про зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 480 342,48грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснювати за заявою однієї із сторін.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами не досягнуто згоди щодо встановлення строку виконання зобов’язання відповідача здійснити оплату за отриманий товар, а нарахування штрафних санкцій починається з моменту порушення боржником своїх зобов’язань, отже позовні вимоги позивача є не обґрунтовані.

Обов’язок доказування, відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача який повинен був довести факт звернення позивача до відповідача з вимогою сплатити вартість отриманого товару та факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором щодо оплати за отриманий від позивача товар.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 у справі № 40/541 було прийнято з повним з’ясуванням обставин, що мають суттєве значення для справи та без порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до викладеного та керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ельдорадо”залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 у справі № 40/541 без зміни.

Матеріали справи № 40/541 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Алданова  С.О.