ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

22.02.07                                                                                           Справа  № 1363

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді          Кордюк Г.Т.

суддів:          Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»«Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»,м.Київ № 31/10-10711 від 13.10.06р.

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 3.10.2006 р.

у справі №1363

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»«Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»,м.Київ.

до ТзОВ «Кміл»,м.Чернівці.

про  стягнення 818 458,63 грн.

Представники:

Від позивача: Працьовитий Ю.В.- головний юк

Від відповідача: не викликався.

Представнику позивача роз'яснено права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представник сторони відмовився. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

19.12.2006р. в канцелярію суду поступила телеграма на підписання уповноваженою особою ТзОВ Кміл»про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю представника прибути в судове засідання.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 3.10.2006р. (суддя А Паскарь) в прийнятті позовної заяви Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»до ТзОВ «Кміл»про стягнення 818458,63 грн. -відмовлено.

Суд мотивував ухвалу тим, що ухвала від 26.06.2003року про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, а тому вона підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». У випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що відповідно до п.2 ст.62 ГПК України є підставою для відмови у прийнятті позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Дочірньою компанією «Газ України»«Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»,м.Київ подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу  господарського суду Чернівецької області від 3.10.2006 року скасувати, передати справу на розгляд господарського суду Чернівецької області.

Скаржник покликається, що:

- згідно з п.3.9.6 роз'яснень Вищого арбітражного суду №02-5/289 від  18.09.1997р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди наказ про примусове виконання не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про виконання мирової угоди. Дане положення підтверджується і роз'ясненнями президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 зід 31.05.2002р.

- ДК "Газ України" не може також погодитись з позицією господарського суду Чернівецької області, що позовна заява в даному випадку є повторним зверненням до суду зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, оскільки при прийняті оскаржуваної ухвали не враховано, що предметом судового розгляду у справі № 3/57 є заборгованість позивача за отриманий природний газ, а предметом даного позову є стягнення заборгованості відповідача за мировою угодою.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

27.09.2006 року Дочірньою компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»подано позовну заяву до ТзОВ «Кміл»,м.Чернівці про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних та річних за поставлений природний газ у зв»язку з невиконанням мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.06.2003року по справі №357 була затверджена мирова угода між ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України» та ТзОВ «Кіл»для забезпечення виконання зобов»язання за договором №06/02-779 на суму 1080 000 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ст.11ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво-чи багатостороннім правочином(договором) є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочини відрізняються від інших юридичних фактів, тим що правочини є вольовими актами, спрямованими на досягнення певного правового результату; завжди є діями фізичної або юридичної особи та є правомірними діями, що тягнуть виникнення або видозміни цивільних правовідносин, а воля в правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов'язків.

Тобто, правочин може бути як підставою призупинення, поновлення, реалізації правовідносин, так водночас і підставою припинення одних правовідносин та підставою виникнення або зміни інших правовідносин.

Отже, укладена та затверджена Господарським судом Чернівецької області мирова угода відповідає вищезазначеним положенням, а тому є таким правочином, який відповідно до законодавства України повинен бути виконаний належним чином і відповідно до умов укладеної угоди.

Відповідно до п.2 ст.62 ГПК України, відмова в прийнятті позовної заяви судом  можлива у випадку, якщо в провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими сторонами, про той же предмет із тих же підстав, або є рішення цих органів  з такого спору.

Предметом спору у справі №3/57 є стягнення  заборгованості  за отриманий природний газ.

Предметом спору згідно позовної заяви (№31/Ю-9937 від 27.09.2006р.) є стягнення заборгованості відповідача за  мировою угодою.

Отже, висновок господарського суду про те, що з даного предмету, з тих же підстав і між тими ж сторонами прийнято рішення у справі є помилковим, не відповідає фактичними обставинам справи.

Крім того, у разі ухилення однією із сторін від виконання мирової угоди, наказ про примусове виконання не може бути  видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено.Однак, інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутись на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди (п.3.9.6 роз»яснення Президії ВАСУ №02-5/289 від 18.09.1997р. (із змінами і доповненнями).

Враховуючи наведене, колегія Львівського апеляційного  господарського суду вважає, що висновки господарського суду не відповідають матеріалам справи, не ґрунтуються на чинному законодавстві, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали згідно ст.104 ГПК України.

Керуючись   ст.ст.99,101-106   ГПК  України,   Львівський   апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 3.10.2006 р.

у справі №1363 скасувати.

2. Справу направити до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Головуючий-суддя                                                                                    Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                      Давид  Л.Л.

Суддя                                                                                                      Мурська Х.В.