СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

06.03.07
Справа№ 5/22-28/7 А

10 год 10 хв

За позовом:
Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача:
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова, м. Львів

про  визнання протиправним та  скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова НОМЕР_1

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін:

Від позивача:
ОСОБА_2 -представник

Від відповідача:
Чабан О.С. -старший державний податковий інспектор; Каспрук Ю.В. -  завідувач сектору

Позов
заявлено Суб”єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції Франківському районі м. Львова про визнання
протиправним та  скасування  податкового повідомлення-рішення ДПІ у  Франківському районі м. Львова НОМЕР_1 про
стягнення з позивача 27573,00 грн податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 10.01.2007 року
відкрито провадження в адміністративній справі попереднє судове засідання
призначено на  08.02.2007 року. Ухвалою
суду від 08.02.2007 року підготовче провадження у справі закінчено  і справу призначено до судового розгляду
на  06.03.2007 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав  з
підстав, наведених в по зовній заяві, просить визнати протиправним та скасувати  податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова НОМЕР_1. Позивач зазначає, що кошти у сумі 70700
грн, сплачені громадянину ОСОБА_3 за проведення останнім ремонтних робіт  у приміщенні по АДРЕСА_1, були сплачені не
ОСОБА_1 як приватним підприємцем, а ОСОБА_1 як фізичною особою, що спростовує  твердження відповідача про обов”язок позивача
як податкового агента утримувати із
громадянина ОСОБА_3 податок  на
доходи  фізичної особи у розмірі  9191 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України
„Про податок  з доходів фізичних осіб”
від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і доповненнями), утримувати  податок
зобов”язаний  лише  податковий агент. Однак, позивач не
виплачував фізичній особі  ОСОБА_3  коштів як підприємець, а тому  не виступав по відношенню  до отриманих ОСОБА_3 коштів  податковим агентом.

Позивач не заперечує проти факту
проведення  ремонтних робіт, які
здійснювались громадянином ОСОБА_3 у приміщенні по АДРЕСА_1 з 25.03.2005 року
по 12.08.2005 року, проте зазначає, що дане приміщення було придбане ним згідно
договору купівлі -продажу  нежитлових
приміщень  від 28.02.2005 року як
громадянином України, а не як приватним підприємцем. Також відповідачем в ході
проведення перевірки  не було  виявлено
цивільно-правового договору про те,
що позивач, як підприємець замовив у громадянина  ОСОБА_3
виконання будівельних робіт, як і не виявлено жодних документів про те,
що позивач оплачував його роботу з власного розрахункового рахунку чи з каси
або ж , що позивач, як підприємець підписував з гр. ОСОБА_3  акти виконаних робіт. Відсутність здійснення
виплат доходу позивачем на користь ОСОБА_3 засвідчується також книгою обліку
доходів і витрат за 2005 рік, в якій відсутні записи про витрати за найману
працю ОСОБА_3 а також відсутні будь-які витрати пов'язані з ремонтом вказаного
приміщення.

Податковим органом не
наведено доказів оплати ремонтних робіт позивачем як приватним підприємцем. Всі
доводи відповідача ґрунтуються лише на скарзі позивача від 30.08.2006 року, в
якій він  повідомив податковий орган
про  виплату коштів гр. ОСОБА_3  Проте у поданій скарзі позивач не стверджував
про те, що він саме як підприємець укладав з ОСОБА_3 договір на виконання робіт
та про те, що він як підприємець виплачував ОСОБА_3 дохід.

Відповідач у поданому суду відзиві,
а його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, просять у
задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач вважає,  що приватним підприємцем ОСОБА_1 не було
утримано  і перераховано  до бюджету
податок з доходів фізичних осіб із суми 70700 грн.,  виплачених
гр. ОСОБА_3 в період  25.03.2005
року по 12.08.2005 року, чим порушено ст. 2, ст. 3, п.п 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п
8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України „Про податок
з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і
доповненнями). Сума податку складає 9191 грн(70700 грн * 13% = 9191 грн).

В судовому засіданні було
досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки,
заперечення на акт, лист, податкове повідомлення-рішення, скарга, витяг  про реєстрацію права власності, книга обліку
доходів і витрат, договір, технічний паспорт на нежитлове приміщення, висновок
про технічний стан підлоги та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п.6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від
06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова проведено
виїзну планову перевірку СГД ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2003 року по 30.09.2006
року, за результатами перевірки складено Акт НОМЕР_2, в якому встановлено
порушення ст. 2, ст. 3, п.п 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України „Про податок  з доходів фізичних
осіб” від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і доповненнями) -неутримання та
неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2005 рік в сумі
9191 грн.

На підставі Акту перевірки  ДПІ у Франківському районі м. Львова винесла
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму
податкового зобов”язання  по податку  з доходів
фізичних осіб в розмірі 9191,00 грн за основним платежем, а також
застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18382,00 грн відповідно до
п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від
21.12.2000 року № 2181-ІІІ. Всього визначено суму податкового зобов'язання у
розмірі 27573,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
30.08.2006 року ОСОБА_1 направив скаргу до ДПА у Львівській області, в якій
повідомив про виплату коштів у сумі 70700 грн гр. ОСОБА_3 за проведення ним
ремонтних робіт у приміщенні по АДРЕСА_1, які були виконані неякісно. Дану
скаргу було перенаправлено для розгляду до ДПІ у Франківському районі м.Львова,
яка встановила, що гр. ОСОБА_3, згідно бази даних „Автоматизована  інформаційна система  обласного рівня”, не перебуває на обліку як
суб”єкт підприємницької діяльності -фізична особа.

Таким чином, податковий орган
зробив висновок про те, що приватним підприємцем ОСОБА_1 не було утримано  і перераховано  до бюджету
податок з доходів фізичних осіб із суми 70700 грн.,  виплачених
гр. ОСОБА_3 в період  25.03.2005
року по 12.08.2005 року, чим порушено ст. 2, ст. 3, п.п 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п
8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України „Про податок
з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і
доповненнями). Сума податку складає 9191 грн(70700 грн * 13% = 9191 грн).

Відповідно до п.п.17.1.9 п.17.1
ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №
2181-ІІІ, у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів
(продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати
податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке
нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження)
або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від
суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, податковий орган
визначив позивачу податкове зобов'язання в розмірі 9191,00 грн за основним
платежем, а також застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18382,00
грн.

Однак, з такими висновками
податкового органу суд не погоджується, виходячи із наступного.

Як вбачається із змісту Договору
купівлі - продажу  нежитлових
приміщень  від 28.02.2005 року,
посвідченого нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за НОМЕР_3, нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 були придбані ОСОБА_1 не
як приватним підприємцем, а як фізичною особою.

Як вбачається із змісту «Висновку
про технічний стан підлоги виробничо-складського приміщення на АДРЕСА_1» (який
долучався ОСОБА_1 як додаток № 2 до скарги від 30.08.2006 року, направленої до
ДПА у Львівській області, в якій повідомлялося про виплату коштів у сумі 70700
грн гр. ОСОБА_3), при складенні цього висновку був використаний, зокрема,
Технічний паспорт на нежитлове приміщення буд.літ. «Б-3»корпус № 1 за АДРЕСА_1,
виданий ОКП БТІ та ЕО від 29.12.2005 року.

Як вбачається із змісту
вищезазначеного Технічного паспорта, складеного 29.12.2005 року, об'єкт
нерухомого майна зареєстрований на праві приватної власності згідно Договору
купівлі -продажу  нежитлових приміщень
р.НОМЕР_3  від 28.02.2005 року,
посвідченого нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_4

Таким чином, вищенаведеним
підтверджується той факт, що ремонтні роботи проводилися  гр.ОСОБА_3 у приміщеннях, які належать на
праві власності ОСОБА_1 як фізичній особі згідно Договору купівлі -продажу  нежитлових приміщень  від 28.02.2005 року, посвідченого нотаріально
приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3,

Податковим органом не наведено
жодних обґрунтувань та доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 здійснював
виплату коштів гр.ОСОБА_3 в сумі  70700
грн саме як приватний підприємець, а не як фізична особа. Не обґрунтовано
податковим органом і те, чому ОСОБА_1 здійснював(на думку податкового органу)
як приватний підприємець розрахунки за ремонтні роботи в приміщеннях, які є
його власністю як фізичної особи, а не як приватного підприємця.

Податковим органом зроблено
висновки в акті перевірки за відсутності посилання на будь-які первинні
документи, які б підтверджували факт наявності правовідносин між ОСОБА_1 як
приватним підприємцем з гр.ОСОБА_3 При перевірці не встановлено наявності
договору, актів виконаних робіт, документів про оплату з власного
розрахункового рахунку чи з каси приватного підприємця ОСОБА_1. Дані-ж книги
обліку доходів і витрат за 2005 рік позивача не містять жодних записів про
витрати за найману працю ОСОБА_3 чи про витрати, пов'язані з ремонтом вказаного
приміщення.

З наведеного вбачається, що кошти
гр.ОСОБА_3 в сумі 70700 грн не сплачувалися ОСОБА_1 як приватним підприємцем.

Таким чином, вищенаведеним
спростовується твердження відповідача про обов”язок позивача як податкового
агента утримати із  громадянина ОСОБА_3
податок  на доходи  фізичної особи у розмірі  9191 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України
„Про податок  з доходів фізичних осіб”
від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і доповненнями), утримувати  податок
зобов”язаний  лише  податковий агент. Однак, позивач не
виплачував фізичній особі  ОСОБА_3  коштів як приватний підприємець, а тому  не виступав по відношенню  до гр. ОСОБА_3  податковим агентом.

Отже, безпідставним є висновок
податкового органу про порушення позивачем
ст. 2, ст. 3, п.п 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України „Про податок  з доходів фізичних
осіб” від 22.05.2003 року № 889-ІV (із змінами і доповненнями) -неутримання та
неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2005 рік в сумі
9191 грн. Як наслідок, відсутні підстави і для застосування
штрафних(фінансових) санкцій в сумі
18382,00 грн.

Додатково слід також відзначити, що
Постановою Франківського районного суду м.Львова від 05.02.2007 року(яка є
остаточною і оскарженню не підлягає) закрито справу про адміністративне
правопорушення щодо СГД ФО ОСОБА_1. В даній постанові суд встановив, що СГД
ОСОБА_1 не використовував найманої праці фізичної особи ОСОБА_3 та не
здійснював на його користь виплати доходу.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України,
суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним
рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд
дійшов до висновку про  задоволення
позову.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40
коп судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь
позивача, решта суми судового збору може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС
України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного,
керуючись п.2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.
69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167
Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №
2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та  скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова НОМЕР_1, яким визначено суму податкового
зобов”язання  по податку  з доходів
фізичних осіб в розмірі 9191,00 грн-основного платежу та 18382,00 грн-
штрафних(фінансових) санкцій, всього в сумі 27573,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) 3 грн. 40 коп. - судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Морозюк А.Я.