ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.07 р.                                                                               Справа № 15/136пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Добропільського об’єднаного міського військового комісаріату м. Добропілля  ()

до відповідача Добропільської міської ради м. Добропілля ()

про визнання права власності на нерухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача: Велентій В.М. за довіреністю № 462 від 08.06.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Добропільського об’єднаного міського військового комісаріату до Добропільської міської ради про визнання права власності на  нерухоме майно.

Ухвалою суду від 20.04.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 15/136пн.

Відзивом на позовну заяву, що надійшов до суду 22.05.2007 року відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представником позивача  було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Добропільської міської ради № 5/6-17 від 30.08.2006 року позивачу у постійне користування була надана земельна ділянка площею 0,0650 га, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Комсомольська, 33а, для обслуговування самовільно збудованих гаражів із земель житлової та громадської забудови, що підтверджується копією даного рішення та копією державного акту на право користування земельною ділянкою № 058938, долучених до матеріалів справи.

Фактична наявність вказаного будівництва підтверджується технічним паспортом Добропільського БТІ, виготовленим станом на 24.03.2006 р., до якого внесені об’єкти нерухомості: гараж (Б); гараж (Б-1); прибудова (Б-2); прибудова (б), що розташовані за адресою:  м. Добропілля, вул. Комсомольська, 33а.

Висновком відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради встановлено, що самовільно збудовані об’єкти нерухомості, а саме: гараж „Б”, гараж „Б-1”, прибудова „Б-2”, прибудова „б”, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Комсомольська, 33а не порушують інтереси третіх осіб і можуть бути узаконеними.

Але такий висновок відділу міської ради судом до уваги не приймається,  тому як орган місцевої влади не виражає інтересів усіх осіб, які можуть заявити про свої права на спірне майно.

Відгуком № 02-1258-15/02 від 10.05.2007 року відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача і визнання за ним права власності на  гараж „Б”, гараж „Б-1”, прибудова „Б-2”, прибудова „б”, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Комсомольська, 33а.

Проте, в процесі розгляду справи судом було встановлено, що позивач не довів той факт, що саме ним здійснювалося самочинне будівництво спірних об’єктів нерухомості. В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б взяття на бухгалтерський облік спірних об’єктів, відсутні докази того, що позивач витрачав власні кошти та матеріали на будування цих об’єктів або укладав договір на виконання підрядно-будівельних робіт,  відсутній акт про введення об’єктів нерухомого майна до експлуатації тощо.

Згідно статті 392 Цивільного Кодексу України власник майна може  пред'явити  позов  про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 376 ч. 5 Цивільного кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В даному випадку суд не може задовольнити вимоги позивача, оскільки останнім не доведений факт того, що спірні об’єкти нерухомості збудовано саме ним або за його замовленням третьою особою без відповідного дозволу на будівництво (самочинне будівництво).

До того ж,  суд в процесі розгляду справи дійшов висновку, що вимоги  позивача до відповідача є необґрунтованими, оскільки останній не здійснив будь-яких дій, направлених на оспорювання права власності позивача, тому у позивача відсутнє право звернення до суду за захистом прав і інтересів, які ніким не порушувалися на день подачі позову до суду.

З огляду на це, суд вважає, що позов позивачем не обґрунтований, не відповідає фактичним обставинам справи та  не підтверджений відповідними доказами, тому не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати, а саме  витрати на державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Добропільського об’єднаного міського військового комісаріату до Добропільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні 13.06.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя