СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.02.07                                                                                 Справа № 2/600пн-ад.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Об’єднання Склопластик», м. Северодонецьк

до Управління Пенсійного фонду України в м. Северодонецьку

про визнання недійсним повідомлення та скасування рішень

за участю представників сторін:

від позивача – Тютюнніков Є.О., дов. від 03.01.07 № юр-1,

від відповідача – Полупан Д.А., дов. від 29.11.06 № 123,

відповідно до ст. 150 КАС України у засіданні суду було оголошено пере рву з 23.01.07 по 02.02.07,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними дії УПФУ в                            м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо направлення «Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частина 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за 2005 рік»у зв’язку з порушенням встановленого порядку його направлення; зобов’язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматися від будь-яких дій, спрямованих на зобов’язання позивача здійснювати виконання вимог «Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частина 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування»в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за 2005 рік».

Відповідач відзивом на позовну заяву від 29.12.06 № 11217/06-11 та запереченням на пояснення повивача  від 01.02.07 б/н № 9254/07 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що недотримання порядку надіслання повідомлень (розрахунків) сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058 не робить недійсним саме зобов’язання платника щодо покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оскільки така правова норма у матеріальному праві відсутня. Тобто немає правових підстав щодо зобов’язання управління утримуватися від будь-яких дій, спрямованих на зобов’язання позивача здійснювати виконання вимог „Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пункту „а” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” за 2005 рік”. Також він вважає, що дії управління по несвоєчасному направленню повідомлень  (розрахунків) сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не містять ознак правопорушення за які передбачена юридична відповідальність, тобто управління діяло у порядку, межах та спосіб, передбачені чинним законодавством, тобто у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України.

Позивач відповідно до своїх пояснень від 22.01.07 № 04-110 та доповнень від 31.01.07 № 04-145 наполягає на задоволенні позовних вимог .

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та приймаючи до уваги, що:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, 12.12.05 разом з супровідним листом Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку № 9689/03-27-76 від 09.12.05, підприємством –ВАТ „Об’єднання „Склопластик”, було отримано «Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за 2005 рік»від 10.12.05 № 76/13, який складено відповідачем.

У відповідності до п.6.4 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного Фонду України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 № 64/8663, передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року на протягом 10-ти днів з новопризначених пенсій.

Тобто, Розрахунок повинен бути направлений відповідачем не пізніше 20-го січня 2005 року. Однак, відповідачем не додержано данних вимог і Розрахунок був направлений підприємству з порушенням встановленого п.6.4 Інструкції терміну. У зв’язку з чим, порушення  відповідачем встановлено порядку призвело до відсутності можливості своєчасного виконання підприємством вимог п.6.8 Інструкції, відповідно до якого передбачено, внесення до 25-го числа до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У зв’язку з вищевикладеним, позивач вважає що відповідачем порушено норми ст. 19 Конституції України та вимоги п. 6.4 Інструкції, тим самим зобов’язує підприємство робити те, що не передбачено законодавством, а саме - відшкодовувати відповідачеві у 2006 році фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та виплачених у 2005 році, що є порушенням з боку відповідача прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, у зв’язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав визначених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Позивач у справі, ВАТ „Об’єднання Склопластик”, зареєстрований як платник внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку.

Відповідно до п. 2 Заключних положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 № 1058-ІV (далі –Закон № 1058-ІV) передбачено, що підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, яка покриває витрати на виплату та доставку пенсій. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом № 1058-ІV, тобто передбачений Законом України „Про пенсійне забезпечення” № 1788 (далі - Закон № 1788) (положення ст.ст. 13,14,55 Закону ).

Відповідно до Закону України від 17.02.00 № 1461-ІІІ “Про внесення змін до деяких Законів України” з 16.03.00 відшкодування витрат по пільгових пенсіях здійснюється відповідно до Закону № 400, згідно зі ст. 2 якого для платників збору об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону № 1788 до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього ж Закону. Таким чином, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.

Відповідно до п.6.10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного Фонду України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкції) у разі призначення пенсії на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи за місцем призначення цієї пенсій орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсій надсилає повідомлення (розрахунок) згідно з додатками, зазначеними у п.6.4 Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцем знаходження цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку на дану вимогу, 12.12.05, було вручене представникові позивача такі повідомлення (розрахунок) фактичних витрат на виплату та доставку пенсії на 2005 рік з урахуванням змін громадянам, колишнім працівникам позивача, за розрахунком зробленим управлінням.

Таким чином,  при надісланні позивачу повідомлень (розрахунку) сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, відповідач діяв у порядку, межах та спосіб, передбачений чинним законодавством.

У відповідності з п.6.4 Інструкції розмір сум відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду щорічно в повідомленнях (розрахунку) сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ, які надсилаються підприємству до 20-го січня поточного року, та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.  Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену у повідомленні (розрахунку) місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Недодержання даного порядку не робить недійсним само зобов’язання платника щодо покриття фактичних витрат на виплату та  доставку пенсій.

Посилання позивача на порушення відповідачем, внаслідок несвоєчасного направлення повідомлень ( розрахунків), його прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, судом не приймається, до уваги, оскільки  ним не доведено яким чином дані дії позивача порушують його права та інтереси, тобто наносять йому будь-яку шкоду.

При цьому посилання позивача, на те, що відповідачем спричинено йому шкоду, у вигляді необґрунтованого виникнення заборгованості за Розрахунком та вимог відповідача до його погашення, судом не приймається до уваги, оскільки даний розрахунок позивачем не оспорений та складаний з урахуванням розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, необхідного стажу для призначення такої пенсії, відсотку відшкодувань підприємством таких пенсій, тобто у відповідності до п. 2 Заключних положень Закону № 1058-ІV та ст. 13 Закону № 1788. У зв’язку з цим підприємство не позбавлено можливості  виконати свій юридичний обов’язок щодо відшкодування витрат передбачених діючим законодавством.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення, з віднесенням судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 150, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 07.02.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О. Седляр