ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.

№ 8/27

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С. -головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 15.03.2007р.

у справі

господарського суду Полтавської
області

за позовом

Регіонального відділення Фонду
Державного майна по Полтавській області

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Полтавське монтажно-будівельне
управління Південної залізниці

про

спонукання підписати акт
прийому-передачі

за участю представників:

позивача: Непорада
А.М. -дов. від 19.03.2007р. №4, Дорогань Т.В. -дов.  від 19.03.2007р. №3

відповідача: ОСОБА_1
третьої особи: Гузенко В.О. -дов. від 11.04.2007р. №569

В С Т А Н О В
И В:

Регіональне відділення Фонду
Державного майна по Полтавській області
звернулось з  позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про повернення останнім
орендованого нерухомого майна,  частину
нежитлового приміщення фойє будівлі вокзалу станції Полтава Київська площею 4,0
кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться на балансі
Полтавського монтажно-будівельного експлуатаційного управління Південної
залізниці, та підписати акт прийому-передачі нерухомого майна, що належить до
державної власності, у відповідності до п.2.4. договору оренди НОМЕР_1 від
21.01.2005 р. та про  спонукання
підписати акт прийому-передачі.

Рішенням господарського суду Полтавської
області від 26.01.2007р. у справі №8/27 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 15.03.2007р. у справі №8/27 рішення
господарського суду Полтавської області від 26.01.2007р. скасовано. Винесено
нове рішення про задоволення
позову.

Не погоджуючись вказаною постановою, СПД
ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду з даної
справи,     стверджуючи, що постанова є
необґрунтованою та винесена з порушенням
норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу
Регіональне відділення Фонду Державного майна по Полтавській області проти
доводів відповідача заперечує та просить залишити постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 15.03.2007р. без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним касаційну
скаргу  задовольнити частково, враховуючи
наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду
Державного майна по Полтавській області та СПД - фізичною особою ОСОБА_1.
21.01.2005р. було укладено договір оренди нерухомого майна (далі Договір), що
належить до державної власності НОМЕР_1, а саме частини нежитлового приміщення
фойє будівлі вокзалу станції Полтава Київська площею 4,0 кв.м., розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться на балансі Полтавського
монтажно-будівельного експлуатаційного управління Південної залізниці.

Відповідно до п.10.1 Договору
термін його дії за згодою сторін визначено в 11 місяців до 21.12.2005р.

У п.10.8 Договору сторони передбачили,
що однією з умов припинення дії договору є закінчення строку, на який його було
укладено, а у п.10.6 Договору  сторони
визначили умови та порядок пролонгації договору оренди.

Згідно до ч.2 ст. 291 ГК України
договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було
укладено.

Статтею 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після закінчення, терміну дії договору, він
вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 07.12.2006р. Регіональне відділенням Фонду Державного
майна по Полтавській області направило відповідачу лист НОМЕР_2, яким
повідомило останнього   про припинення
дії договору оренди з 21.11.2006р., а також про необхідність повернення
орендованого майна згідно акту прийому-передачі.

Вказаний лист був надісланий цінним
листом, що підтверджується описом вкладення, копією квитанції із штампом
поштового відділення від 07.12.2006 р. та повідомленням поштового відділення про
вручення.

Зважаючи на заперечення
відповідачем факту отримання вказаного листа та його підпису на повідомленні
про вручення, місцевий господарський суд відмовив в по зові та визнав договір
пролонгованим з тих підстав, що позивач
не довів відповідачу свого наміру не продовжувати договір оренди.

Скасовуючи рішення місцевого  суду, апеляційний господарський суду  виходив з положень Закону України "Про
оренду державного та комунального майна", стверджуючи, що Законом не
визначено спосіб у який сторони
реалізують своє волевиявлення щодо припинення дії договору, та не
передбачено вимогу щодо обов'язкового доказування факту отримання іншою
стороною письмових повідомлень про припинення дії договору після закінчення
терміну його дії.

При цьому, апеляційний
господарський суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги
лист позивача від 07.12.2006р. НОМЕР_2 про намір припинити договір, оскільки на
думку суду 2-ї інстанції наявність такого листа доводить волевиявлення позивача
не продовжувати дію договору оренди.

Однак з такими висновками колегія
не погоджується та вважає за  необхідне
зазначити, що обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної
інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Так, судом апеляційної інстанції не враховано
те, що лист позивача від 07.12.2006р. НОМЕР_2 свідчить про намір позивача щодо
дострокового    припинення Договору
починаючи з 21.11.2006р., в той час як Договір укладено  терміном дії до 25.11.2005р., а з тесту
рішення та постанови не вбачається, що
Договір був пролонгований після сплину першого терміну його дії (ст. 764
ЦК України).

Аналогічних помилок припустився і
суд 1-ї інстанції, вказавши при цьому в мотивувальній частині рішення, як
встановлені обставини, неправильні вихідні дані щодо терміну дії Договору.

Слід також зазначити, що зміст
листа позивача від 07.12.2006р. НОМЕР_2,
на відправлені якого останній наполягає, не відповідає змісту
листа,  отриманого за твердженням
відповідача його бувшою дружиною.

З огляду на викладене, колегія вважає,
що судами першої та апеляційної інстанції не досліджено в повному обсязі
матеріали та обставини справи, що мають суттєве значення для розгляду спору.
Порушення апеляційним господарським судом вимог ст. 43 ГПК України щодо оцінки
доказів на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності є підставою для його скасування в
частині  задоволення позову та передачі
справи в цій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду.

В решті постанова міжобласного апеляційного
господарського суду від 15.03.2007р. в частині скасування рішення місцевого
господарського суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119 - 11112 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України,

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 15.03.2007р. у справі №8/27 в частині задоволення
позову скасувати.

Справу в цій частині направити до
господарського суду Полтавської області на новий розгляд.

В решті постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 15.03.2007р. даної  справи залишити без змін.

Головуючий суддя
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко