ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.03.07р.

Справа № А12/48-07

За позовом  Комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради,

м. Дніпропетровськ

до  Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області,

м. Дніпропетровськ

про визнання незаконними та нечинними вимог відповідача від 15.11.2006р. № 07-05-15/7379 винесених на підставі акту від 01.11.2006р. № 07-24/36.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі Балтакса І.В.

Представники сторін:

Від позивача Сагайдачна І.В. довіреність № 14/5-5 від 21.02.2007р.Від позивача   Бірюк Л.В. довіреність № 14/3-2 від 09.01.2007р.

Від відповідача  Здоровенко Н.В. доручення № 07-67 від 12.03.2007р.

Від відповідача Михайлець О.В. довіреність № 07-37 від 16.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача  та просить визнати незаконними та нечинними вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 15.11.2006р. № 07-05-15/7379, винесені на підставі  акту від 01.11.2006р. № 07-24/36 посилаючись на те, що зазначені   вимоги    протирічать  ст.ст. 19, 144 Конституції України, ст. 18 Закону України „Про оцінку земель”, ст. 23 Закону України „Про плату за землю”, ст.ст. 196, 204 Земельного кодексу України, ст. 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” та Положенню про комітет земельних відносин міської ради затверджене рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.12.2006р. № 22/23.

Представники відповідача  в судовому засіданні та у наданому письмовому відзиві просять відмовити в позові та залишити в силі обов’язкові вимоги КРУ від 15.11.2006р. № 07-05-15/7379 про усунення порушень виявлених ревізією на підставі акту ревізії від 01.11.2006р. № 07-24/36. Представники відповідача вважають вищезазначені вимоги КРУ обгрунтованими, оскільки проведеною ревізією  КРУ в Дніпропетровській області Комітету земельних відносин міської ради у жовтні 2006р. встановлено низку порушень, які виникли внаслідок невиконання повноважень покладених на Комітет, а саме: недоотримання бюджетом коштів у сумі 2690,7 тис. грн., розрахункові втрати –26560,4 тис. грн., резерв можливих надходжень –24700,0 тис. грн. та згідно п.п.34, 35 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР „Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції міської ради належить вирішення питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 01.03.2006р. № 64/34 „Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2004 № 22/23 „Про комітет земельних відносин міської ради” (із змінами) Комітет здійснює повноваження, які встановлені чинним законодавством для виконавчих органів міської ради щодо координації роботи з земельних питань в місті від імені міської ради. В ході перевірки також встановлено порушення позивачем ст.ст. 61, 66, 96, 50, 125 Земельного Кодексу України, ст. 24 Закону України „Про оренду землі”.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 20.03.2007р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд –

ВСТАНОВИВ :

01.11.2006р. Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області було складено акт про результати ревізії законного використання державних земель, повноти та своєчасності розрахунків з оплати за землю в Комітеті земельних відносин Дніпропетровської міської ради.

15.11.2006р. Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області направило позивачу  лист - вимогу № 07-05-15/7379 „Про усунення порушень, виявлених ревізією”,  яка відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”є обов’язковою  до виконання.

В  вищезазначеному  листі  позивачу пред’явлені  наступні вимоги, а саме:

“1. На підставі ст. 10 та ст. 14 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” від 26.01.1993 № 2939-ХП ( зі змінами та доповненнями) забезпечити сплату недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати за земельні ділянки на відповідні районні казначейські рахунки в загальній сумі 2’690’668,67 грн., яка виникла внаслідок заниження коефіцієнту функціонального використання  землі в сумі 2’651’069,99 грн. по 172 землекористувачах –шляхом внесення змін до договорів оренди земельних ділянок та направлення інформації у відповідні районні Державні податкові інспекції міста; внаслідок не застосування коефіцієнту індексації в сумі 39’598,68 грн. по 99 землекористувачах –шляхом інформування відповідні районні Державні податкові інспекції. Уразі ненадходження сум недоотриманої орендної плати, відповідно до чинного законодавства, вжити заходи претензійно-позовного характеру.

2. Керуючись ч. 1 ст. 124 Земельного Кодексу України та ч. 2 ст. 4 Закону України „Про оренду землі”, здійснити укладення та реєстрацію договорів земель м. Дніпропетровська, а саме:

- із суб’єктами підприємницької діяльності, які використовують земельні ділянки без оформлення правовстановлюючих документів;

- з колишніми державними підприємствами, які змінили форму власності на недержавну, але не переоформили правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

3. Матеріали ревізії розглянути на виробничій нараді в Комітеті із залученням фахівців контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області. Розробити заходи щодо усунення виявлених порушень та за результатами ревізії видати наказ.

4. Визначити конкретні терміни закінчення інвентаризації земель міста,  у тому числі земель рекреаційного, природоохоронного та лісового призначення.

5. Відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України „Обмеження у використанні земельних ділянок прибережних смуг уздовж річок, навколо водойм та островів” створити комісію для обстеження прибережних смуг з метою усунення порушень при використанні земельних ділянок не за цільовим призначенням.

6. У відповідності з вимогами розпорядження голови облдержадміністрації від 27.12.2005 № 532-р-05 „Про невідкладні заходи щодо забезпечення збереженості пам’яток археології та земель історико-культурного призначення Дніпропетровської області” вжити заходи щодо:

- проведення інвентаризації пам’яток археології та земель історико-культурного призначення на території міста Дніпропетровська;

- припинення розорювання пам’яток археології та земель історико-культурного призначення на території міста;

- укладення охоронних договорів на кожну пам’ятку (курган) з органами місцевого самоврядування, за погодженням з представником Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей;

- визначення та  відшкодування розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок розорення пам’яток археології.

7. Інформувати Державну податкову адміністрацію у Дніпропетровській області щодо наявної заборгованості по платі за оренду земельних ділянок в сумі 3040,0 тис. грн. з метою її стягнення до бюджету в розрізі землекористувачів. Також запровадити практику щоквартальне інформування податкових органів про стан заборгованості, згідно із фіскальним кадастром та проведення систематичних взаємозвірок в зазначені терміни”.

Вивчивши надані документи, аналізуючи їх в сукупності з наданими поясненнями представників сторін, суд дійшов висновку про те, що  позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області надано право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси  й інші документи, що  підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей  (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Повноваження позивача з моменту  його створення регулюються відповідно до Положення про  Комітет земельних відносин міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.12.2004р. № 22/23, рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.05.2005р. № 17/28, рішенням Дніпропетровської міської ради від 01.03.2006р. № 64/34, рішенням Дніпропетровської міської ради від 06.12.2006р. № 27/8.

Як вбачається з акту перевірки наявного в матеріалах справи  відповідачем  проводилась  ревізія за період з 2005р. по  01.11.2006р.

Тобто, на момент перевірки діяло Положення з визначенням повноважень від 24.12.2004р., 25.05.2005р. та від 01.03.2006р. Як видно зі змісту  розділу 4 вказаного  Положення щодо повноважень Комітету,  ні одним із зазначених положень не визначено право позивача встановлювати, обчислювати або будь-яким чином впливати на формування коефіцієнту функціонального використання землі.

Так, пункт 3.3 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України,  Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006р. №  18/15/21/11 визначає, що Кф -  коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки є однією зі складових формули визначення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів. Пунктом 3.5  вказаного порядку визначено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) (додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності. Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.1998р. № 377, зареєстрованою в  Мінюсті України 14.12.98р. за №  788/3228 відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.

Відповідно до ст. 18 Закону України „Про оцінку земель” нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

За ст. 196 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок є складовою частиною державного земельного кадастру. Статтею 204 Земельного кодексу України визначено, що Державний земельний кадастр ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних  ресурсів.

Згідно до ст. 23 Закону України „Про плату за землю” грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.

Отже, виходячи з вищенаведеного вимоги відповідача щодо  забезпечення сплати позивачем недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати за земельні ділянки на відповідні районні казначейські рахунки в загальній сумі 2’690’668,67 грн.  по 172 землекористувачах є незаконними, так як , враховуючи повноваження  позивача, він  не може вплинути на розмір вказаного вище коефіцієнту. Внесення змін до договорів оренди земельних ділянок з приводу зміни коефіцієнту функціонального використання можливе лише після прийняття радою, як єдиного розпорядника землі, відповідного рішення і згоди кожного з землекористувачів на внесення змін до договорів оренди, оскільки згідно до ст. 30 Закону України „Про оренду землі”  зміна умов договору оренди землі  здійснюється за взаємною згодою сторін.

Також вимоги  відповідача, зазначені в п. 1 про те, що позивачу слід забезпечити сплату недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати за земельні ділянки на відповідні районні казначейські рахунки в загальній сумі 2’690’668,67 грн., яка виникла внаслідок заниження коефіцієнту функціонального використання  землі в сумі 2’651’069,99 грн. по 172 землекористувачах є  такими, що суперечать чинному законодавству України, так як пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000р. № 783 „Про проведення індексації грошової оцінки земель” доручено Державному комітетові по земельних ресурсах, Раді  Міністрів Автономної республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечувати інформування власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію грошової оцінки земель.

Положенням  позивача, яке  затверджено рішеннями  Дніпропетровської міської ради  від 24.12.2004р., від 25.05.2005р., від 01.03.2006р., від 06.12.2006р. не визначено  його права на забезпечення сплати або стягнення сум, що розраховуються при застосуванні коефіцієнту індексації. Не визначений також і обов’язок позивача інформувати відповідні районні Державні податкові інспекції.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимога  відповідача не може встановлювати обов’язок для позивача, який не передбачений законодавством, а тому вищезазначені вимоги відповідача є незаконними.

Пунктом 2 оспорюваної вимоги відповідач, керуючись  ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України та ч. 2 ст. 4 Закону України “Про оренду землі” зобов’язує позивача здійснити укладення та реєстрацію договорів  земель м. Дніпропетровська, а саме:

-          із суб’єктами підприємницької діяльності, які використовують земельні ділянки без оформлення правовстановлюючих документів;

-          - з колишніми державними підприємствами, які змінити форму власності на недержавну, але не переоформили  правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

Вимоги відповідача щодо укладення договорів оренди з суб’єктами підприємницької діяльності, які використовують земельні ділянки без оформлення правовстановлюючих документів є такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки згідно ст. ст. 125,126, 211 Земельного кодексу України використання земельних ділянок суб’єктами підприємницької діяльності без правовстановлюючих документів визначається як самовільне зайняття земельних ділянок та за вимогами ст. 212 Земельного кодексу України  самовільно зайняті  земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Крім того, згідно  ч. 2 ст. 4 Закону України “Про державний контроль за використанням і охороною земель” не  позивач, а Держземінспекція відповідно до покладених на неї завдань організовує і здійснює державний контроль за використанням земельних ділянок, вживає в межах своєї компетенції заходів до усунення порушень земельного законодавства, в тому числі щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або землекористувачам.

Отже, виходячи з наведених вище норм  Законів та положення позивача,  судом встановлено, що позивач не має права будь-яким чином оформлювати земельну ділянку, так як право на це належить власнику землі яким є міська рада.

Таким чином, вимога відповідача щодо оформлення позивачем земельних ділянок є незаконною.

Щодо реєстрації договорів на землю із суб’єктами підприємницької діяльності, які використовують земельні ділянки без оформлення правовстановлюючих документів та колишніми державними підприємствами, які змінити форму власності на недержавну, але не переоформили правовстановлюючі документи на земельні ділянки, то дані вимоги відповідача  також є незаконними, та такими, що  суперечать чинному законодавству України, так як відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” земельна ділянка є об’єктом нерухомого майна і систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998р. № 2073 визначено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів.

Так, виходячи з наведеного вище, судом встановлено, що укладення  та реєстрація договорів оренди земель  чинним законодавством України  та положенням позивача не віднесені до повноважень позивача, а тому вимоги  відповідача в цій частині є незаконними та суперечать законодавству України.

Пунктом 3 оспорюваної вимоги зобов’язано позивача матеріали ревізії розглянути на виробничій нараді в Комітеті із залученням фахівців контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області. Розробити заходи щодо усунення виявлених порушень та за результатами ревізії видати наказ.

Вказані  в зазначеному пункті  вимоги відповідача також є незаконними, оскільки, як встановлено судом  зазначені в  оспорюваній вимозі порушення  чинним законодавством України не   віднесені до  компетенції  позивача.

Пунктом 4 оспорюваної вимоги відповідач зобов’язує визначити конкретні терміни закінчення інвентаризації земель міста, в тому числі земель рекреаційного, природоохоронного та лісового призначення.

Згідно п.1.3 Положення про  земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах  від 26 серпня 1997р. № 85 перед початком проведення робіт по інвентаризації земель населених пунктів Верховна Рада  Автономної Республіки Крим та відповідні обласні, міські, селищні, сільські ради за поданням Республіканського комітету по земельних ресурсах і єдиному кадастру Автономної Республіки Крим, обласних та міських управлінь і районних відділів земельних ресурсів затверджують порядок, обсяги, черговість і строки проведення робіт по інвентаризації. Програмою розвитку земельних відносин у м. Дніпропетровську на період 2004 –2010р.р., затвердженою рішенням міської ради від 24.12.2004р. № 206/23, передбачено проведення інвентаризації земель, в тому числі рекреаційного, природоохоронного та лісового призначення.

Таким чином, судом встановлено, що законодавством України чітко визначені органи, які встановлюють і визначають строки проведення інвентаризації земель, а тому  вимога відповідача, зазначена в пункті 4, до позивача є  незаконною та такою, що суперечить законодавству України.

Пунктом 5 оспорюваної вимоги відповідач відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України “ Обмеження у використанні земельних ділянок прибережних смуг уздовж річок, навколо водойм та островів” зобов’язує позивача створити комісію для обстеження прибережних смуг з метою усунення порушень при використанні земельних ділянок не за цільовим призначенням.

Як вбачається  з розділу  4  Положення про комітет земельних відносин міської ради  затвердженого рішеннями  Дніпропетровської міської ради від 24.12.2004р., від 25.05.2005р., від 01.03.2006р., від 06.12.2006р. позивач відповідно до свого статусу організовує та здійснює землеустрій на території міста; проводить розгляд та опрацювання документів, надає пропозиції та готує проекти рішень виконкому та міської ради з  будь-яких питань щодо розпорядження, використання, відчуження земельних ділянок, право розпорядження якими має міська рада, наданню пільг стосовно плати за землю; виконує у встановленому порядку дії щодо викупу міською радою земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для суспільних потреб міста, за винятком потреб будівництва та обслуговування лінійних об’єктів і об’єктів транспортної та енергетичної інфраструктури ( доріг, газопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, нафтових та газових терміналів, електростанцій, тощо); організовує у встановленому порядку продаж у власність земельних ділянок під забудовою та продаж (права на оренду) земельних ділянок, вільних від забудови шляхом проведення земельних торгів або прямого продажу права на оренду; організовує проведення земельних аукціонів і конкурсів, у тому числі з продажу права на оренду земельних ділянок, згідно з чинним законодавством; здійснює спільно з фінансовим управлінням міської ради контроль за використанням умов оплати по укладених договорах купівлі-продажу (права оренди) земельних ділянок, а у  випадках їх невиконання надає міському голові пропозиції про застосування передбачених договором і чинним законодавством санкцій; організовує проведення конкурсів з відбору суб’єктів оціночної діяльності та землевпорядних організацій для залучення до підготовки земельних ділянок до прямого продажу (права оренди) чи шляхом торгів; організовує процес вибору земельних ділянок та погодження місць розміщення об’єктів у місті; готує проекти договорів оренди земельних ділянок та контролює виконання їх умов; організовує здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті; бере участь у виконавчому провадженні щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, що за рішенням суду повинні бути повернені до земель міста; організовує підписання, від імені міської ради, актів приймання-передачі земельних ділянок, у тому числі в порядку виконання судових рішень та в інших випадках, передбачених законодавством; має право представляти інтереси міської ради, її виконавчого комітету в межах своїх повноважень в органах прокуратури, внутрішніх справ, юстиції та судових органах всіх рівнів; бере участь у роботах, пов’язаних із передачею земель права державної власності у комунальну власність; є розпорядником бюджетних коштів щодо виконання землевпорядних робіт, у тому числі і для отримання документів на право користування земельними ділянками; здійснює оперативне керівництво діяльністю унітарних комунальних підприємств міської ради, створених з метою надання послуг в сфері земельних відносин; готує в установленому порядку проекти рішень міської ради та її виконавчого комітету щодо створення, ліквідації, реорганізації, реєстрації, перереєстрації підпорядкованих йому унітарних комунальних підприємств міської ради.

Отже, як вбачається з вищенаведеного  Положення  з визначенням повноважень позивача затверджених рішеннями Дніпропетровської міської ради від 24.12.2004р., від 25.05.2005р., від 01.03.2006р. не визначено право позивача створювати комісії для дослідження  чи вирішення будь-якого питання, вказаним правом налідена лише міська рада.

Таким чином вимога відповідача до позивача, зазначена в пункті 5 оспорюваної вимоги є незаконною та такою, що суперечить чинному законодавству України.

Пунктом 6 оспорюваної вимоги відповідач зобов’язує позивача  вжити заходи щодо:

-          проведення інвентаризації пам’яток археології та земель історико-культурного призначення на території міста Дніпропетровська;

-          припинення розорювання пам’яток археології та земель історико-культурного призначення на території міста;

-          укладення охоронних договорів на кожну пам’ятку (курган) з органами місцевого самоврядування за погодженням з представником Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей;

-          визначення та відшкодування розмірів збитків, заподіяних державі  внаслідок розорення пам’яток археології.

Так, рішенням  Дніпропетровської міської ради від 21.09.2005р. № 36/30 “Про охорону археологічної спадщини”  визначено, що районні в у місті ради повинні  обстежити пам’ятки археології і вжити заходи щодо їх збереження, оформити охоронну документацію на пам’ятки археології, встановити охоронні знаки. Цим рішенням балансоутримувачами пам’яток археології визначено відділи комунального господарства районних у місті рад. Разом з тим, вищевказаним рішенням комітет та Голов АПУ зобов’язані забезпечити виконання Закону України “Про охорону археологічної спадщини”.

Отже,  із наведених  документів  судом встановлено, що районні у місті ради не підпорядковані комітету земельних відносин, на виконання рішення міської ради від 21.09.2005р. комітетом, при організації роботи постійно діючої комісії міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів у місті, враховується висновок обласного центру охорони історико-культурних цінностей про наявність на земельних ділянках об’єктів археологічної спадщини з метою недопущення їх знищення.

Таким чином,  зазначена  в пункті 6 вимога  відповідача до позивача виходить за межі компетенції позивача, а тому  є незаконною.

Пунктом 7 оспорюваної вимоги відповідач зобов’язує позивача інформувати Державну податкову адміністрацію у Дніпропетровській області щодо наявної заборгованості по платі за оренду земельних ділянок в сумі 3040,0 тис.грн. з метою її стягнення до бюджету в розрізі землекористувачів. Також,  в цьому пункті відповідач зобов’язує позивача запровадити практику щоквартального інформування податкових органів про стан заборгованості, згідно із фіскальним кадастром та проведення систематичних взаємозвірок в зазначені терміни.

Однак, ні Положенням про комітет земельних відносин міської ради, ні ст. ст. 10, 14  Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” на які посилається відповідач  у  листі-вимозі від 15.11.2006р., не  визначений обов’язок позивача інформувати відповідні районні Державні податкові інспекції, а отже, відповідно до ст. 19 Конституції України вимога відповідача не може встановлювати обов’язок для позивача, який не передбачений чинним законодавством України, а тому такі вимоги є незаконними та є такими, що суперечать вимогам законодавства України.

Відповідно до  п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представники відповідача    в судовому   засіданні не надали та не навели  жодних доказів, які б спростовували вищезазначені докази та доказів того, до зазначені вимоги в листі від 15.11.2006р.  належать  до компетенції позивача.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 10 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, ст.ст. 125,126, 196, 204, 211, 212 Земельного кодексу України,  ст. 18 Закону України “Про оцінку земель”, ст. 23 Закону України “Про плату за землю, ст.ст. 1, 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”,  ст. 4 Закону України “Про державний контроль за використанням і охороною земель”, ст.ст. 71, 94,  160, 161, 162, 163,  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні  вимоги позивача задовольнити.

1. Визнати незаконними та нечинними вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 15.11.2006р. № 07-05-15/7379 винесені на підставі акту від 01.11.2006р. № 07-24/36.

2. Стягнути з  Державного бюджету України в особі Відділення Держказначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ( 49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7 , р/р 0005 у відділенні Банку УДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, , КБК 22090200) на користь Комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради ( 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Мечнікова,6, ) – судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.В. Жукова

Постанова підписана  12.04.2007р. відповідно до ст. 160 КАСУ.