СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.07                                                                                 Справа № 16/632

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТК", м. Луганськ

до  Відкритого акціонерного товариства "Краснолуцький завод будівельних матеріалів № 6",   м. Красний Луч Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне підприємство "Торгівельний  дім –СВ", м. Луганськ

про  стягнення 196337 грн. 14 коп. збитків

при секретарі судового засідання Кочетовій О.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Колотович Д.О., адвокат,

Гетман Л.І., дов. від 07.09.06. №360,

від відповідача –не прибув,

від третьої особи –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про відшкодування збитків у сумі 76091грн. та стягнення матеріальної шкоди у сумі 120246грн. за пошкодження власного майна позивача, яким відповідач протиправно користувався протягом терміну зберігання цього майна. Листом  від 22.12.06. №77/10 позивач уточнив позовні вимоги і заявив до стягнення збитки у сумі 196337,14грн. за пошкодження майна, переданого відповідачу на зберігання.

Факт зберігання майна відповідачем встановлено рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.06. по справі №13/299.

Відповідач відзиву на позов не надав, у судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "МТК", м. Луганськ (позивач) і Приватним підприємством "Торгівельний  дім –СВ", м. Луганськ (третя особа) 03.11.04. було укладено договір оренди (а.с.27), на підставі якого третя особа отримала у тимчасове платне користування –в оренду, а позивач передав –власне майно: автомобільний кран МАЗ КС 3577 з державним реєстраційним номером 129-40 АР, випущений у 1992 році на Іванівському заводі автокранів (Росія) з заводським номером 1585, кузовом ХТМ 533700N00014102 білого кольору (далі за текстом – майно) на строк до 31.12.04.

Третя особа передала власне майно позивача на зберігання Відкритому акціонерному товариству "Краснолуцький завод будівельних матеріалів № 6",   м. Красний Луч Луганської області (відповідач).

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.06. №13/299 відповідача було зобов’язано повернути власнику (позивачу) його власне майно, що підтверджено актом прийому-передачі від 01.11.04.

Позивач, у ході виконання вказаного рішення суду, отримав своє майно, про що було підписано акт прийому-передачі від 21.08.06., але автокран не був придатний до експлуатації і позивач звернувся до компетентного спеціаліста для огляду автотранспортного засобу та виготовлення експертного висновку про технічний стан механізму.

Висновком експертного обстеження майна, виконаним Малим приватним виробничо-впроваджевальним підприємством «Резонанс»22.08.06., встановлено, що автокран не може бути використано за його технологічним призначенням і до подальшої експлуатації механізм не може бути допущено (а.с.51-60).

Позивач звернувся до спеціаліста для встановлення розміру збитків, спричинених відповідачем пошкодженням майна, та отримав висновок спеціаліста експертного авто товарознавчого дослідження, виконаний приватним підприємцем Шишкіним О.С. (а.с.34-46). Висновком спеціаліста від 02.10.06. встановлено, що вартість матеріальних збитків з технічної точкі зору може скласти 76091грн.

Намагаючись відновити стан пошкодженого відповідачем майна, позивач уклав з Товариством з обмежено відповідальністю Виробничим підприємством «Бумер»договір на проведення ремонту автокрану від 25.09.06. №209, витрати за яким відповідно до проведених розрахунків становитимуть позивачу 196337,14грн. (а.с.64-129), у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 196337,14грн. за пошкодження майна при зберіганні.

Відповідач у судове засідання не з’явився, доводів позивача не оспорив.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази позовних вимог у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України учасник господарських відносин, який спричинив шкоду своїми діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, повинен відшкодувати завдану шкоду суб’єкту, права якого порушено, у повному обсязі. Між сторонами у справі не було укладено договору на зберігання власного майна позивача, тобто, сторони не перебували у договірних правовідносинах по зберіганню майна, і, за таких обставин, має місце деліктний обов’язок відповідача (спричинитель шкоди –боржник) по відшкодуванню шкоди позивачу (потерпілому –кредитору).

Дослідивши матеріали справи та вислухав представника позивача, суд дійшов висновку, що порушено право позивача на господарське володіння власним предметом –автокраном –у справному та придатному до експлуатації  стані, у результаті чого позивачу спричинено збитки на суму 196337,14грн., які позивач має витратити на відновлення та ввід в експлуатацію власного автотранспортного засобу. Дане цивільне право позивача порушено відповідачем при зберіганні останнім (протягом строку зберігання) власного майна позивача без договору зберігання, в результаті чого автокран був розукомплектований та пошкоджений. Таким чином, при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками –у позивача виникло право на відшкодування шкоди, а у відповідача виник обов’язок по відшкодуванню позивачу шкоди в розмірі проведення ремонту та відновлення майна на суму 196337,14грн. у зв’язку з винною поведінкою відповідача, яка мала місце при пошкодженні власного майна позивача.

Вину відповідача у спричиненні шкоди доводить той факт, що третій особі майно було передано позивачем на виконання умов договору оренди від 03.01.04. у справному та пригодному до експлуатації стані, як вбачається з акту прийому-передачі від 01.11.04. до договору оренди(а.с.130).

В цей же день –01.11.04. –майно було передано на зберігання відповідачу без визначення строку зберігання і суттєвих умов зберігання, тобто, права на використання майна відповідачу надано не було. Дані факти встановлені рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.06. по справі №13/299 і не повинні доводитись заново. Цим же рішенням відповідача було зобов’язано негайно повернути позивачу його власне майно (автокран) і в процесі виконання рішення суду відповідач повернув майно позивачу. Таким чином, протягом майже 2 роки майно перебувало у відповідача, при цьому 01.11.04. автокран був у придатному до експлуатації стані, а 22.08.06., коли позивач отримав в своє володіння власне майно, використовувати це майно за його призначенням стало неможливо, що підтверджено висновком експертного обстеження майна (а.с.51-60), виконаним Малим приватним виробничо-впроваджевальним підприємством «Резонанс»22.08.06. . За таких підстав, суд дійшов висновку про вчинення відповідачем неправомірних (заборонених) дій по відношенню до майна позивача та вину відповідача в формі умислу (або необережності) у спричиненні шкоди позивачу при зберіганні речі і настання для відповідача цивільно-правової відповідальності за майнове порушення на загальних підставах –ст.ст.950, 1166, 1192 ЦК України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України зберігач (відповідач) зобов’язаний довести суду відсутність своєї вини у спричиненні шкоди позивачу, але відповідач у судове засідання не з’явився і доводів позивача не оспорив.

Одним зі способів відшкодування шкоди, спричиненої майну позивача, це –відшкодувати шкоду у повному обсязі. Згідно з ч.2ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається як вартість необхідних для відновлення пошкодженої речі робіт. З матеріалів справи –договору між позивачем і Товариством з обмежено відповідальністю Виробничим підприємством «Бумер»на проведення ремонту автокрану від 25.09.06. №209, розрахунків  (калькуляції) вартості ремонтних робіт за цим договором –вбачається, що роботи по відновленню пошкодженої відповідачем речі становитимуть позивачу 196337,14грн. (а.с.64-129) і як спосіб захисту свого порушеного права позивач просить суд зобов’язати відповідача відшкодувати шкоду, спричинену відповідачем майну позивача, та стягнути з відповідача збитки у сумі 196337,14грн.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, оцінивши докази позивача до позовних вимог як належні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити і зобов’язати відповідача відшкодувати позивачу 196337,14грн.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.16,22,950,1166,1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 33,34,35,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Краснолуцький завод будівельних матеріалів № 6",   м. Красний Луч Луганської області, ід. код 01234993 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МТК", м. Луганськ, вул. Відродження, 2-а, ід. код 31595065 збитки у сумі 196337,14грн., витрати на державне мито у сумі 1963,37грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 15.01.07.

Суддя                                                                                   Р.М.Шеліхіна