КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2007                                                                                           № 36/231

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури – Савицька О.В.

від КМУ – Джерелюк Т.В. дов. № 62/в від 04.04.2007р.

від Інституту –  Шевчук О.М.  дов. № 741 від 09.10.2007р.

від відповідача 1– Ясюк Г.І. дов. № 7-к від 15.01.2007р.

від відповідача 2 – не з’явився

від відповідача 3 – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Обухівський райагротехсервіс" №22/08-1 від 22.08.2007р.

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.08.2007

у справі № 36/231

за позовом                               Заступника генерального прокурора України в інтересах держави в особіКабінету Міністрів України, Української академії аграрних наук в особі Інституту садівництва Української академії аграрних наук

до                                                   Київської обласної державної адміністрації

Києво-Святошинської районної державної адміністрації

відкритого акціонерного товариства "Обухівський "Райагротехсервіс"

про                                                  визнання недійсними розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 22.10.2003 № 635 "Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб", розпорядження  Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 20.11.2003р. № 488 та договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.08.2007 (суддя Трофименко Т.Ю.) задоволено позов заступника генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабміну України, Української академії аграрних наук в особі Інституту садівництва Української академії аграрних наук та визнано недійсними розпорядження Київської облдержадміністрації від 22.10.2003 № 635 "Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб" та відповідне розпорядження  Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 20.11.2003р. № 488, а також договір оренди земельної ділянки від 27.11.2003р., укладений між Київською облдержадміністрацією в особі заступника голови Києво-Святошинської райдержадміністрації та ВАТ "Обухівський "Райагротехсервіс". Рішення суду мотивоване тим, що вилучення земельних ділянок у Інституту садівництва Української академії аграрних наук було здійснено без погодження із землекористувачем та без згоди Президії Академії (згода останньої є обов’язковою відповідно до п. 3.3. Статуту Інституту); що погодження ДГ “Новосілки”, яке входить до складу Інституту, не є погодженням землекористувача, оскільки не мало правовстановлюючих документів на земельну ділянку; що оскаржувані розпорядження були прийняті першим та другим відповідачами з перевищенням наданих їм законом повноважень, оскільки вилучення земельної ділянки в даному випадку може здійснюватися лише за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВАТ "Обухівський "Райагротехсервіс" просить його скасувати. Заявник скарги вказує, що вирішення даного спору, як спору між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, віднесено до компетенції адміністративних судів; що предмет спору жодним чином не стосується КМУ, а позов прокурора подано в інтересах Інституту садівництва Української академії аграрних наук, яке не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування; що відповідачами за позовами прокурора можуть бути лише фізичні або юридичні особи, а не суб’єкти владних повноважень; що прокурором пропущено строк позовної давності, підстави для поновлення якого відсутні. Товариство також зазначає, що помилковим є висновок суду про неможливість передання зазначеної земельної ділянки у приватну власність та про зміну форми власності з державної на приватну в результаті прийняття спірних розпоряджень, оскільки земельна ділянка передана товариству в тимчасове користування; що неправомірним є визнання одним рішення суду недійсними і розпоряджень і договору, укладеного на їх виконання; що судом безпідставно не було застосовано вимоги ст. 35 ГПК України щодо обов’язковості для суду обставин, встановлених Дніпровським районним судом м. Києва при розгляді цивільної справи № 2-2119/07; що прокурором не надано документів на підтвердження того, що на момент вилучення земельної ділянки її користувачем був Інститут; що передача земельної ділянки сільськогосподарському підприємству, до якого відноситься товариство, під розміщення внутрігосподарських об’єктів не є зміною цільового призначення земельної ділянки.

Прокурор та представники позивачів в судовому засіданні апеляційної інстанції проти скарги заперечили та просили рішення господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Оскільки предметом спору у даній справі є право користування земельною ділянкою та відновлення права Інституту, що було порушене товариством „Обухівський райагротехсервіс", яке на підставі рішень владних органів претендує на користування землею, то такий спір про право незалежно від участі в ньому органів, якими земельна ділянка надана товариству у користування, повинен вирішуватись в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

За рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3 рп/99 прокурори та їх заступники подають позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під інтересами держави слід розуміти здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної екологічної, інформаційної, економічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб’єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.  Інтерес держави  в даному випадку вбачається в діяльності Інституту садівництва, що є державною, бюджетною, науковою установою, підпорядкованою Українській академії аграрних наук. Згідно      п. 2.2. Статуту Інституту садівництва основними напрямами його діяльності є: проведення наукових досліджень з усього комплексу питань розвитку галузі селекція, розсадництво, агротехніка, захист рослин, механізація, зберігання та переробка плодів та ягід, економіка та організація садівництва, розробка на базі цих досліджень пропозицій по прискоренню науково-технічного прогресу з садівництва; створення інтродукція та вивчення сортів плодових, ягідних і горіхоплідних культур, добір для закладання інтенсивних насаджень садів і ягідників; розробка нових і вдосконалення існуючих технологій виробництва плодів, ягід та садивного матеріалу тощо. Для здійснення цієї, безперечно необхідної державі діяльності, виконання статутних цілей і завдань за Інститутом закріплені землі Української академії аграрних наук, надані йому згідно з державним актом на право користування землею (п. 3.3. Статуту).

Судом встановлено, що Інститут садівництва Української академії аграрних наук був постійним землекористувачем земельної ділянки площею 317,30 га наданої для сільськогосподарського використання на підставі державного акту на право постійного користування землею від 06.05.1997 р.   І-КВ № 001739, виданого Чабанівською селищною Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області відповідно до рішення її виконкому від 25.04.1997 р. № 35.

Положенням абз. 2 п. 3.3. Статуту Інституту встановлено, що землі надані Інституту для виконання його статутних цілей і завдань, не можуть передаватись в недержавну власність, на них не можуть створюватись сільськогосподарські кооперативи, селянські (фермерські) господарства. Вилучення земель без згоди Президії Академії не допускається.

Відповідно до п. 1.6. Статуту Інституту в редакції від 04.02.2003р., до його складу входить ряд господарюючих суб'єктів, в тому числі і Дослідне господарство „Новосілки" Інституту садівництва. Згідно п. 3.8. Статуту кожен господарюючий суб'єкт звітує перед Інститутом за свою наукову і виробничу діяльність, яку здійснює згідно з чинним законодавством, статутом Академії, статутом інституту та своїм статутом.

Наказом Української академії аграрних наук „Про деякі зміни в організації наукової та  виробничої діяльності  в  системі  УААН"  від  29.11.2002  р.  №  95   було вирішено надати дослідному господарству „Новосілки" Інституту садівництва статус юридичної особи, наділити основними і оборонними коштами і закріпити земельну ділянку.

Спірним розпорядженням Київської обласної держадміністрації від 22.10.2003 року № 635 “Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб” (п. 1.1.) було вилучено та передано в оренду на 49 років земельну ділянку із земель державного господарства „Новосілки" на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району площею 7,5 га (ріллі - 5,0 га, багаторічних насаджень -2,0 га, полезахисних лісосмуг – 0,5 га) ВАТ „Обухівський райагротехсервіс" під розміщення внутрігосподарських об'єктів. Пунктом 3 цього розпорядження було доручено Києво-Святошинській райдержадміністрації укласти та підписати від імені обласної держадміністрації договір оренди земельної ділянки за умови попереднього відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у встановленому порядку, а голові Києво-Святошинської райдержадміністрації видати відповідні розпорядження.

Розпорядженням Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 20.11.2003р. № 488 “Про укладання договору оренди земельної ділянки для несільськогосподарських потреб” заступнику голови райдержадміністрації Косенку Г.М., за дорученням облдержадміністрації вказано укласти договір оренди земельної ділянки площею 7,5 га з них: рілля - 5,0 га, багаторічні насадження - 2,0 га, полезахисні лісосмуги - 0,5 га для розміщення внутрігосподарських об'єктів в межах Чабанівської селищної ради ВАТ „Обухівський райагротехсервіс" та оформити необхідні для вчинення цієї угоди документи.

Відповідно до пунктів 2, 10 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Державний акт І-КВ № 001208 на право постійного користування земельною ділянкою площею 177,07 га для сільськогосподарського виробництва ДГ „Новосілки" було видано та зареєстровано лише 30.12.2003р., тобто на момент надання 04.07.2003р. ДГ “Новосілки” погодження  товариству "Обухівський "Райагротехсервіс" та видання спірних розпоряджень  Київської обласної держадміністрації від 22.10.2003р. та Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 20.11.2003р., землекористувачем спірної земельної ділянки згідно акту на право постійного користування землею від 06.05.1997 був Інститут садівництва Української академії аграрних наук, а доказів згоди Інституту садівництва на вилучення з постійного його користування земельної ділянки площею 7,5 га представниками відповідачів суду не надано.

В даному випадку було також порушено вимоги аб3. 2 п. 3.3. Статуту Інституту садівництва, відповідно до якого вилучення земель без згоди Президії Академії не допускається.

Крім того, згідно п. 6 ст. 149 Земельного кодексу України обласним державним адміністраціям надано право вилучати земельні ділянки державної власності, що знаходяться на їх території та перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті. Отже, обласні державні адміністрації за межами населених пунктів не в праві вилучати земельні ділянки державної власності, якщо їх вилучення входить до компетенції Кабінету Міністрів України. Частиною 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні, – ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків визначених частинами п'ятою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього кодексу.

Також відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України “Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України” в редакції від 07.02.2002р. вилучення земельних ділянок Національної академії наук України може здійснюватися лише за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскаржувані розпорядження Київської облдержадміністрації від 22.10.2003 року № 635 та Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 20.11.2003р. № 488 про вилучення та передачу в оренду земельних ділянок площею 7,5 га (ріллі - 5,0 га, багаторічних насаджень - 2,0 га, полезахисних лісосмуг - 0,5 га) ВАТ „Обухівський райагротехсервіс" для несільськогосподарських потреб були винесені з перевищенням наданих законом повноважень та при відсутності погодження такого вилучення землекористувачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції  обгрунтованано та правомірно визнав недійсними розпорядження Київської облдержадміністрації від 22.10.2003 року № 635 та Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 20.11.2003 року № 488.

Оскільки на підставі цих спірних розпоряджень між Київською облдержадміністрацією та ВАТ „Обухівський райагротехсервіс" було укладено договір оренди земельної ділянки №1 від 27.11.2003р., то визнання недійсними розпоряджень тягнене також визнання недійсним і договору.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки рішенням Дніпровського районного суду від 14.03.2007 р., яким відмовлено в задоволенні позову Сердюк С.П. до Ткаченко А.В. та ВАТ „Обухівський райагротехсервіс" про зобов'язання привести договір оренди земельної ділянки від 27.11.2003 р. у відповідність до законодавства України, встановлено факт відповідності договору оренди земельної ділянки вимогам чинного законодавства на момент його укладення та досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору без  дослідження фактичних обставин, які передували укладанню договору і додержання яких є обов'язковим, то факти встановлені судовим рішенням у цій цивільній справі, не можуть бути прийняті судом, як факт доведеності дійсності спірного договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні

Керуючись ст. ст. 101, 103,  105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 17.08.2007 р. у справі №36/231 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Обухівський "Райагротехсервіс" – без задоволення.

2. Справу № 36/231 повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді