КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2007                                                                                           № 32/399

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:            Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

Від позивача – Ніколаєв О. В. – по довіреності.

Від відповідача 1 – Науменко О. Г. – по довіреності.

Від відповідача 2 – не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організцій інвалідів України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.09.2007 р.

у справі № 32/399

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасизалізобетонбуд"

до                                                   Підприємства "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організцій інвалідів України"

Громадської організації "Народна кредитна спілка "Добробут"

про                                                  стягнення 1 973 343,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача-1 1 973 343,60 грн., в тому числі 684 467,68 грн. орендної плати, 45 427,49 грн. пені, 18 876,17 грн. 3 % річних від простроченої суми, 57 906,76 грн. інфляційних нарахувань за весь час прострочення та 1 166 665,50 грн. неустойки у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.08.2007 р. за заявленим клопотанням позивача було залучено до участі у справі в якості другого відповідача – Громадську організацію “Народна кредитна спілка “Добробут”.

04.09.2007 р. позивач подав до Господарського суду м. Києва уточнення до своїх позовних вимог, в якому просить стягнути солідарно з Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів” та Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” на користь позивача 1 973 343,60 грн., в тому числі 684 467,68 грн. орендної плати, 45 427,49 грн. пені, 18 876,17 грн. 3% річних від простроченої суми, 57 906,76 грн. інфляційних нарахувань за весь час прострочення та 1 166 665,50 грн. неустойки у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. у справі № 32/399 позов ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” до Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” та Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” про стягнення 1 973 343,60 грн. був повністю задоволений.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Підприємство “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, в позові відмовити, оскільки вважає, що рішення було прийняте по неповно з’ясованим обставинам з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Громадська організація “Народна кредитна спілка “Добробут” звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати частково – в частині солідарного стягнення з Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Черкасизалізобетонбуд” та прийняти нове рішення, яким у позові до Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” повністю відмовити, оскільки вважає, що рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 32/399, розгляд справи призначений на 29.11.2007 р.

29.11.2007 р. представник Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” у судове засідання не з’явився хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час проведення судового засідання.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа переглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційні скарги, доповнення Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” до своєї апеляційної скарги, відзив позивача на апеляційні скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2002 р. між Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” (замовник-генінвестор) та Підприємством “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів” (генпідрядник-інвестор) був укладений генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний контракт № 1/Б/02 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 208.

Пунктом 1 статті 319 Господарського Кодексу України встановлено, що договір підряду на капітальне будівництво може укладати замовник з одним підрядником або з двома і більше підрядниками.

Пункт 2 статті 319 Господарського Кодексу України встановлює, що підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками – як замовник.

22.09.2005 р. між ТОВ “Черкасизалізобетонбуд” та Підприємством “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів” був укладений договір-підряду оренди крана КБ-674.

Згідно пункту 1 статті 317 Господарського Кодексу України, підрядними відносинами у капітальному будівництві є, зокрема, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, які виконуються суб’єктами господарювання для інших суб’єктів або на їх   замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Відповідно до пункту 1 ст. 318 Господарського Кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов’язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов’язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об’єкти і оплатити їх.

Пунктом 1 статті 283 Господарського Кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Так, відповідно до умов договору-підряду оренди крана відповідач-1 для механізації будівництва та виконання будівельно-монтажних робіт замовив баштовий кран КБ-647, а позивач зобов’язався надати в оренду баштовий кран, здійснити його демонтаж, перебазування.

Згідно пункту 1 ст. 321 Господарського Кодексу України у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення.

Договором-підряду оренди крану від 22.09.2005 р. передбачено, що вартість експлуатації крану становить 100 000,00 грн. у місяць, вартість монтажу крану становить 80 000,00 грн., вартість перебазування крану становить 88 000,00 грн., вартість демонтажу крану становить 75 000,00 грн. (п. п. 1.2. – 1.5. договору-підряду оренди крана). Розрахунки за виконані роботи між сторонами проводяться щомісячно за договірною ціною на підставі актів вартості виконаних робіт (надання послуг), підписаних уповноваженими представниками сторін і завірених печаткою (п. 2.1. договору-підряду оренди крана).

Відповідно пункту 1 ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як свідчать матеріали справи, відповідач-1 прийняв у строкове платне користування баштовий кран КБ-674, згідно з підписаним актом приймання-передачі від 10.01.2006 р., та зобов’язався сплачувати орендну плату та інші платежі по договору оренди до 5 числа місяця наступного за звітним. Розмір орендної плати за період з 10.01.2006 р. по 18.10.2006 р., плати за монтаж, перебазування та демонтаж крану КБ-674 складає 1 173 967,68 грн. Відповідач-1 розрахувався по договору-підряду оренди крану частково, в сумі 489 500 грн.: 30.09.2005 р. – 140 000,00 грн., 25.05.2006 р. – 349 500,00 грн. Таким чином, борг відповідача-1  по договору-підряду оренди крана від 22.09.2005 р. складає 684 467,68 грн.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського Кодексу України).

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного Кодексу України). Пунктом 5.4. договору-підряду оренди крана передбачено, що в разі прострочення відповідачем-1 термінів оплати, відповідач-1 сплачує позивачу за кожен день прострочення платежу пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу.

Згідно пункту 1 ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України).

Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання, (ст. 549 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України “Про несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, виходячи з суми заборгованості відповідача-1 за прострочення платежів за експлуатацію крана КБ-674, сума пені становить 45 427,49 грн.

Пунктом 1 ст. 220 Господарського Кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання господарського зобов’язання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також          3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три відсотки річних від простроченої відповідачем суми за період з 05.11.2006 р. по 18.06.2007 р. включно становлять 18 876,17 грн.; сума врахування інфляції за період прострочення становить – 54 132,68 грн.

Згідно ст. 782 Цивільного Кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

09.10.2006 р. позивач надіслав відповідачу-1 повідомлення-вимогу про відмову від договору-підряду оренди крана. Повідомлення про відмову відповідач отримав 18.10.2006 р., що підтверджується листом відповідача (документи в матеріалах справи). Отже, договір підряду-оренди крану від 22.09.2005 р. розірваний 18.10.2006 р.

Пункт 1 статті 785 Цивільного Кодексу України встановлює, що у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідач передав баштовий кран позивачу 11.04.2007 р., час прострочення відповідача по передачі баштового крану із строкового платного користування по договору-підряду оренди крана становить 175 днів – з 18.10.2006 р. по 11.04.2007 р.

Пунктом 2 ст. 785 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача в зв’язку з несвоєчасним поверненням орендованого майна становить 1 166 665,50 грн.

Відповідно до умов пункту 3.2. генерального довгострокового інвестиційно-підрядного контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002 р., укладеного між Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” та Підприємством “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів”, платежі та розрахунки за контрактом відбуваються безпосередньо від Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” до Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів”, у тому числі суми по платежах за роботи, які виконуються субпідрядниками, які пов’язані із будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 208.

Баштовий кран КБ-674, що був переданий Підприємству “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організацій інвалідів” в оренду на підставі договору-підряду оренди крану від 22.09.2005 р. використовувався для будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 208.

При укладанні договору-підряду оренди крану від 22.09.2005 р. його умови були погоджені з Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут”, про що    свідчить підпис  уповноваженої особи,  завірений  печаткою  Громадської  організації  “Народна кредитна спілка “Добробут”.

Враховуючи вище викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Громадська організація “Народна кредитна спілка “Добробут” була обізнана про умови договору-підряду оренди крану від 22.09.2005 р., погодила його та фактично зобов’язалася сплачувати орендну плату за користування баштовим краном.

Відповідно до ст. 541 Цивільного Кодексу України солідарний обов’язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов’язання. У разі солідарного обов’язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов’язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (пункт 1 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Кредитор, який одержав виконання обов’язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників (пункт 2 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Солідарні боржники залишаються зобов’язаними доти, доки їхній обов’язок не буде виконаний у повному обсязі (абз. 2 пункту 2 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Колегія погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що твердження позивача про солідарну відповідальність відповідачів є обґрунтованим.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

У своїй апеляційній скарзі та доповненні до неї Підприємство “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” стверджує, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не було відкладено розгляд даної справи у зв’язку з поданою відповідачем-1 18.09.2007 р. заявою № 70 про неможливість участі в судовому засіданні повноважного представника в зв’язку з хворобою. Однак, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд даної справи (ухвали від 15.08.2007 р. та 28.08.2007 р.; 06.09.2007 р. в розгляді даної справи було оголошено перерву до 18.09.2007 р.). На думку колегії, наявні в суді першої інстанції матеріали у даній справі були достатніми для розгляду справи та винесення рішення.

Крім того, згідно ст. 75 ГПК України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Також у своїй апеляційній скарзі Підприємство “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” стверджує, що суд першої інстанції неповно з’ясував обставини справи – не прийняв до уваги пояснення відповідача-1 про відсутність суттєвих умов необхідних для експлуатації орендованого крану в частині передачі технічної документації на нього та реєстрації крану в органах державного нагляду охорони праці, без чого експлуатація крану неможлива. На думку колегії, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги згадані вище пояснення відповідача-1, оскільки вони не стосуються предмету спору у даній справі.

Необґрунтованим є твердженням скаржника – Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” про те, що місцевий господарський суд помилково залучив його в якості другого відповідача, оскільки він не є стороною договору-підряду оренди крану. При цьому колегією береться до уваги наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 541 Цивільного Кодексу України солідарний обов’язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов’язання. У разі солідарного обов’язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов’язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (пункт 1 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Кредитор, який одержав виконання обов’язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників (пункт 2 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Солідарні боржники залишаються зобов’язаними доти, доки їхній обов’язок не буде виконаний у повному обсязі (абз. 2 пункту 2 ст. 543 Цивільного Кодексу України).

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно залучив Громадську організацію “Народна кредитна спілка “Добробут” до участі у даній справі в якості другого відповідача.

Враховуючи викладене вище, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. у справі № 32/399 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів” та Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” на рішення Господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. у справі № 32/399 – залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.09.2007 р. у справі            № 32/399 – залишити без змін.

3. Матеріали справи № 32/399 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Синиця  О.Ф.

06.12.07 (відправлено)