ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"25" січня 2007 р.
Справа №  02/5476

Господарський
суд Черкаської області в складі
головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового засідання
Олененко С.П., за участю представників:

приватного підприємства
"БМТ-СТИЛЬ": Сердюк О.І. -за довіреністю,

підприємця: Воробйов А.В.- адвокат,
Ульянов С.М. -за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу

за позовом
приватного підприємства "БМТ-СТИЛЬ"

до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

про
розірвання договору і повернення 4800 грн.

та за зустрічним позовом
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до
приватного підприємства "БМТ-СТИЛЬ"

про
зобов'язання вчинити дії та стягнення 3200 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством
"БМТ-СТИЛЬ" (далі -
підприємство) заявлено позов про розірвання договору НОМЕР_1 та про
повернення коштів в сумі 4800 грн., які були перераховані підприємством
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (далі- підприємець) в якості авансу на  виготовлення 500 штук щоденників.  В обґрунтування позовних вимог  підприємство вказує на те,  що ним було виконано  договірні зобов'язання і перераховано 4800
грн. авансу в установлений договором строк, а підприємець  допустила істотні відступи від умов договору,
а саме:  не виготовила щоденники в строк
до 08.09.2006р., що передбачено договором, в зв'язку з чим  підприємство не змогло  використати щоденники на виставці REX-2006 в
період з 12 по 15 вересня 2006 року, як це планувалося;  13.09.206 року підприємство відмовилося
прийняти щоденники від організації
“Аква-Марін”,  що не є стороною за
договором в зв'язку з тим, що запропоновані щоденники мали ряд недоліків та
невідповідностей умовам договору. і не погодилося  прийняти щоденними 26.09.2006 року, як це
пропонував підприємець. Підприємство вважає,
що мають місце істотні відступи від умов договору з боку  підприємця і це на момент проведення виставки
позбавило підприємство того, на що воно розраховувало при укладенні договору
підряду із підприємцем, і в зв'язку з цим підприємство просить  розірвати договір НОМЕР_1 (з додатком № 1) та
зобов'язати підприємця  повернути
підприємству грошові кошти в сумі 4800 грн., які були перераховані в якості
авансу відповідно до цього договору.

21 листопада 2006 року судом
прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (підприємця) до ПП "БМТ-СТИЛЬ", у якій вона
просить зобов'язати  підприємство
прийняти виготовлені відповідно до умов договору щоденники в кількості 500
штук, стягнути із підприємства 3 200 грн. боргу за виконані роботи та відшкодувати
підприємцю понесені судові витрати,  в
тому числі 1000 грн. витрат на оплату послуг адвоката;  заперечує проти розірвання договору і
повернення підприємству  авансу,
стверджуючи,  що нею  виконано умови договору,  що щоденники було виготовлено пізніше в
зв'язку з тим,  що під час прийняття
перших пробних примірників  підприємством
було висловлено побажання щодо заміни деяких елементів щоденників і підприємцем  вживалися заходи для врахування побажань
підприємства, як замовника;  що
підприємством не вказувалося у договорі і в подальших переговорах про те,  що ці щоденники планувалися для використання
на виставці.

Представник  підприємства у судовому  засіданні підтримав
первісний позов повністю, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову та
пояснив, що підприємець ОСОБА_1 в установлений договором строк  не передала
підприємству замовлену ним продукцію - щоденники  (що вона не заперечує в своїх листах), і
підприємство не змогло скористатися замовленою продукцією і надати відвідувачам
виставки щоденники в рекламних цілях запланованих підприємством, в зв'язку з
чим підприємство втратило інтерес до щоденників та на підставі цього висуває
вимоги щодо розірвання договору  та
повернення перерахованих коштів;  про
повернення грошей підприємство ставило вимогу підприємцю в листі НОМЕР_2, а
вимога повернення грошей має наступний правовий наслідок - розрив договірних
відносин, хоча на думку представника підприємства жодна із норм ЦК України
не  зобов'язує сторони обов'язково
звертатись одна до одної з пропозицією про розірвання договору, а дає право
відразу звертатися до суду за захистом
своїх порушених прав.

Представники  підприємця у судовому засіданні заперечили
проти первісного позову з мотивів його безпідставності та необґрунтованості,
оскільки в договорі відсутні ті вимоги до щоденників, про які вказує
підприємство, та пояснили, що спочатку підприємець виготовила примірні зразки,
а після висловлення підприємством своїх побажань  підприємець виготовила 500 штук щоденників із
врахуванням побажань підприємства  і про
їх виготовлення повідомляла йому в листах; а
підприємство повідомило про свою відмову від продукції лише 25.09.2006
року -після отримання листа підприємця від 20.09.2006 року із проханням
прийняти виготовлені щоденники 26.09.2006 року; представники повідомили, що 500
штук  щоденників знаходяться на складі,
готові до передачі  підприємству, а також
пояснили, що слово Akvamarin на листах підприємця ОСОБА_1 не впливає на
правовідносини між сторонами, так як листи підписувалися підприємцем  ОСОБА_1 і скріплялися її печаткою,  юридичної особи із такою назвою не
існує.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва із 17.01.2007 року по 25.01.2007 року.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, суд  встановив наступне.

Приватне підприємство
"БМТ-СТИЛЬ"   в особі  директора Малюти Р.М. та суб'єкт  підприємницької діяльності фізична особа
ОСОБА_1  (підприємець) уклали договір
НОМЕР_1, за умовами якого підприємець взяла на себе зобов'язання по виготовленню
щоденника за затвердженим макетом із затверджених матеріалів, в строк не
пізніше 8 вересня за умови виконання підприємством  пункту 3.2. договору про оплату, а
підприємство зобов'язалося  своєчасно
прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість згідно умов
цього договору. Відповідно до пункту 2.1. договору загальна вартість договору
складає 8000 грн.

В пункті 3.2. договору визначено,
що оплата вартості матеріалів та робіт здійснюється  підприємством (як замовником)  шляхом перерахування  авансу у розмірі  4800 грн. на рахунок підприємця (як
підрядника) протягом трьох банківських днів з моменту підписання даного
договору, але не пізніше 30.08.2006 року. Остаточний розрахунок  між замовником та підрядником в сумі 3200
грн. здійснюється протягом  3-х
банківських днів з моменту фактичної передачі матеріалів в повному об'ємі та
підписання видаткових документів.

Як вбачається  із матеріалів справи і визнається
підприємцем,  ПП
"БМТ-СТИЛЬ"  перерахувало на
рахунок підприємця кошти в сумі 4800 грн. платіжним дорученням НОМЕР_3 (а.с.
16) як оплату за щоденники  згідно рах.
НОМЕР_4, в т.ч. ПДВ.

Підприємець дійсно не передала
щоденники підприємству в строк, встановлений договором -не пізніше 8 вересня
2006 року.  Однак, суд зазначає
наступне.

До договору додається підписаний
сторонами Додаток № 1, в якому вказано,
що кількість щоденників  повинна
бути 500  штук,  розмір - А4 в розгорнутому вигляді,  кількість кольорів: 12 вкладишів 4+4,
сторінки 1+1, 2 вкладиші пластику А5 розміру;
папір: вкладиші-200г/м.кв. листочки офсет-80г/м.кв.;  метод скріплення: пружина;  також вказано, що підрядник зобов'язується
забезпечити передачу кольорів згідно підписаних оригінал-макетів.

Тобто, у даному додатку сторони
визначили основні вимоги до щоденників, які зобов'язався виконати підприємець.
Однак, як вбачається із поданих суду матеріалів,  між сторонами виникли деякі розбіжності  стосовно щоденників. Так,  у листі від 25.09.2006 року на адресу
підприємця (а.с. 48) підприємство заявило про те, що ним не було прийнято
пред'явлені підприємцем 12.09.2006 року декілька щоденників в зв'язку із
наявністю ряду недоліків у них.  Однак,
суду не подано доказів повідомлення  в
той момент підприємцю про відмову від договору та про повернення авансу.

Суд вважає помилковими доводи
підприємства про те, що закон не зобов'язує сторону направляти іншій стороні
пропозицію про розірвання договору. Така вимога чітко виписана у статті 188
Господарського кодексу України, якою сторони повинні керуватися, так як вони є
господарюючими суб'єктами.

Посилання підприємства на частини
2, 3  статті 651 ЦК України суд вважає
необґрунтованим та безпідставним, оскільки в договорі не вказано, на що
розраховувало підприємство, укладаючи цей договір,  і із змісту поданих суду матеріалів не
вбачається, на який саме ефект розраховувало підприємство, замовляючи
щоденники;  у договорі також не вказано
про можливість відмови від щоденників у разі невиконання роботи до 08.09.2006
року чи припинення їх виготовлення після цієї дати, а навпаки: договором  встановлено обов'язок сторін виконати свої
зобов'язання у повному обсязі та встановлена заборона одностороннього
розірвання (припинення)  договору до
моменту повного і належного виконання сторонами своїх зобов'язань  по договору.

Оскільки під час надання
підприємцем зразків виготовлених щоденників підприємством не було  повідомлено про істотність для нього  порушення строку їх виготовлення та про
розірвання договору в зв'язку з непередачею щоденників 8 вересня, тому
підприємцем продовжувалася робота по виготовленню щоденників, нею було
враховано побажання  замовника, замінено
пружину на металеву і виготовлено 500 штук щоденників та підготовлено їх до
передачі не пізніше 26.09.2006 року,  про
що підприємець повідомила у листі  від
20.09.2006 року на адресу підприємства (а.с. 21).  Тобто,
підприємець після  настання
строку  передачі продукції продовжувала
виконувати договір, а підприємство лише 25.09.2006 року повідомило листом
НОМЕР_2 про вимогу повернути кошти.

Договір НОМЕР_1  за своєю правовою природою є договором
підряду. Виходячи із цього та із припису частини 2 статті 318 Господарського
кодексу України,  на правовідносини між
сторонами поширюються норми параграфу 1 глави 61   Цивільного кодексу України  про підряд.

Згідно частини 2 статті 852 ЦК
України  замовник має право вимагати
розірвання договору та відшкодування збитків у разі наявності у роботі істотних
відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків.

Виходячи з викладеного вище, суд
приходить до висновку,  що
підприємством  не подано доказів
наявності у виконаній підприємцем роботі істотних відступів від умов
договору підряду або наявності інших істотних недоліків, не вказано,
в чому полягає їх істотність. Доводи підприємства про те,  що воно втратило інтерес до щоденників в
зв'язку тим, що вони не були виготовлені до
початку роботи виставки,  суд
вважає необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, оскільки у
договорі відсутнє посилання на  вказану
виставку,  підприємство не повідомило про
це підприємця у день передачі кількох щоденників 12.09.2006 року і
направило  свою претензію лише після
того, як підприємець направила письмове повідомлення про виконання договору та
про виготовлення 500 штук щоденників відповідно
до договору.

Суд вважає необґрунтованими доводи
підприємства  у листі від 25.09.2006
року, оскільки у Додатку № 1 до договору
не вказана кількість сторінок чи аркушів та не вказано, з якого матеріалу
повинна бути виготовлена пружина, отже, суд приходить до висновку, що на момент
укладення договору це не мало значення для
підприємства, і той факт,  що
підприємець замінила пружину і встановила металеві кільця,  звичайно вплинув на строк виконання
замовлення; крім цього, підприємство не довело,
що прозора пластикова вставка неякісна. Підприємство не довело також
наявності відступів підприємця від оригінал-макетів, оскільки не подало суду ці
макети та не подало підтвердження дати передачі
їх підприємцю.

За викладених обставин суд вважає,
що позов підприємства “БМТ-СТИЛЬ” про розірвання договору  НОМЕР_1
та стягнення із підприємця ОСОБА_1
авансу в сумі 4800 грн. не підлягає до задоволення.

Позов підприємця ОСОБА_1  підлягає до задоволення, виходячи із
викладеного вище та враховуючи наступне.

Відповідно до статті 174
Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних
прав і обов'язків (господарських зобов'язань), які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України  повинні виконуватись належним чином і в
установлений строк  відповідно до умов
договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до статті 202 ГК
України  зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

В пункті 9.4. договору вказано, що
він діє до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань за договором у повному
обсязі.

Суду подано акт огляду продукції,
що знаходиться на складі  підприємця
ОСОБА_1 (складений комісією 12 грудня 2006 року на виконання ухвали суду), із
якого вбачається,  що на складі
підприємця знаходяться 500 штук щоденників, які відповідають вимогам договору
від 28.08.2006 року та додатку № 1 до нього. Той факт,  що у комісії не був присутній представник
підприємства, не може впливати на правильність висновків цієї комісії, оскільки
суд ухвалою від 24.11.2006 року зобов'язував обидві сторони оглянути наявні у
підприємця щоденники та описати їх,  але
підприємство не виконало ухвалу суду,  не
направило свого представника на склад підприємця, де, за усним та письмовими
повідомленнями останнього, зберігаються 500 штук готових до передачі
щоденників.

Суд вважає, що слово Akvamarin на
листах підприємця не  має значення для
справи, оскільки фактично листи підписувалися підприємцем ОСОБА_1 і скріплялися
її печаткою. Із поданої представниками підприємця довідки державного
реєстратора вбачається, що юридичної особи із такою назвою не існує, тим
більше, із листа за підписом директора підприємства від 25.09.2006 року
вбачається,  що він не сумнівався в тому,
що продукція отримувалася саме від підприємця ОСОБА_1.

Заявлені підприємцем у зустрічній
позовній заяві вимоги зобов'язати
підприємство прийняти виготовлені відповідно до умов договору щоденники
в кількості 500 штук та стягнути із підприємства 3 200 грн. боргу за виконані
роботи відповідають його праву, встановленому частиною 2 статті 20
Господарського кодексу України, в якій
вказано,  що  кожний суб'єкт господарювання має право на
захист своїх прав  і законних інтересів ,
зокрема, шляхом  присудження до виконання
обов'язку в натурі.

На підставі  статті 49 ГПК України із приватного
підприємства "БМТ-СТИЛЬ" підлягають відшкодуванню суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1
понесені  нею витрати на сплату
державного мита  в сумі 187 грн., 118
грн. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу,
1000 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Із вимоги за первісним позовом
державне мито покладається на позивача і не відшкодовується.

Виходячи з викладеного,
керуючись  статтями 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1.  У
позові  приватного підприємства
"БМТ-СТИЛЬ" відмовити повністю.

2.
Зустрічний позов суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1   задовольнити
повністю.

3. Зобов'язати приватне
підприємство "БМТ-СТИЛЬ" (04655, м. Київ, проспект Московський, 21,
ідентифікаційний код 30867049) прийняти від суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  ідентифікаційний
номер ІНФОРМАЦІЯ_1) щоденники в кількості 500 штук.

4. Стягнути із  приватного підприємства "БМТ-СТИЛЬ"
(04655, м. Київ, проспект Московський, 21, ідентифікаційний код 30867049)  на користь
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  ідентифікаційний номер ІНФОРМАЦІЯ_1)  борг в сумі 3 200 грн., 187 грн. витрат на
сплату державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 1000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення  може бути
оскаржене  до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя
А.Д. Пащенко