ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.01.07                                                                                           Справа  № 19/252

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                 Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                                                        Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу  ПП «Євіс»,м.Рівне  від 27.10.2006р.

на рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2006 р.

у справі №19/252

за позовом Комунального  підприємства «Рівнеелектроавтотранс»,м.Рівне.

до ПП «Євіс»,м.Рівне.

про стягнення 14823,56 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Котовський В.П.- представник

від відповідача- не з»явився.

Роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представник позивача відмовився. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13.10.2006 р.

у справі №19/252  позовні вимоги Комунального  підприємства «Рівнеелектроавтотранс», м.Рівне до ПП «Євіс», м.Рівне  про стягнення 11954,60 грн. основного боргу, 2868,96 грн. пені  задоволено, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що позивачем  виконано всі умови договору №78  від 22.03.2006р., відповідачем на час розгляду справи, не подано доказів повної оплати придбаного по договору транспортного засобу, тому  позовні вимоги підлягають задовленню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник покликається на те, що

йому не було відомо про розгляд справи, а тому  був позбавлений права на захист своїх інтересів, рішення винесено за відсутності представника відповідача, що є підставою для його скасування.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу  доводи скаржника заперечив, зазначив, що на підставі договору  від 22.03.06р., відповідач 6.04.2006р. здійснив часткову авансову оплату  транспортного засобу, проте остаточний розрахунок за придбаний транспортний засіб   проведений не був, відповідачу відомо було про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, крім того ним подавалось клопотання про відкладення розгляду справи.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

22 березня 2006 року між КП "Рівнеелектроавтотранс" та ПП "Євіс" укладено договір № 78 купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов'язувався передати у власність відповідача (покупець) автомобіль (мікроавтобус марки СЕМАР-3234), а відповідач прийняти і оплатити його вартість.

Згідно п. 1.2 договору вартість транспортного засобу складає 17078,00 грн.

18.04.2006р. позивач, після отримання авансового платежу в сумі 5123,40 грн. передав відповідачу транспортний засіб по акту приймання-передачі від 18.04.2006 р.

За умовами п. 5.1 договору остаточний розрахунок покупцем проводиться до 15 липня 2006 року.

Відповідачем, у визначений договором термін, остаточний розрахунок в сумі 11954,60 грн. проведено не було.

17 серпня 2006 року позивач направив на адресу відповідача претензію № 513 про сплату заборгованості в сумі 11954,60 грн., у відповідь на яку останнім повідомлено, що ПП "Євіс" ліквідується, відтак просить забрати мікроавтобус у зв'язку з відсутністю грошових коштів.

Відповідно до п. 6.1 договору, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми простроченої заборгованості за період з 15.07.2006 р. 31.08.2006 р. на суму 2868,96 грн.

Відповідач участі в судовому засіданні не прийняв.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силі зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконанню його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайне ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК ).

Статтями 546,549 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до пункту 2 статті 218 Господарського кодексу України (який є спеціальним законом в сфері господарських відносини) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Як   вбачається   із   матеріалів   справи   позивач   свої   зобов'язання   за   договором   виконав   повністю, і наявність та розмір основного  боргу відповідача підтверджується договором  №78 від 22.03.2006р., виписка з банку про часткову оплату за транспортний засіб в сумі 5123,40 грн., акт приймання-передачі транспортних засобів від 18.04.06р.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про повне виконання відповідачем умов договору,  тому відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що за ним рахується борг в сумі 11954,60 грн. та обгруновано задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача  пені на підставі п.6.1 договору.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки наявні у справі   повідомлення  про вручення поштового відправлення свідчать про належне повідомлення судом  відповідача про час і місце розгляду справи, а прийняття  рішення судом без участі представника відповідача, повідомленого про час і місце розгляду справи не є підставою для його скасування.

З огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду   Рівненської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи змін оскаржуваного рішення.

Керуючись    ст.ст.99,101,103,105    ГПК    України,    Львівський    апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.   Рішення господарського суду Рівненської області від 13.10.2006 р.

у справі №19/252 залишити без змін, апеляційну скаргу ПП «Євіс»,м.Рівне  без задоволення.

2. Матеріали справи повернути до  господарського суду  Рівненської області.

Головуючий-суддя          Кордюк Г.Т.

Суддя          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                 Мурська Х.В.