ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.04.2007
Справа № 2/449

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:                   головуючого судді
-Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів -Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі -Чоха Є.О.,

представники
сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання
повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області на постанову господарського суду Кіровоградської  області від 31.01.2007 року у справі №2/449

за позовом Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області;

до відповідача-1: приватного
підприємства “Омега-центр”, м. Кіровоград;

до відповідача-2: товариства
з обмеженою відповідальністю “Юнікс-С”, м.Кіровоград;

про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та стягнення суми, -

В С Т А Н О В
И В :

Постановою господарського суду
Кіровоградської області від 31.01.2007 року у справі №2/449 Державній
податковій адміністрації у Кіровоградській області відмовлено в задоволенні
позову про визнання недійсним господарського зобов'язання, укладеного між
приватним підприємством “Омега-центр” та товариством з обмеженою
відповідальністю “Юнікс-С”, як такого, що здійснено з метою, суперечною
інтересам держави і суспільства та стягнення з ТОВ „Юнікс-С” на користь
державного бюджету 2500,0грн., які складають вартість отриманого за цим
зобов'язанням товару.

Вмотивовуючи постанову,
господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності у
відповідача-1 мети завідомо суперечної інтересам держави та суспільства,
направленої на приховування об'єктів оподаткування за оспорюваним господарським
зобов'язанням, та відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 207, 208
ГК України.

Не погодившись з постановою
господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
неповне дослідження обставин справи, просить скасувати зазначену постанову суду
та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

При цьому скаржник посилається на
неврахування господарським судом постанови Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 20.04.2006 року про звільнення від кримінальної
відповідальності внаслідок акта амністії ОСОБА_1, який звинувачувався у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України (фіктивне підприємництво).

Відповідач-2 у запереченнях на
апеляційну скаргу послався на законність і обґрунтованість рішення
господарського суду;  необґрунтованість і
безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити
постанову без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Відповідачем-1 заперечення на
апеляційну скаргу надані не були.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
27.05.2004 року між відповідачами було укладено усне господарське зобов'язання,
відповідно до якого відповідач-1  продав
відповідачеві-2 профіль алюмінієвий в асортименті та інші товарно-матеріальні
цінності відповідно до податкової накладної від 27.05.2004 року, а відповідач-2
прийняв товар та оплатив його вартість.

Умови угоди було виконано обома
сторонами в повному обсязі, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах
справи (видатковою та податковою накладними, рахунками на оплату товарів та
банківськими виписками про перерахування коштів) і не заперечується
відповідачем-2.

Позивач вважає, що зазначена угода
підлягає визнанню недійсною, як така, що укладена з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки рішенням Кіровського
районного суду м.Кіровограда  від
13.06.2006 року по справі №2-2784-2006р. визнані недійсними установчі документи
відповідача-1 та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість з
25.12.2003 року.

Обставини, встановлені названим
вище рішенням (а саме: положення установчих документів ТОВ ”Омега-центр”
містять неправдиву інформацію, оскільки засновник товариства ОСОБА_1. фактично
не являється власником товариства і не мав наміру займатися господарською
діяльністю; товариство не знаходиться за юридичною адресою та не сплачує
податки; діяльність від імені товариства здійснювали інші особи) покладені в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Згідно зі ст. 208 ГК України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох
сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за
рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею
повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Відповідно до п.13 постанови
Пленуму Верховного Суду України “Про деякі питання  застосування законодавства про
відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових
платежів” від 08.10.2004 року №15, ухилення від сплати податків, зборів, інших
обов'язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів із їх
обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових
декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом
приховування об'єктів оподаткування, а також шляхом заниження об'єктів
оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації,
як правило, є одночасно і приховуванням об'єктів оподаткування.

Отже, предметом доказування по
даному спору є наявність у відповідача-1 на час здійснення господарського
зобов'язання мети, направленої на приховування доходів від оподаткування.

Згідно з ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
господарський суд вірно послався на те, що матеріалами справи не
підтверджується здійснення господарського зобов'язання відповідачем-1 з метою
приховування доходів від оподаткування.

Так, матеріали справи свідчать про
реєстрацію ТОВ “Омега-центр” Реєстраційною палатою виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради народних депутатів 24.07.2000 року; видано
свідоцтво про державну реєстрацію;
товариство поставлено на податковий облік у державній податковій
інспекції м.Кіровограда; підприємству присвоєний ідентифікаційний  код №31008518 та взято на облік як платника
податків.

На момент вирішення спору
підприємство з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців України у встановленому порядку виключено не було.

Таким чином, на момент виконання
спірного господарського зобов'язання ТОВ "Омега-центр" перебувало в
Єдиному державному реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість,
особа, яка була зареєстрована його засновником, не заперечувала проти
заснування підприємства на своє ім'я.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 13.06.2006 року у справі №2-2784-2006 р.
установчі документи ТОВ „Омега-центр” визнані недійсними у зв'язку з
відсутністю у його засновника ОСОБА_1 наміру здійснювати підприємницьку діяльність.
Однак цей факт не доказує того, що після державної перереєстрації
підприємницька діяльність не здійснювалась.

З довідки державної податкової
інспекції у м. Кіровограді від 27.12.2006 року вбачається, що відповідач-1
подавав до податкових органів податкові декларації з податку на прибуток
підприємства, ПДВ та по комунальному
податку.

Висновок господарського суду про
відсутність підстав для визнання угоди недійсною  підтверджується відсутністю у матеріалах
справи належних та допустимих доказів позивача.

Цілком обґрунтовано залишені без
задоволення і вимоги податкової адміністрації про стягнення з відповідача-1
вартості отриманого товару з огляду на положення ст.208 ГК України, відповідно
до яких стягнення вартості товару можливо лише за умови його відсутності.

Таким чином, постанова місцевого
господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним
обставинам справи, підстави для її скасування відсутні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В
:

Постанову господарського  суду Кіровоградської області від 31.01.2007
року у справі № 2/449 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної
податкової адміністрації у Кіровоградській області -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Т.А.Верхогляд

Суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.В.Тищик