ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

27.03.2007                                                           Справа № 13/125-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області

до Державної податкової  інспекції у м.Херсоні

за участю представників:

позивача –Варняк Н.С. (представника за дорученням),

відповідача –Лисенко І.О. (державного податкового інспектора сектору супроводження справ у судах), Носенко Л.І. (завідуючої сектором),

про  визнання протиправними дій відповідача по відмові у списанні безнадійного податкового боргу з транспортного податку в сумі 47080,44 грн та зобов’язання відповідача списати його,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на факті відмови відповідача від вчинення дій по списанню податкової заборгованості за пунктом 18.2.1. Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за яким підлягає списанню безнадійний податковий борг, стосовно якого минув строк позовної давності.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на зупинення дії пункту 18.2.1. вказаного Закону пунктом 6 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік” –тобто в період вирішення питання про його списання за заявою позивача.

Згідно до положень статті 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У зв’язку з тим, що за пунктом 1 вказаних Прикінцевих положень КАС України набрав чинності з 1 вересня 2005 року, судове рішення за даною справою винесено з дотриманням вимог КАС України.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що згідно до акту звірки розрахунків з бюджетом станом на 15 січня 2004 року (а.с. 11) позивач має податкову заборгованість зі сплати податку з власників наземних транспортних засобів в сумі 47080,44 грн.

З метою списання зазначеної суми податку як безнадійного через сплив строку позовної давності щодо його стягнення позивач листом за вихідним № 5710 від 24 листопада 2006 року звернувся до відповідача, пославшись при цьому на положення підпункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

В свою чергу, відповідач листом за вихідним № 15862/24-127 від 1 грудня 2006 р. відмовив позивачу у списанні безнадійного боргу, пославшись на пункт 6 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”.

За змістом пункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, яким серед іншого визнається за підпунктом „в” податковий борг, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

В той же час пунктом 6 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006” рік було зупинено дію зазначеного вище пункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Поряд з цим дію зазначеної норми підпункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” також зупинено на 2007 рік пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування”.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З викладеного слідує, що відповідач, не списуючи податкову заборгованість, діяв у межах визначених законом, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача на положення частини 2 статті 7 Закону України „Про систему оподаткування” в частині неможливості зміни податкових ставок і механізмів справляння податків і зборів (обов’язкових платежів) Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік є помилковим, оскільки безпосередньо згаданим вище пунктом 6 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006” та пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування” не змінено ставки та механізм справляння податків, а лише зупинено дію конкретної норми, яка не стосується ні ставок податків (зборів, обов’язкових платежів), ні механізму справляння податків (зборів, обов’язкових платежів).

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено судові витрати покладаються на позивача. В той же час на підставі статті 8 Декрету КМУ „Про державне мито” позивачу підлягає поверненню з державного бюджету сума надмірно сплаченого державного мита в розмірі 81,60 грн.

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями 87, 94, 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Повернути позивачу 81,60 грн. надмірно сплаченого державного мита. Видати довідку.

3.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –28 березня 2007 року

Суддя                                                                  М.К. Закурін