Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" березня 2007 р.
Справа № 12/1156-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сікорська Н.А.

при секретарі  Біленькій Ю.П.

за участю представників сторін:

від позивача Поліщук А.В., довіреність № 41 від 12.02.07; Руденко О.В., довіреність № 42  від 12.02.07; Поліщук В.В., довіреність № 43  від 12.02.07;  Жабко В.Й., довіреність № 74  від 12.03.07;

від відповідача Тимошенко А.Г., довіреність № 15/97  від 10.01.07

третя особа, Тимошенко А.Г., довіреність № 15/97  від 10.01.07.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Бердичівської районної ради (м. Бердичів)

до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради  (м.Бердичів)

про визнання частково недійсним рішення від 26.10.2004р. № 620

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.02.07 до 09:30год. 28.02.07 та до 16:00 год. 12.03.07.

Бердичівська районна рада (Позивач) звернулася в суд з позовом про  визнання нечинним рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 26.10.04 № 620 в частині встановлення  права власності на приміщення Будинку творчості по вул. Шевченка, 21, загальною площею 161,7 м кв за територіальною громадою м. Бердичева; визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, Будинок творчості, загальною площею 161,7 кв м, яке знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Шевченка, 21, за територіальною громадою міста Бердичева; визнання права власності на частину приміщення - Будинок творчості, загальною площею 161,7 м кв,  що знаходиться за адресою м. Бердичів, по вул. Шевченка,21 за Бердичівською районною радою як спільну власність територіальних громад сіл, селища району.

В судовому засіданні від 24.01.07 суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі  Бердичівську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки оскаржуваним рішенням визнано право власності на спірні об’єкти за територіальною громадою міста в особі Бердичівської міської ради, а рішення по даній справі може вплинути на її права та інтереси як представника власника.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечують з підстав, викладених у відзивах (а.с. 119-121 т.1, 32-37 т.2).

За клопотанням позивача в судовому засіданні, в порядку ст. 138 КАС України, заслуховувались пояснення    представників сторін, показання  свідків,  досліджувались

письмові докази.

В судовому засідані оглядались матеріали справи № 6/1494»НМ» за позовом Бердичівської районної ради до виконкому Бердичівської міської ради про визнання нечинним  рішення  виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 340 від 14.07.05»Про оформлення права власності юридичній особі на об»єкти нерухомого майна в частині встановлення  права власності на  будівлю по вул. Садовій ,3 в м. Бердичеві».

В судовому засіданні  оглядалась інвентарна справа № 3028 Бердичівського МБТІ  на приміщення по вул. Шевченка, 21 у м. Бердичеві.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків дослідивши письмові матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.10.04 виконавчий комітет Бердичівської міської ради прийняв рішення № 620, яким оформлено право власності за територіальною громадою міста  Бердичева на Будинок творчості, який знаходиться за адресою м. Бердичів вул. Шевченка, 21.

Позивач зазначає, що рішенням виконкому Житомирської обласної Ради народних депутатів від 22.02.92 № 30 „Про розмежування майна комунальної власності між власністю обласної Ради і власністю районних та міських, міст обласного підпорядкування Рад народних депутатів” затверджено перелік майна комунальної власності районних і міських Рад народних депутатів (а.с.8-11 т.1).

Згідно акту передачі від 31.03.92, складеного на підставі даного рішення, у комунальну власність Бердичівського райвиконкому передане майно  підприємств, установ та організацій комунальної власності, що були у підпорядкуванні обласного відділу народної освіти. В числі переданих об’єктів значиться Будинок піонерів, що знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Шевченка, 21 (а.с.14 т.1).

З метою оформлення права власності на зазначені об’єкти нерухомості та, вважаючи себе фактичним їх власником, позивач неодноразово звертався до Бердичівського міського голови з відповідними клопотаннями, про що свідчать  листи позивача, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.61,62 т.2) та письмові відповіді  відповідача (а. с.15, 16 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в задоволенні клопотання відмовив, прийнявши 26.10.04 на засіданні міськвиконкому рішення № 620 про оформлення права власності на вказаний об’єкт за територіальною громадою міста Бердичева в особі Бердичівської міської ради (а.с. 135 т.1).

Позивач, вважає, що даним рішенням порушені його права та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження об’єктом нерухомості, яке розміщено за адресою м. Бердичів, вул. Шевченка,21. Позовні вимоги обґрунтовує вищезазначеним рішенням виконкому обласної Ради народних депутатів від 22.02.92 № 30, статтею 35 Закону України „Про власність”, згідно якої об’єктами комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів, а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території. Зазначає, що оскаржуване рішення відповідачем прийняте в порушення вимог ч.2 ст.19 Конституції України та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.03 № 6/5.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача проти позову заперечують. Посилаються на те, що:

- в рішенні виконкому обласної Ради народних депутатів від 22.02.92 № 30 відсутня ідентифікація об’єктів, що підлягали передачі, тому воно носить загальний характер і не може бути доказом передачі позивачу спірних об’єктів нерухомості.

-  за актом прийому передачі від 31.03.92 позивачу передається Будинок піонерів по вул. Шевченка, 21, а у спірному рішенні мова йде про оформлення права власності на нежиле приміщення Будинок творчості, загальною площею 161,7 кв.м. (площа у представленому акті також не зазначається , як і не     зазначається     що  він     був  складений  на  виконання  рішення облвиконкому від 22.02.92 № 30).

- позивачем не представлено для огляду оригінал акту прийому-передачі. За інформацією Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.150-152 т.1) в даному оригіналі акту прийому-передачі від 31.03.1992 року допущені виправлення в порядку не встановленому законодавством і адреса об'єкта в представленому МБТІ акті зазначалась не вул.. Шевченка, 21, а вул. Шевченка, 13, що також вказує на відсутність підстав у позивача вважати себе власником зазначеного , спірного об'єкта, оригінал акта для огляду не надавався.

- даний об'єкт виконкомом Бердичівської міської ради було передано на баланс ДВЖРЕП №1  згідно з рішенням виконкому від 19.12.96 № 686 «Про прийняття  на  баланс  нежитлового   будинку № 21   по  вул. Шевченка» (а.с.123 т.1); після цього    до  виконавчого комітету звертались ряд організацій, які мали потребу у використанні цього об'єкта і серед них    знайшов своє    відображення    і районний  Будинок дитячої творчості,  його  клопотання було також розглянуто рішенням виконкому від 19.12.96   №687 «Про надання приміщень в користування» (а.с.122 т.1) районному будинку дитячої творчості, площею 163,7кв.м.

-  вважають, що  на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради № 469 від 19.08.04 «Про обмін приміщеннями» (а.с. 81 т. 1), оскільки є узгодження між виконкомом Бердичівської  міської ради та  Бердичівською РДА, про що свідчать листи (а.с.79,80 т.1) було дано дозвіл на в обмін приміщеннями, а саме кімнати, які в інвентарному плані позначені 1-5, 1-6 загальною площею 61,7 м кв передати в користування  Бердичівській РДА в обмін на кімнати 2-6, 2-7 загальною площею 30.7 м кв.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що в  задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі слідуючого.

На виконання постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990р. „Про порядок введення в дію Закону Української РСР „Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування”, від 26.03.1991р. „Про введення в дію Закону Української РСР „Про власність” Кабінет Міністрів України постановою від 5 листопада 1991 року № 311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю” (а.с.32-38 т.1) установив, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами за участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів (п.3), затвердив перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) та встановив, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю (п.1) і зобов'язав міністерства і відомства України, органи, уповноважені управляти державним майном, здійснити до 01.01.1992 року передачу державного майна, яке перебуває у їх віданні, до комунальної власності згідно з переліком (п.2).

Виконкомом Житомирської обласної Ради народних депутатів на виконання даної постанови КМУ прийнято рішення № 30 від 22.02.92 „Про розмежування майна комунальної власності між власністю обласної Ради і власністю районних та міських, міст обласного підпорядкування Рад народних депутатів”, яким затверджено перелік майна комунальної власності районних і міських Рад народних депутатів, наведеного в додатку №2 до рішення (п.1) і зобов’язано обласні відділи, управління, об’єднання, які здійснюють управління майном, переданим до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць області, здійснити до 15 квітня 1992 року передачу майна, що перебуває у їх віданні, до комунальної власності районів та міст (п.2). Приймання-передачу оформити актами передачі (додаток №3).

Позивачем надано ксерокопію акту передачі у комунальну власність Бердичівського райвиконкому підприємств, установ та організацій комунальної власності, що були у підпорядкуванні обласного відділу народної освіти, затвердженого 31.03.92 заступником голови облвиконкому, оригінал якого оглядався у судовому засіданні (а.с.12 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Житомирського господарського суду від 13.02.06, яке залишено в силі ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду від 06.06.06 в судовому засіданні по справі № 6/1494»НМ» давав  пояснення начальник відділу з питань спільної власності територіальних громад виконавчого апарату Житомирської обласної ради Кухарчук П.М.,  який підтвердив, що акт від 31.03.92 дійсно затверджений заступником голови облвиконкому Петронговським Р.Р., форма акту, згідно якого передавалось майно - будівлі, дотримана, печатки дійсні, тому достовірність цього акту сумнівів не викликає.

Частиною четвертою статті 40 Конституції України та частиною другою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до п.4 ст.60 цього Закону районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону визначено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про власність" об'єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів.

Як зазначалось вище, перелік майна комунальної власності Бердичівського району міститься в додатку № 2 до рішення облвиконкому від 22.02.92 № 30 (а.с.11т.1). Перелік об'єктів державного майна, переданого до комунальної власності Бердичівського району та перелік майна комунальної власності районної Ради народних депутатів міститься також в додатках №№ 1 і 2 до розпорядження Представника Президента України Бердичівської райдержадміністрації від 03.07.92 № 101 “Про формування комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць району” (а.с.114-118 т.1).

Рішенням 26 сесії 22 скликання  від 28.08.95 року «Про підприємства та установи комунальної власності , Бердичівська района рада  доповнила перелік майна, що знаходиться у комунальній власності  районної ради, яке визначено додатком 1 до Розпорядження  Представника  Президента України у Бердичівсьому районі № 101 від 03.07.92, затвердженого рішенням районної ради народних депутатів від 08.07.92 в розділі «Інші організації» районним будинком дитячої та юнацької творчості м. Бердичів (а.с.111 т.1).

Як повідомив позивач, в нежитловому приміщенні № 21 по вул. Шевченка в м. Бердичеві знаходиться районний Будинок дитячої та юнацької творчості. Дану обставину не заперечує і відповідач.

Відповідно до довідки відділу освіти Бердичівської РДА № 681 від 04.09.06 частина приміщення по вул. Шевченка, 21 з 1989 року перебувало на балансі районного відділу освіти  (а.с.44 т.1).

Відповідно до ст. 41 Закону УРСР « Про народну освіту» від 28.06.74  будинки піонерів створювались з метою всебічного розвитку здібностей і нахилів учнів, виховання громадської активності, інтересу до праці, тощо. Як свідчить довідка № 702 від 08.09.06  Будинок піонерів в 2001 році  перейменовано в Будинок творчості.

З метою встановлення факту розміщення  по вул Шевченка, 21 в м. Бердичеві  районного будинку піонерів по вул Шевченка, 21 в м. Бердичеві судом викликались свідки - працівники Бердичівського МБТІ, та оглядались матеріали інвентарної справи будівлі, яказнаходиться  за вказаною адресою.

При огляді вказаних матеріалів, суд встановив, що  в цілому приміщення, яке розташоване по вул. Шевченка, 21  станом на 01.02.85 мало загальну площу 528,6 м кв.

Станом на грудень 1985 року у вказаному приміщенні знаходилась района поліклініка, про що вказує лист-звернення  головного лікаря С.П. Замкової до начальника БТІ про виготовлення  поетажного плану (а.с. 48т.1). Про вказане свідчить і  довідка ЦРЛ Бердичівського району та  пояснення Соловйова В.А., який працював завідуючим райполіклініки, згідно яких района поліклініка  за адресою Шевченка, 21 знаходилась з 1972 року по 1989 рік (а.с.46,47 т.2).

Надалі - 12.12.88 та 04.04.89 до Бердичівського БТІ звернулась Житомирське учбово-виробниче підприємство Української спілки сліпих  з клопотанням провести інвентаризацію приміщення бувшої районної поліклініки  та виготовити викопіровку (а.с. 63, 64 т.2т.2).

Як вбачається з експлікацій № № 1, 2, які містяться в матеріалах  інвентарної справи під номером аркуша 54 та 55 (а.с. 65,66 т.2) Бердичівським БТІ  в грудні 1988 року було здійснено експлікацію внутрішніх площ до плану  будинку  літера А-1 по вул. Шевченка, 21 із зазначенням  площі приміщень, тощо, в тому числі і  по районному будинку піонерів. Загальна площа приміщень становила  597,1 м кв., в тому числі  будинку піонерів  - 152,2 м кв.

При вивченні  поетажного плану, який має місце в інвентарній справі під  номером 53, копія якого міститься в матеріалах судової справи (а.с. 67 т. 2), суд встановив, що  будинок піонерів  розташовувся в кімнатах, які позначені цифрами чорного кольору під номерами з 1 по 7. Надалі працівниками Бердичівського БТІ були здійснені певні коригування в  поетажному плані (дату встановити  неможливо) і кімнати, які займає Будинок творчості  позначили цифрами червоного кольору під номерами  з 1 по 11.

За повідомленням Бердичівського МБТІ (а.с.40 т.2) за адресою м. Бердичів, вул. Шевченка, 21 на день вирішення спору знаходяться :  будинок творчості 161,7 кв. м, магазин «Левада» - 83,0 м кв, комп»ютергий зал – 70,8 м кв,  салон меблі – 220,2 м кв,  приміщення під бар – 66,5 м кв. Загальна площа – 602,2 м кв.

Факт існування будинку піонерів за станом на 1992 рік підтверджується, наданими позивачем наказами  відділу освіти Бердичівської РДА (а.с.17-19 т.2), в яких згадується  вказаний позашкільний заклад.

Водночас слід зазначити, що не знайшло підтвердження  заперечення відповідача щодо того, що в акті приймання-передачі від 31.03.92 адреса  будинку піонерів була вказана вул. Шевченка, 13, а не 21. Відповідно до довідки Бердичівського МБТІ (а.с. 39 т.2), за адресою Шевченка,13 знаходиться  парк культури ім. Шевченка, під літерою А - літній кінотеатр і кінобудка, які на даний час знесені. Вказане підтверджується і  планом вулиці Шевченка (а.с.49 т. 2).

Бердичівським районним відділом народної освіти проводились ремонтні роботи, про що свідчать  накази по відділу освіти від 22.11.90 та  від 05.05.89 ( а.с.22,23 т.2), пояснююча записка надана Житомирському облфінуправлінню  від 23.01.89 (а.с.27-31 т.2), рішення виконкому Бердичівської районної ради «Про зміни асигнуваннях по районному відділу народної освіти на ІУ квартал 1989 року»  від 26.12.89 (а.с.20,21 т.2).  Бердичівською районною радою виділялися кошти для проведення поточного  ремонту. Відповідно до довідки відділу освіти Бердичівської РДА, на поточні ремонти та  ктримання частини приміщення  по вул. Шевченка, 21 з 1989 року по даний час витрачено кошти районного бюджету  в сумі  50000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься інформація  фінансового управління  Бердичівської РДА про фінансування  будинку дитячої творчості за 1991-2007 рр. (а.с.59,60т.2).

Рішенням Бердичівської районної Ради народних депутатів від 03.06.93 « Про программу приватизації майна підприємств і організацій комунальної власності Бердичівської районної ради народних депутатів на 1993 рік» (а.с. 62 т.1) затверджувався перелік об'єктів комунальної власності Бердичівської районної Ради, що не підлягають приватизації в 1993 році. Серед них Будинок піонерів м.  Бердичів.

Зазначені обставини свідчать про те, що Бердичівська районна рада здійснювала управління нерухомим майном, віднесеним до комунальної власності району, зокрема,  нежитловим приміщенням по вул. Шевченка,21 в м. Бердичеві.

Не знайшло свого відображення в матеріалах справи і той  факт, що приміщення  будинку творчості було передано на баланс ВЖРЕП № 2, оскільки, як вбачається з  рішення  Бердичівської міської ради народних депутатів № 686 від 19.12.96 на баланс ВЖРЕП передано нежитловий будинок загальною площею  469,4 кв.м. (а.с.123 т.1).

Не підтвердились заперечення  відповідача щодо обміну приміщеннями. Як повідомив позивач, протягом 2003-2005 рр. Бердичівська района рада не приймала  рішень про обмін приміщень по вул. Шевченка, 21 та не  делегувала Бердичівській РДА вирішення відповідного питання, що підтвердив   відповідними рішеннями сесій Бердичівської районної ради (а.с.96,97 т.1)

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржуване рішення відповідачем прийнято відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.03 № 6/5, на підставі п.10 ч.”б” ст.30, яким надано повноваження виконавчим органам міських рад здійснювати облік та реєстрацію відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Виконавчий комітет Бердичівської міської ради був наділений повноваженнями щодо передачі приміщення по вул.Шевченка,21 у м..Бердичеві у власність територіальної громади міста.

Не містять матеріали справи й належних доказів, на підставі яких виконавчим комітетом Бердичівської міської ради провадилось оформлення права власності на вказаний об'єкт.

Підставою для прийняття Бердичівським міськвиконкомом рішення про оформлення права власності на спірні об'єкти нерухомості був лист, адресований начальнику МБТІ з проханням оформити право власності на нерухоме майно на будівлю по вул.. Шевченка, 21, враховуючи наявність рішень виконкому №№ 686 та 687  від 19.12.96 про передачу приміщення в оренду та передачу на баланс ВЖРЕП (а.с. 122, 123, 149 т.1).

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно визнання нечинним оскаржуваного рішення відповідача в частині встановлення права власності на частину приміщення по вул. Шевченка, 21 в м. Бердичеві, та визнання права власності на цю будівлю за Бердичівською районною радою як спільну власність територіальних громад сіл, селища району.

Виходячи з того, що свідоцтво від 16.11.04 (а.с.77 т.1) про право власності  територіальної громади міста в особі Бердичівської міської ради не нежитлову будівлю площею 161,7 м ув по вул. Шевченка, 21 видане виконавчим комітетом Бердичівської міської ради на підставі незаконного рішення, - вказане свідоцтво слід визнати недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 26.10.04 № 620 в частині встановлення  права власності на приміщення Будинку творчості по вул. Шевченка, 21, загальною площею 161,7 м кв за територіальною громадою м. Бердичева

3. Визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, Будинок творчості, загальною площею 161,7 кв м, яке знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Шевченка, 21, за територіальною громадою міста Бердичева.

4. Визнати право власності на частину приміщення - Будинок творчості, загальною площею 161,7 м кв,  що знаходиться за адресою м. Бердичів, по вул. Шевченка,21 за Бердичівською районною радою як спільну власність територіальних громад сіл, селища району.

Постанова господарського суду набирає законної сили  в строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня викладення постанови в повному обсязі та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу

4- 3-тя особа