КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007                                                                                           № 7/299

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Вербицької О.В.

суддів:                                          Коваленка В.М.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від стягувача: Шенкевич О.І. (дов. від 12.10.2006 р. № 2-Д);

від суб’єкта оскарження: не з’явились;

скаржника: не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 13.11.2006

у справі № 7/299 (Якименко М.М.)

за скаргою                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія"

до                                                   Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м.Києва

стягувач           Товариство з обмеженою відповідальністю  "Агроконтракт-Н"

про                                                  визнання дій Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м.Києва неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.11.2006 р. у справі № 7/299 у задоволені скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” (далі – скаржник, ТОВ “Українська аграрно-хімічна компанія”) про визнання дій Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва неправомірними (далі – ДВС у Голосіївському районі м. Києва, орган оскарження) по виконанню рішення господарського суду м. Києва від 12.09.2005 року у справі №7/299 про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н” (далі – стягувач, ТОВ “Агро контракт-Н”) 154 703,17 грн. відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія”, не погоджуючись з прийняттям судом такої ухвали, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року та прийняти нову якою визнати недійсною постанову Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва від 20.09.2006 року за № 698/5 про відкриття виконавчого провадження, як таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

В обґрунтування апеляційних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушення норм процесуального права, а саме, ч. 6 ст. 12 та ч. 2 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження”.

Ухвалою від 17.01.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” до провадження та призначив її розгляд на 26.02.2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н” письмовий відзив на апеляційну скаргу не надало, однак в судовому засіданні його представник усно спростував наведені в апеляційній скарзі доводи та просив залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року у справі № 7/299 –  без змін.

В судове засідання з’явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н”. Представники органу оскарження та Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” в судове засідання не з’явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, а також, враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників органу оскарження та Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія”.

Заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н”, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2005 року у справі № 7/299 в задоволені позовних Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" про стягнення 154 703,17 грн. відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2005 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" на рішення господарського суду м. Києва від 12.09.2005 року задоволено частково; так, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" 48 914,35 грн. понесених збитків, 733,71 грн. в порядку повернення сплаченого мита та 63, 72 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2006 року постанову Київського апеляційного господарського суду залишено без змін.

20 квітня 2006 року судова палата у господарських справах Верховного Суду України, розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” на постанову Вищого господарського суду України від 16.02.2006 року у справі 7/299, в порушенні провадження з перегляду вищевказаної постанови у касаційному порядку відмовила.

16.11.2005 року господарським судом м. Києва видано наказ про примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2005 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.09.2006 року у справі № 7/299 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н” про видачу дубліката наказу у справі № 7/299 від 16.11.2005 року.

20.09.2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 16.11.2005 року № 7/299 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" 49 711,78 грн.

Не погоджуючись, з прийняттям Державною виконавчою службою у Голосіївському районі м. Києва постанови від 20.09.2006 року, Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” звернулось до місцевого господарського суджу із скаргою на дії Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі – Закон № 606), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, зокрема, здійснювати інші повноваження, передбачені цим та іншими законами

Статтею 18 Закону № 606, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" звернулось із заявою про прийняття до виконання наказу господарського суду м. Києва від 16.11.2005 року № 7/299. До вказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" додало доручення від 11.09.2006 року № 2-Д за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Н" та дублікат наказу від 16.11.2005 року № 7/299.

Як встановлено пп. 3.6.2 п. 3.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 (далі – Інструкція), державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (додаток 7). У постанові державний виконавець установлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів, а рішень про примусове виселення - 15 днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. При цьому вказується дата виконання. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Оскільки заява про прийняття до виконання наказу господарського суду м. Києва датована 25.09.2006 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва 20.09.2006 роком, що не відповідає дійсності, то 16.10.2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва прийнята постанова, якою внесено зміни до постанови № 698/2 від 20.09.2006 року про відкриття виконавчого провадження, а саме, змінено дату прийняття постанови з 20.09.2006 року на 28.09.2006 року та зазначено, що органом, який видав виконавчий документ слід вважати господарський суд м. Києва.

Форма постанови від 20.09.2006 року відповідає встановленій додатком 7 до пунктів 3.6.2 та п. 5.9.2 вказаної Інструкції про проведення виконавчих дій.

Щодо твердження Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія”, що документи, які були додані до вказаної заяви, не відповідають нормам чинного законодавства, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 1.3 Інструкції виконавчими документами є, зокрема, накази, що видаються на підставі рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції, у виконавчому документі повинні бути зазначені: назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали виконавчий документ; дата й номер рішення, за яким видано виконавчий документ; найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання чинності рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою особою і скріплений печаткою. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ господарського суду м. Києва № 7/299 від 16.11.2005 року відповідає вимогам, встановленим діючим законодавством.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” також вказує, що заява на відкриття виконавчого провадження до Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва була подана Шенкевичем О.ІІ., повноваження якого, як представника стягувача не були оформлені у повній відповідності до вимог ч. 6 ст. 12 Закону України “Про виконавче провадження”.

Згідно ст.. 12 вказаного Закону, сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь громадянина у виконавчому провадженні не позбавляє його права мати представника, за винятком випадку, коли боржник зобов'язаний згідно з рішенням вчинити певні дії особисто. Неповнолітні та особи, визнані судом недієздатними, здійснюють свої права та виконують обов'язки у виконавчому провадженні відповідно до вимог закону. Якщо стороною виконавчого провадження є особа, визнана судом безвісно відсутньою, державний виконавець своєю постановою залучає до участі у виконавчому провадженні особу, яка є опікуном її майна. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють в межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 8 т. 2), доручення видане Шенкевичу Олександру Івановичу, підписане директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроконтракт-Н” та завірене печаткою організації, є чинним до 11.09.2007 року, а, відтак, відповідає встановленим чинним законодавством вимогам.

За таких обставин, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Державний виконавець Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва діяв в межах, встановлених Законом України “Про державну виконавчу службу”, Законом України “Про виконавче провадження” та іншими нормативними актами.

Згідно ст.. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” не наддало суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а тому вони не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування ухвали по справі, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська аграрно-хімічна компанія” залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року по справі № 7/299 – без змін.

Справу № 7/299 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Вербицька О.В.

Судді                                                                                          Коваленко В.М.

Пантелієнко  В.О.

28.02.07 (відправлено)