ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.03.07                                                                                           Справа  № 16/173

15 березня 2007 р.                                                                Справа  №  16/173

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді   -   Гнатюк Г.М.,

суддів: -              -   Кравчук Н.М.,

-   Мирутенко  О.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Надвірнянський завод молочних продуктів” від 21.12.2006 р.

на  рішення   Господарського суду  Івано-Франківської  області від  27.11.2006 р.

у справі №  16/173

за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Агро” Лтд, м.Жовква

до  відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю „ Надвірнянський завод молочних продуктів”, м.Надвірна

про стягнення   1014611,55 грн.

за участю представників:

від позивача   –   Тимощук І.Я.-  представник  (довіреність від 28.12.2006 р.)

від відповідача –  не з’явився

Учасникам судового процесу роз’яснено права і обов’язки, передбачені       ст.ст. 22, 28 ГПК України.  Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В с т а н о в л е н о:

Рішенням господарського суду  Івано-Франківської області від 27.11.2006 р. (суддя Калашник В.О.) у справі № 16/173 частково  задоволено  позовні вимоги  ТОВ Фірма „Агро” ЛТД до  Товариства з обмеженою відповідальністю „Надвірнянський завод молочних продуктів” про стягнення з відповідача на користь позивача         1014611,55 грн. -  боргу.

Відповідач не погоджуючись із вищевказаним рішенням звернувся до Львівського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою про перегляд рішення в порядку апеляційного провадження, вважає, що воно прийняте з порушенням застосування норм матеріального права.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. розгляд справи відкладався на 13.03.2007 р., з підстав зазначених в ухвалі.

В засіданні суду 13.03.2007 р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В засіданні суду зазначив, що рішення прийнято при повному з’ясуванні всіх обставин по справі і підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 15.03.2007 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду  вважає, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного:

Між  ТзОВ фірма „Агро” ЛТД та ТзОВ „Надвірнянський  завод молочних  продуктів 06 березня  2006 року укладено Договір, згідно якого позивач зобов’язувався поставити і передати у власність товар, а відповідач прийняти товар та заплатити за нього обумовлену ціну.

На виконання  умов договору позивач поставив  товар на суму 1455270,47 грн.

Згідно  з п.6.1 договору  передбачено, що розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку на умовах 100% попередньої оплати, але не пізніше                3-х банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідачем проведено часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 841500,00 грн., з 17.05.2006 р. –повністю припинена оплата за поставлений товар.

Отже, заборгованість, за даними позивача, станом на 19.06.2006 р. склала  613770,47 грн.

Відповідно до уточнених позовних вимог (а.с.8, т.1) позивач зменшив  суму основного боргу і заборгованість становить 602220,47 грн.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи  відзиву на позовну заяву (а.с.19) та доповненнях до нього (а.с.23 та 137) відповідач, не заперечуючи нарахування позивачем 3% річних та інфляційних, суму основного боргу визнає щоразу іншу. В апеляційній скарзі відповідач визнає суму основного боргу 311005,00 грн. Однак, 3% річні та інфляцію визнає в тих розмірах, які були зазначені позивачем зовсім на іншу суму  заборгованості.

Умовами заключеного договору (п.9.2) встановлені  санкції за  порушення строків оплати товару, а саме: сплачується пеня у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки оплати. У даному випадку позивачем нарахована пеня у сумі 61019,05 грн.

Згідно з нормами ст.625 ЦК України –боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаних норм, позивачем нараховано річні –2507,63 грн. та збитки, спричинені інфляційним процесом –2774,60 грн.

Факт поставки товару підтверджено наявними в матеріалах справи: товаро- транспортними накладними філії „Західно-Українські сири” ТОВ фірми „Агро” ЛТД та розхідними накладними філії „Агро”  фірми „Агро” ЛТД, а також Аудиторським висновком „Про виконання умов договору і підтвердження дебіторської заборгованості між ТзОВ „Агро” ЛТД та ТзОВ „Надвірнянський завод молочних продуктів” від 10.10.2006 р., складеного аудитором  Лозовицькою С.П. (сертифікат А № 003068, виданий згідно рішення аудиторскої палати України № 50 від      19.12.1996 р.).

Факт  неоплати  вартості отриманого товару, відповідач пояснює тим, що сума вирахувана за мінусом відсотку води, який було виявлено під час приймання продукції.

Дане твердження є необгрунтованим і не може бути прийняте до уваги,  так як відсутні будь-які докази щодо неналежної  якості поставленої продукції (акти експертних висновків, претензія). Умовами п.7.2 договору  передбачено, що приймання продукції за якістю відбувається згідно  Інструкції П-7 від 25.04.1966 р. „О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству” затверджену Госарбітражем СССР. Дані умови відповідачем не були дотримані.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування збитків, спричинених інфляційними процесами та 3% річних від простроченої суми.

У зв’язку з тим, що позивач не був повідомлений та не міг передбачити можливість нехтування відповідачем своїх договірних обов’язків, позивач був позбавлений можливості вжити заходів щодо запобігання збиткам, в результаті чого поніс низку майнових втрат. Відповідно до  наявного в матеріалах справи балансу, станом на 30.06.2006 р. та станом на 31.03.2006 р., фінансове становище позивача в  ІІ  кварталі 2006 р. погіршилось. Аудиторським висновком „Про виконання умов договору і підтвердження дебіторської заборгованості  між ТОВ „Агро” ЛТД та ТОВ „Надвірнянський завод молочних продуктів” від 10.10.2006 р. (складеного аудитором Лозовицьким С.П.) підтверджено значне погіршення фінансового стану підприємства, що призвело до необхідності залучення позикових коштів. У зв’язку з чим, позивачем укладено додаток до кредитного договору № 78 з ВАТ „Електрон Банк”, за яким взято транш в розмірі 311000,00 грн. за процентною ставкою 17% річних. 15 травня 2006 р. укладено додаток до кредитного договору № 79 з ВАТ „Електрон Банк”, згідно з яким взято транш в розмірі  200000,00 грн. за процентною ставкою 17% річних.

З наданих позивачем матеріалів встановлено факт укладення  зовнішньо-економічного контракту № 60/001 на поставку  технічного кислотного першосортного казеїну між позивачем і Лондонською фірмою  „SAPTER LIMITED”, та з метою його виконання укладення договору купівлі-продажу № 03-05/06 з ТОВ „Лайт-Інвест” на закупівлю технічного кислотного казеїну.

Розглянувши надані матеріали колегія суддів погоджується з висновком  суду першої інстаенції, що сплата коштів визнаних відповідачем листом № 211 від 17.05.2006 р. надала б позивачу реальну можливість закупівлі товару за договором купівлі-продажу № 03-05/06 від 03.05.2006 р. з ТОВ „Лайт-Інвест”, а як наслідок і можливість виконати умови зовнішньо-економічного контракту.

Відповідно до норм ч.1 та   2 ст.224 Господарського кодексу України –учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б  у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові  витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; не одержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка  зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

Розмір збитків, що зазнав позивач через неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків підтверджений наявними у справі доказами, а саме: перепискою між позивачем та фірмою „SAPTER LIMITED”, платіжним дорученням в іноземній валюті № 14 від  09.11.2006 р., відмітками банку на зовнішній стороні контракту     № 26-04-06/001 від 26.04.2006 р. про списання коштів з рахунку позивача за     09.11.2006 р. Заявлені збитки складаються з розміру фактично сплачених санкцій за невиконання зобов’язання перед фірмою –151500,00 грн.  та розміром процентів за користування кредитними коштами  - 7256,44 грн. Розмір неотриманого прибутку відображений у вигляді економічного аналізу доцільності проведення операції купівлі-продажу казеїну технічного від 01.11.2006 р. проведеного станом - квітень 2006 р., згідно якого розмір чистого прибутку мав становити 173434,00 грн.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником, незважаючи на надану можливість, не доведено належне виконання ним договірних зобов’язань.

З огляду на вище викладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства  та матеріалам справи, а тому його належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Державне мито за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст.49 ГПК України, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 р.у справі № 16/173 за позовом ТзОВ фірма „Агро” ЛТД, м.Жовква до ТзОВ „Надвірнянський завод молочних продуктів”, м.Надвірна  - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. На виконання постанови місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

3.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи №  16/173 повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий  - суддя                                                 Г.Гнатюк

Суддя                                                                          Н.Кравчук

Суддя                                                                      О.Мирутенко