ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.07 р.                                                                               Справа № 25/19пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів Бойко І.А. та Плотніцького Б.Д., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Агентство з питань економічної та політичної безпеки” (представник Горошко Г.О., довіреність 3юр від 01.09.06 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Алеся” (директор Панасюк Г.І., директор Митрофанова  В.С., представник Мащенко А.Н., довіреність від 01.02.07 року) про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5880 від 18.12.06 року, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет позову приватного нотаріуса Федченко Ольги Олександрівни (представляє інтереси особисто),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Агентство з питань економічної та політичної безпеки” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Алеся” (далі – Фірма) про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5880 від 18.12.06 року (далі – Договір), згідно якого Товариство придбало у Фірми магазин „Алеся”, район Центрального ринку в місті Харцизьку по вулиці Шалімова б/н загальною площею 200,60 м2 (далі – Приміщення), а також про визнання недійсним протоколу № 5 загальних зборів учасників Фірми від 12.12.06 року. Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на нормах статті 230 ЦК України, зокрема, позивач зазначив, що Договір є недійсним, оскільки при його укладенні позивач був введений в оману відповідачем щодо прав директора Фірми Панасюк Г.І. на підписання Договору та щодо відсутності заборони на відчуження Приміщення. При цьому позивач послався на рішення апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006, яким було скасоване рішення загальних зборів Фірми про звільнення з посади та виключення зі складу учасників Фірми директора Митрофанової В.С., окрім того, позивач послався на ухвалу Харцизького міського суду від 09.11.06 року у справі № 2-з-48/06 про заборону Фірмі провадити відчуження Приміщення.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги в порядку статті 22 ГПК України зменшив позовні вимоги лише до вимог про визнання недійсним Договору, та просив суд не враховувати позовні вимоги щодо визнання недійсним протоколу № 5 загальних зборів учасників Фірми від 12.12.06 року.

Відповідач у справі представлений двома особами, які вважають себе керівниками Фірми та володіють печатками Фірми – Панасюк Г.І. та Митрофановою В.С., а також представником Фірми Мащенко А.Н., довіреність на представництво інтересів якому видано Митрофановою В.С.

Представник відповідача Панасюк Г.І. заперечила проти позову, зазначивши, що відсутні жодні підстави для визнання Договору недійсним, передбачені нормами статей 203 та 215 ЦК України. Договір посвідчено приватним нотаріусом Федченко О.О. (далі – Нотаріус), який безпосередньо перед вчиненням правочину перевірив повноваження Панасюк Г.І. та відсутність заборон на відчуження Приміщення. Панасюк Г.І. вважає, що Митрофанова В.С. не є директором Фірми і безпідставно володіє печаткою Фірми, оскільки протоколом загальних зборів учасників Фірми № 1 від 20.04.95 року Митрофанову В.С. прийнято на посаду директора лише на п’ять років, натомість зазначений термін сплинув. На думку Панасюк Г.І., рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006 Митрофанову В.С. було поновлено в статусі учасника, а не директора Фірми.

Представники відповідача Митрофанова В.С. та Мащенко А.Н. зазначили, що рішення зборів учасників Фірми згідно протоколу від 28.01.04 року про звільнення Митрофанової з посади директора Фірми – скасоване рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006, тому Митрофанова В.С. є повноважним керівником відповідача. В підтвердження повноважень Митрофанової В.С. суду надано документи бухгалтерської звітності, акти перевірок Фірми та інш. Митрофанова В.С. клопотала про витребування деяких документів, залучення третьою особою без самостійних вимог Панасюк Г.І. і директора Товариства Давиденка Д.Ю., а також про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним судом України касаційної скарги на рішення апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006. Митрофанова В.С. повідомила суду, що нею вже подано позов до господарського суду Донецької області у справі № 9/21 про визнання Договору недійсним, наразі нею наведено інші підстави позову.

Суд залучив до участі у справі в порядку статті 27 ГПК України Нотаріуса, як особу, яка засвідчила Договір. Нотаріус проінформував суд про наявність станом на момент укладення Договору повноважень директора Фірми у громадянки Панасюк Г.І. та про відсутність заборон на відчуження Приміщення в момент укладення Договору. Означені відомості отримані Нотаріусом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також з Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна.

В порядку статті 30 ГПК України суд заслухав пояснення посадової особи завідувача першою Харцизькою державною нотаріальною конторою, яка повідомила, що на підставі відповідної заяви 15.11.06 року до Єдиного реєстру було внесено запис про арешт Приміщення згідно ухвали Харцизького міського суду від 09.11.06 року у справі № 2-з-48/06.

Суду не надано деяких з витребуваних у сторін та інших осіб документів, наразі суд вважає за можливе розглянути справу за наявними документами, оскільки наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності дають змогу надати належну юридичну кваліфікацію правовідносинам, що склалися у справі.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Фірми й Товариства, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором купівлі-продажу нерухомості, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК України. Договір посвідчений Нотаріусом, внесений до реєстру Нотаріуса під номером 5880 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 18.12.06 року о 18 годині 47 хвилин під номером 1804027, про що свідчить відповідний витяг.

Таким чином, в силу статті 655 ЦК України, пунктів 1 та 6 Договору, продавець Фірма зобов’язався передати Приміщення у власність покупця Товариства, а Товариство зобов’язалося прийняти Приміщення і сплатити за нього грошову суму 44’730 грн., яка передана Фірмі до моменту підписання Договору.

Факт передачі 18.12.06 року (в момент укладення Договору) Приміщення виразився у символічній передачі ключів, що посвідчено Нотаріусом в пункті 13 Договору. В порядку статті 664 ЦК України, право власності Товариства на предмет Договору виникло о 1847 годині 18.12.06 року.

Повноваження Панасюк Г.І. на укладення Договору та повноваження зазначеної особи, як директора Фірми, випливають з протоколу загальних зборів учасників Фірми № 5 від 15.12.06 року, згідно якого повноваження Панасюк Г.І. як директора Фірми були пролонговані на невизначений термін. Рішення учасників Фірми, прийняті 15.12.06 року та відображені у протоколі № 5 – жодним чином не спростовані сторонами та не визнані недійсними у судовому порядку, з огляду на що суд робіть висновок про наявність станом на 18.12.06 року та станом на час розгляду справи в суді повноважень директора Фірми саме у громадянки Панасюк Г.І.

Водночас, посилання громадянки Митрофанової В.С. на наявність у останньої повноважень директора Фірми, а також заявлені Митрофановою В.С. та її представником Мащенко А.Н. клопотання – суд до уваги не бере через наступне.

Протоколом зборів учасників Фірми від 28.01.04 року Митрофанову В.С. звільнено з посади директора Фірми, наразі директором Фірми призначено Вакуленко Р.Я. Протоколом зборів учасників Фірми від 22.03.04 року громадянку Митрофанову В.С. виключено зі складу учасників Фірми.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006 визнано недійсними та скасовано рішення зборів учасників Фірми від 28.01.04 року та від 22.03.04 року, громадянку Митрофанову В.С. поновлено в правах учасника Фірми.

Водночас, рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006 не поновлено Митрофанову В.С. на посаді директора Фірми, а докази наявності іншого судового рішення або принаймні трудового спору щодо поновлення Митрофанової В.С. на посаді директора Фірми, а також доказів укладення з Митрофановою В.С. трудового договору в порядку статті 21 КЗпП України після набрання законної сили рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.10.06 року у справі № 22-7158/2006 – суду не надано.

Нотаріусом при здійсненні посвідчення Договору перевірено повноваження директора Фірми на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.12.06 року № 279/45, за яким директором Фірми є саме Панасюк Г.І.

Згідно витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна №№ 10536734, 10536594 та 10536817, сформованих Нотаріусом, станом на 18.12.06 року (1735, 1741 та 1744 година) Приміщення не перебувало під арештом або будь-яким іншим обтяженням. Крім того, відсутність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна станом 22.03.07 року заборони на відчуження Приміщення на підставі ухвали Харцизького міського суду від 09.11.06 року у справі № 2-з-48/06 – підтверджена також і витягом № 11743476, залученим до матеріалів справи.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач всупереч статті 33 ГПК України не довів суду факту наявності умислу посадових осіб Фірми на введення в оману Товариства щодо істотних умов Договору, через що позовні вимоги стосовно визнання Договору недійсним на підставі статті 230 ЦК України – задоволенню не підлягають.

Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є хибна правова позиція Товариства щодо наявності умислу Фірми на введення позивача в оману щодо обставин Договору, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.ст.230, 655-697 ЦК України, керуючись ст.ст.1, 21, 22, 27, 33, 36, 43, 49, 75, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Агентство з питань економічної та політичної безпеки” до товариства з обмеженою відповідальністю „Алеся” про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5880 від 18.12.06 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Суддя                                                                                 І.А.Бойко

Суддя                                                                                 Б.Д.ПлотніцькийНадруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –третій особі

4 –господарському суду Донецької області