СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2007 року

Справа № 20-2/020

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко
Н.П.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивач:
не з'явився, суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1;

відповідача:  не з'явився, приватного підприємства
"Севелектромонтаж-464";

розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства "Севелектромонтаж-464" на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя
Шевчук Н.Г.) від 27 березня 2006 року у
справі № 20-2/020

за позовом           суб'єкта
підприємницької діяльності
ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до           приватного підприємства  "Севелектромонтаж-464"

(пр.
Ген. Острякова, 199-4,Севастополь, 99000)

про стягнення 63338,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського
суду міста Севастополя від 27 березня 2006 року у справі № 20-2/020 (суддя
Шевчук Н.Г.)  позов  суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
до приватного підприємства "Севелектромонтаж - 464" задоволено.

Суд стягнув з приватного
підприємства "Севелектромонтаж - 464" на користь суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
заборгованість у сумі 62982 грн. 19 коп., у тому числі: основна заборгованість
- 56800 грн.,  - 56800 грн., пеня -
3730,11  грн., 3 % річних - 647,28 грн.,
збитки від інфляції - 1804,80 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі
633,39 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення   судового процесу у сумі 118 грн.

Не погодившись  з рішенням господарського суду, приватне
підприємство "Севелектромонтаж - 464"
звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційної скаргою, в якій просить
рішення господарського суду скасувати, та прийняти нове рішення, в якому
в задоволенні позовних вимог  відмовити.

Сторона вважає, що  рішення
було прийнято  при  неповному з'ясувані всіх обставин справи. На
думку відповідача судом не прийнято до уваги, що  у позивача перед відповідачем є
заборгованість у розмірі 75280,18 грн. за оплату комунальних послуг по
утриманню виробничої бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 1 статті 767
Цивільного кодексу України та  пункту
3.2. договору суборенди б/н від 01.07.2005 суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 зобов'язаний передати приміщення в стані, відповідному його
призначенню.

У зв'язку з тим, що об'єктом
договору суборенди було виробниче приміщення, а саме: будова технологічної
обробки труб, то для забезпечення виробничої діяльності і відповідності Орендар
зобов'язаний організувати електропостачання, гаряче і холодне
водопостачання, каналізування стоків, опалювання, вивіз сміття та охорону
виробничого приміщення.

Тобто, без надання цих комунальних
послуг, приміщення використовувати по його цільовому призначенню неможливо.

Крім того, у договорі оренди
НОМЕР_1 передбачено, що договори на надання вищезгаданих комунальних послуг,
укладаються і оплачуються Орендарем самостійно, проте позивач від укладання
договорів на надання комунальних послуг відмовився.

Крім того, оплату послуг замість
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
здійснювало приватне підприємство "Севелектромонтаж-464".

Розпорядженням  виконуючого обов'язки голови Севастопольського
апеляційного господарського суду від 23 травня 2006 року  у
зв'язку з  відпусткою судді Сотула
В.В., було здійснено заміну судді Сотула В.В. на суддю  Щепанську О.А.

Розпорядженням  першого заступника голови Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13 лютого 2007 року у  зв'язку з
відпусткою судді Щепанської О.А., було здійснено заміну судді Щепанської
О.А. на суддю  Прокопанич Г.К.

Розпорядженням заступника
голови Севастопольського апеляційного господарського суду від  10 квітня 2007 року у  зв'язку з зайнятістю в іншому судовому
засіданні судді Прокопанич Г.К., було здійснено заміну судді Прокопанич Г.К. на
суддю Плута В.М.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду  від 23
травня 2006 року   провадження у справі
було зупинено до  набрання законної сили
рішення суду у справі № 20-2/083.

Ухвалою   Севастопольського апеляційного
господарського суду від 22 січня 2007 року провадження у справі було поновлено
та призначено до подальшого розгляду.

У судове засідання, яке
було призначено до розгляду 10 квітня 2007 року
учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду апеляційної
скарги  були повідомлені належним чином.
Причин неявки своїх представників не повідомили. Судова колегія вважає можливим
закінчити розгляд апеляційної скарги у відсутності учасників судового процесу.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує  сторони добросовісно користуватись належними
їм процесуальним правами. Оскільки явка в судове  засідання представників сторін -  це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею  69
цього Кодексу розгляд справи, коли  за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Враховуючи на те, що
слухання справи відкладалось  та
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, судова
колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно
розглянувши  справу, встановила наступне.

01 квітня 2005 року між  товариством з обмеженою відповідальністю
„Виробничо-комерційне підприємство „Павлоградхіммаш" та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежитлового
приміщення НОМЕР_1 (а.с. 16-18).

Відповідно пункту  1.1
цього  договору предметом договору
є комплекс нежитлових   будівель та
споруд, розташованих  за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 5471,3 м .

У пункті 2.4.1 договору оренди
нежитлового приміщення НОМЕР_1 сторони передбачили, що суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1  орендовані приміщення
має право здавати в суборенду.

01 липня 2005 року  суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та приватним підприємством „Севелектромонтаж
464" був укладений договір оренди нежитлового приміщення (а.с. 11-14).

Предметом  договору оренди
нежитлового приміщення від 01 липня 2005 року є будівля технологічної обробки
труб, крім приміщень 2-32, 2-35, 2-36, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 1490,2 м.

22 листопада 2005 року   сторонами була підписана додаткова  угода № 1 до договору  від 01 липня 2005 рок, в якій  визначений строк дії договору - з 01.07.2005
по 22.11.2005 (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи,
01 липня 2005 року  суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 передав, а приватне підприємство „Севелектромонтаж
464" прийняло приміщення, а саме: будівлю технологічної обробки труб, крім
приміщень 2-32, 2-35, 2-36, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1490,2 м2.

Згідно акту прийому-передачі від 22
листопада 2005 року,  приватне
підприємство  „Севелектромонтаж 464"
передало, а суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1  прийняв орендовані приміщення після
закінчення строку дії договору (арк.с. 21).

Орендна  плата за орендовані
приміщення складає 12 000 грн.

Згідно актам виконаних робіт за період з липня 2005 року по листопад
2005 року приватне підприємство
„Севелектромонтаж 464" повинно було сплатити орендну плату у сумі
56800,00 грн. (а.с. 22-24).

Відповідачем вказана сума сплачена не була, оскільки  він вважає, що цю орендну плату необхідно
погасити взаємозаліком сум оплачених ним комунальних послуг.

На думку судової колегії, господарський
суд обгрунтовано не прийняв  до
уваги посилання приватного підприємства
„Севелектромонтаж 464" на заборгованість позивачем вартості
оплачених  відповідачем комунальних
послуг, оскільки підписуючи акти здачі-прийняття виконаних робіт сторони
претензій по виконанню договору не мали (арк.с. 22-24).

Крім того, Вищим
господарським  судом при розгляді
справи  № 20-2/083 за  позовом приватного підприємства
„Севелектромонтаж 464" до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення  75280,18 грн. встановлено, що
приватне  підприємство  „Севелектромонтаж 464" на власний розсуд
уклав від свого імені договори на надання
комунальних послуг; суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 не уповноважував
приватне підприємство  „Севелектромонтаж
464" укладати будь-які угоди з постачальниками комунальних послуг на
об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в інтересах суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Між суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1  та приватним підприємством  „Севелектромонтаж 464"  не існує договірних зобов'язань про
відшкодування  приватним
підприємством  „Севелектромонтаж
464"  суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 витрат по оплаті комунальних послуг. Обставини, які свідчили
б про отримання  суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 такої плати
відсутні.

З урахуванням викладеного, у суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не виник обов'язок  по відшкодуванню приватному підприємству  „Севелектромонтаж 464" понесених ним
витрат по оплаті комунальних послуг по об'єкту, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідачем належним чином
свої зобов'язання не виконані, оскільки заборгованість у сумі 56800,00 грн. не
сплачена.

Стаття 230 Господарського кодексу
України передбачає,  що виконання
зобов'язань може забезпечуватися пенею.

Згідно Закону  України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від
суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, господарським  судом
правомірно стягнута пеня з 06.07.2005 по 06.01.2006 у сумі 3730,11 грн. за
несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання по орендної платі.

Стосовно стягненню  3 % річних, то
відповідно статті 625 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16.01.2003
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивачем на суму простроченої
заборгованості нараховані 3 % річних за період з 06.07.2005 по
18.01.2006 в сумі 647 грн. 28 коп. та збитки від інфляції у сумі 1804 грн. 80
коп. (арк.с. 26-27), тобто стягненню підлягає сума 62982 грн. 19 коп.

Враховуючи наведене судова колегія
вважає, що рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права і підстав для  скасування рішення немає.

Керуючись статтями 101, пунктом 1
статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
приватного підприємства "Севелектромонтаж-464" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Севастополя від 27 березня 2006 року у
справі № 20-2/020 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.П. Горошко

Судді                                                                                В.І.
Гонтар

В.М. Плут