Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2007 р.                                                           Справа № 8/47-07

Колегія суддів у складі:

головуючого судді  Погребняка В.Я., суддів- Гончар Т.В., Істоміної О.А.

при секретарі –Андросовій О.А.

за участю представників сторін:

кредитора –не з*явився,

боржника –Губського С.М., довіреність б/н   від 01.02.2007 р. ,

ліквідатора –не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 1280С/2-6 від 28.03.2007 р.) ЗАТ «Білопільська меблева фабрика», м.Білопілля на постанову господарського суду Сумської  області від 05.03.2007  р.  по справі № 8/47-07

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області,  м. Білопілля Сумської області

до Закритого акціонерного товариства «Білопільська меблева фабрика», м. Білопілля Сумської області

про визнання банкрутом, -

встановила:

Постановою господарського суду Сумської області від 05.03.2007р.  (суддя Кіяшко В.І.) визнано банкрутом ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором боржника –ЗАТ «Білопільська меблева фабрика» - арбітражного керуючого Чупруна Є.В. та зобов’язано його виконати дії по ліквідації відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Боржник, не погоджуючись з постановою господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Сумської області від 05.03.2007 р. по даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким провадження по справі припинити. При цьому апелянт заперечує проти того, що він протягом тривалого часу звітує про те, що  боржник підприємницькою діяльністю не займається, за своєю юридичною адресою не знаходиться, має заборгованість перед ініціюючим кредитором у розмірі 57381, 70 грн. На його думку, відсутні підстави для провадження у справі про банкрутства в порядку статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Кредитор, Управління Пенсійного  фонду України в Білопільському  районі, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому  вважає постанову суду першої інстанції від 05.03.07 р. обгрунтованою, в зв*язку з чим просить залишити її без змін, а  апеляційну скаргу  боржника –без задоволення.

Кредитор свого представника в судове засідання 07.05.07 р. не направив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги боржника  був повідомлений належним чином, про що свідчить  рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Чупрун Є.В. відзиву на апеляційну скаргу  не надав, в судове засідання 07.05.07 р. не  з*явився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги боржника  був повідомлений належним чином, про що свідчить  рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши думку предстанвика боржника, колегія суддів вважає за можливе  розгляд справи за апеляційною скаргою боржника  здійснити у відсутність  ліквідатора та представника кредитора за наявними у справі матеріалами.

07.05.2007 р. до  Харківського апеляційного господарського суду надійшло відправлене поштою клопотання ліквідатора ЗАТ “Білопільська меблева фабрика” арбітражного керуючого Чупруна Є.В., вх. № 3650 .  Але, оскільки  розгляд справи відбувся у призначений час  - о 10:30 год., а клопотання було отримано канцелярією  ХАГС  о 16:25 год.,  то  зазначене клопотання   залишилось  без розгляду в зв*язку з його відсутністю в матеріалах справи на  момент розгляду  апеляційної скарги боржника  на постанову  господарського суду Сумської області від 05.03.07 р. по справі № 8/47-07.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

31.01.2007 року Управління Пенсійного фонду України у Білопільському районі Сумської області звернулось  до господарського суду Сумської області з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»стосовно ЗАТ «Білопільська  меблева фабрика». При цьому заявник вказував, що ЗАТ  «Білопільська  меблева фабрика»не здійснює підприємницької діяльності, керівні органи та посадові особи підприємства відсутні за місцезнаходженням, станом на 29.01.2007 р. заборгованість ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»перед Управлінням Пенсійного фонду України у Білопільському районі складає 57381,70 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.02.2007 року порушено провадження у даній справі.

Оскаржуваною постановою господарського суду Сумської області від 05.03.2007 року ЗАТ «Білопільська  меблева фабрика»визнано банкрутом.

Постанова мотивована тим, що боржник за юридичною адресою не знаходиться, підприємницьку діяльність не здійснює.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»передбачено, що у разі, якщо громадянин-підприємець-боржник або керівні органи боржника –юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов’язань.

Наведена норма передбачає, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про порушення справи про банкрутство боржника кредитор-Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області, посилаючись на копії конвертів з відміткою про неможливість їх вручення  боржнику органами зв*язку, стверджує про відсутність боржника за юридичною адресою та його керівних органів та посадових осіб за місцезнаходженням.

Крім того, кредитор зазначає, що боржник підприємницьку діяльність не здійснює, посилаючись на факт подання звітності до Пенсійного фонду за липень 2004 року –січень 2005 року та за серпень 2006 року –грудень 2006 року без зазначення показників, пов’язаних з нарахуванням заробітної плати та обчисленням страхових внесків, тобто з ознакою відсутності будь-яких операцій.

Також кредитор зазначає, що згідно з довідками комунальних установ з питань надання послуг ЗАТ «Білопільська меблева фабрика» встановлено, що боржник не забезпечується електрозв’язком з грудня 2003 року, не користується послугами водопостачання та водовідведення з 01.02.2003 року, відключений від газопостачання з 03.12.2001 року та не обслуговується тепловою мережею міста. Боржник не надає статистичної звітності з 2003 року. Останній звіт до Білопільського районного центру зайнятості подано за 2003 рік, він  фіксує відсутність загальної суми виплат, на які нараховуються страхові внески за рік. ДО ВВД ФССНВВ та ПЗ у Білопільському районі дане підприємство востаннє звітувало 12.07.2004 року за ІІ –квартал 2004 року в зв*язку з відсутністю фонду оплати праці, а до Білопільського МВД Сумського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звітність  за 2005 рік взагалі не подавалась, за І квартал та за І півріччя 2006 року її надано з нульовими показниками.

Місцевий господарський суд, приймаючи постанову про визнання ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»банкрутом відповідно до ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,  виходив з того, що факт відсутності боржника за юридичною адресою підтверджено неможливістю органами зв’язку доставити кореспонденцію.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і визначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього, тобто в даному випадку Закон передбачає спрощену процедуру банкрутства відсутнього боржника.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б дозволяли застосувати до ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»норми ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", і які мали б бути додані заявником до заяви про визнання боржника банкрутом, у зв’язку з чим дійшла висновку про відсутність підстав для застосування скороченої процедури банкрутству відсутнього боржника відносно ЗАТ «Білопільська меблева фабрика».

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" № 755-ІV від 15.05.2003 р. в редакції Закону № 2452-1V від 03.03.2005, місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 18 вказаного Закону, якщо відомості, які  підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Вказаний Закон також визначає порядок внесення   до   Єдиного державного   реєстру   записів   про   відсутність   юридичної   особи   за її місцезнаходженням.

Виходячи    з    викладеного,    відсутність    юридичної    особи    за її місцезнаходженням   повинна   бути   зафіксована   в   Єдиному   державному реєстрі, відомості про відсутність юридичної особи за місцезнаходжень повинні бути внесені до Єдиного державного реєстру, в іншому випадку вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

З огляду на викладене, в порушення вимог вказаного закону відмітка на конвертах органами зв’язку про неможливість вручення ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»кореспонденцію за юридичною адресою цього підприємства не може бути єдиним належним доказом відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням за відсутності довідки або витягу з  Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 34 ГПК    України    обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо не здійснення боржником підприємницької діяльності то такі твердження заявника спростовуються матеріалами справи, а саме господарськими договорами про оренду торгівельних приміщень від 03.01.2007 року № 1-10 с ЧП Храпаль О.В., від 03.01.2007 р. № 1-11 с ТОВ «Мінелла Трейд», від 03.01.2007 р. № 1-10 з ТОВ «ШАВ - Інвест», згідно з якими ЗАТ «Білопільська меблева фабрика»передало зазначеним суб’єктам підприємницької діяльності в оренду торгівельні приміщення строком на 1 рік.

Про здійснення боржником підприємницької діяльності свідчить і той факт, що керівником боржника 02.03.2007 року отримано дублікат свідоцтва про право власності боржника на комплекс будинків і споруджень.

За таких обставин, оскільки   кредитором   не   надано   доказів   наявності   в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним місцезнаходженням, неможливості органів зв'язку вручення кореспонденції, апеляційний господарський суд дійшов  висновку про передчасність застосування судом першої інстанції скороченої процедури банкрутства відсутнього боржника відносно ЗАТ "Білопільська меблева фабрика", передбаченої ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а факт наявності майна боржника обумовлює застосування до боржника загальної судової процедури в справі про банкрутство, а не скороченої, про запровадження якої звернувся  кредитор, через що постанова господарського суду Сумської області від 05.03.2007 року по даній справі підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п.  4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, ст. 106 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

постановила:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Білопільська  меблева фабрика”, м. Білопілля Сумської області задовольнити.

Постанову господарського суду Сумської області від 05.03.2007 року по справі № 8/47-07 скасувати.

Провадження у справі № 8/47-07 припинити.

Головуючий суддя                                                             Погребняк В.Я.

Суддя                                                             Гончар Т.В.

Суддя                                                              Істоміна О.А.