ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.07 р.                                                                               Справа № 43/49

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецьккокс” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика „Добропільська” м. Добропілля

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача: Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення збитків в сумі 658,44 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Бондаренко Т.М. за дов. № 171 від 22.01.2007р.

Від відповідача: представник не з`явився

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням обох сторін ухвалою від 12.04.07р. справу розглянуто в більш тривалий термін.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 04.05 по 16.05.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Донецьккокс” м. Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика „Добропільська” м. Добропілля, про стягнення збитків в сумі 658, 44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № ДУК-03/06-1/д/156 ОС від 21.03.2006р., залізничну накладну № 52733431, акт загальної форми  № 63 від 23.04.2006р., телеграму ст. Економічна від 25.04.2006р. № 29, відомості плати за користування вагонами №№ 046571, 67906966, договір № 5882дс/329ЖДЦ від 01.12.2004р., рахунок № 35546 від 31.05.2006р., акт № 503ГР від 31.05.2006р., платіжне доручення № 887 від 19.07.2006р., претензію № 1960/юр від 08.08.2006р., лист № 3359/юр від 25.12.2006р. та ін.

Відповідач проти позову заперечує по доводам, викладеним у відзиві № 06/690 від 20.03.2007р.

Ухвалою від 12.04.2007р. господарським судом за клопотанням позивача залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача, Державне підприємство „Донецька залізниця” м. Донецьк.

Третя особа пояснень по суті спору не надала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання договору про переробку вугілля на кокс на давальницькій сировині № ДУК-03/06-1/д/156 ОС від 31.03.2006р., укладеного між ТОВ „Метінвест холдинг” та позивачем, за залізничною накладною № 52733431 від 21.04.2006р. відповідачем в адресу позивача спрямований залізничний вагон № 67906966 з продукцією: вугілля кам’яне марки „Г” вагою 69,0 тонн.

Вказаний вагон при прибутті на станцію Донецьк Донецької залізниці був затриманий залізницею з 8-00 23.04. до 18-00 25.04.2006р. Причиною затримки вагону позивач вказує неправильну вказівку відповідачем в залізничній накладній № 52733431 залізничного коду: 3228 вантажоодержувача.

Даний факт підтверджується позивачем актом загальної форми № 63 від 23.04.2006р.

Простій вагону склав 58 годин до одержання телеграми відповідача зі станції Економічна № 29 від 25.04.2006р. про зміну коду вантажоодержувача в залізничній накладній № 52733431.

Власником під’їзних шляхів, якими користується позивач на підставі договору № 5882дс/329ЖДЦ від 01.12.2004р., оскільки не має власних, є Закрите акціонерне товариство „Донецьксталь – металургійний завод”.

Всі розрахунки з Донецькою залізницею за користування вагонами у порядку ст.ст. 73, 119-126 Статуту залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. №113, здійснює безпосередньо власник під'їзної колії, а позивач у відповідності з приписами п.4.8 договору від 01.12.2004р. №5882дс/329ЖДЦ відшкодовує плату за користування вагонами, які прибули на його адресу.

Вартість заявлених збитків позивач обґрунтовує тим, що згідно з відомістю плати за користування вагонами станцією Донецьк власникові під’їзних шляхів на підставі ст. 73 Статуту залізниць нарахована плата за користування вагоном №67906966 в розмірі 548,70 грн. (з ПДВ – 658,44 грн.), яка позивачем сплачена по акту № 503ГР, рахунку № 35546 від 31.05.2006р. платіжним дорученим № 887 від 19.07.2006р. у повному обсязі.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України  підставою виникнення цивільних прав і обов’язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов’язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди.

При стягненні заподіяних збитків, перш за все слід з’ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому слід відрізняти обов’язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання, що випливає з договору (стаття 623  Цивільного кодексу України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов’язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні стосунки, тому помилковими є вимоги позивача про відшкодування збитків, які стягуються лише при невиконанні або неналежному виконанні договірних зобов’язань.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла збитки. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв’язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла збитки, і самими збитками.

Таким чином, у розумінні ст. 33 ГПК України, на позивачеві лежить тягар доказування:

1)факту заподіяння йому збитків;

2)розмір зазнаних збитків;

3)причинно-наслідковий зв’язок між неправомірними діями відповідача та завданими збитками.

Як встановлено судом, позивачем не доведений розмір заподіяних збитків та причинно-наслідковий зв’язок між збитками та неправомірними діями відповідача.

Так, згідно з відомістю плати за користування вагонами власникові під’їзних шляхів нараховано 548,70 грн. без ПДВ за, зокрема, затримку вагону не тільки з 23/04. 8-00 по 25/04. 18-00 – 58 годин, а й з 27/4. 0-40 по 28/4. 17-00 – 40 годин, які позивачем взагалі не розглядалися та не заявлялися та які мають суттєве значення для визначення розміру плати.

Фактичне перерахування коштів на погашення вказаної плати позивач підтверджує платіжним дорученням № 887 від 19.07.2006р., в котрому призначення платежу числиться як „оплата рахунку № 35546 від 31.05.2006р. за користування вагонами за травень 2006р., тоді як судом розглядаються спірні правовідносини між сторонами по справі – затримка вагону у квітні 2006р.

Крім того, приписи Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 N 334, не передбачають можливості складання акту загальної форми в тривалості у часі. Проте, акт загальної форми № 63 від 23.04.2006р. наданий до справи у двох різних примірниках, заповнений різними почерками та кольорами різних письмових приладів, що свідчить про дописування та виправлення акту різними особами.

Судом також досліджено, що в залізничній накладній первісно вказаний залізничний код одержувача – 3236, тоді як за специфікацією, яка є невід’ємною частиною договору № ДУК-03/06-1-д/156 ОС від 31.03.2006р., кодом підприємства позивача є 3237.

В телеграмі № 29 від 25.04.2006р. відповідачем вказано код одержувача – 3238, який не є кодом позивача та за яким вантаж таки виданий позивачеві за невідомими обставинами.

З огляду на наведене суд не може прийти до однозначного висновку про затримку вагону саме за виною відповідача, внаслідок чого вина відповідача є недоведеною позивачем, тому в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Донецьккокс” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика „Добропільська” м. Добропілля про стягнення збитків в сумі 658, 44 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача згідно з приписами ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позові відмовлено.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 35, 44, ч. 5 ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецьккокс” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Центральна збагачувальна фабрика „Добропільська” м. Добропілля про стягнення збитків в сумі 658, 44 грн. відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

У судовому засіданні 16.05.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя