ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
29.03.07                                                                                           Справа  № 5/2336-25/247А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Глазген-Україна”, м.Львів

на постанову Господарського суду Львівської області від 15.11.2006р.

у справі № 5/2336-25/247А

за позовом Дочірнього підприємства „Глазген-Україна”, м.Львів

до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова, м.Львів

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 14.10.2005р. № /0

За участю представників сторін:

від позивача: Дзера О.С. –представник.

від відповідача: Рождественська Л.В. – старший державний податковий інспектор.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Львівської області від 15.11.2006р. у справі № 5/2336-25/247А відмовлено в позові Дочірнього підприємства „Глазген-Україна”, м.Львів до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова, м.Львів про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 14.10.2005р. № /0.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що платник податків не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом визначених законодавством граничних строків сплати.

Скаржник, позивач у справі, з постановою місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, позов задоволити, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Зокрема позивач стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення допущено порушення норм матеріального права, неповно з”ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають з”ясованим обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та представник відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили постанову місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи відповідача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, спірним податковим повідомленням-рішенням від 14.10.2005р. № /0 відповідач на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 57 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 3276,50 грн. зобов'язав позивача сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 655,30 грн.

Згідно з декларацією по ПДВ за листопад 2004 року, поданою до ДПІ у Галицькому районі 20.12.2004р. (вх.№2113986), позивачем визначено 4542 грн. податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду. Згідно з карткою особового рахунку по ПДВ ДП „Гранд Фуд Сервіс” погашення податкового зобов”язання задекларованого у декларації №2113986 відбулось 25.02.2005р. в сумі 3545 грн. відповідно до платіжного доручення № 60 від 25.02.2005р. Скаржник вважає, що він своєчасно, тобто до виникнення у нього зобов'язання по сплаті податку на додану вартість, повідомив про проведення взаємозарахування зобов'язань з податку на додану вартість, а, отже, не порушив граничних строків сплати узгодженого податкового зобов”язання.

Така позиція позивача є помилковою з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1270 від 26.09.2001р. затверджено Порядок проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку (був чинним на момент здійснення спірних правовідносин), відповідно до якого проводиться відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку.

На виконання згаданої Постанови, відповідно до Протокольного рішення (схеми) від 23.02.2005р. про проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податків, погодженого з Державною податковою адміністрацією у Львівській області та Управлінням Державного казначейства у Львівській області, підприємство-кредитор (ДП „Гранд Фуд Сервіс”), яке має заборгованість з платежів до державного бюджету в сумі 9427 грн., на підставі довідки ДПІ у Галицькому районі м.Львова від 22.02.2005р. № 5, перераховує протягом одного операційного дня отримані кошти на рахунок, визначений територіальним органом Державного казначейства, і відображає їх в обліку як погашення дебіторської заборгованості з платежів до державного бюджету. Сума розрахунку згідно з протокольного рішення (схеми) складає 8898 грн.

Як передбачено пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених пп.„г” пп.4.2.2 п.4.2, а також п.4.3 цієї статті.

Податкова декларація, у відповідності до пп.„а” пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього ж Закону, подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює, у даній ситуації, календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків, як передбачено абзацом 1 пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж Закону, зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

За таких обставин, враховуючи, що 20.12.2004р. останній день граничного строку подання декларації за листопад 2004р., позивач до 30.12.2004р. включно зобов‘язаний був самостійно сплатити суму податкового зобов‘язання, визначену в податковій декларації.

Пунктом 5 Порядку проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1270 від 26.09.2001р., визначено порядок здійснення розрахунків, яким передбачено сукупність дій учасників проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку, і лише за наявності виконання всіх передбачених цим пунктом дій можна вважати заборгованість погашеною.

Враховуючи наведену обставину та погодження Протокольного рішення (схеми) з Управлінням Державного казначейства у Львівській області - поза межами строку сплати податкового зобов'язання, його дату (23.02.2005р.), суд першої інстанцій вірно дійшов висновку про те, що позивач не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом визначених законодавством граничних строків сплати (до 30.12.2004р. включно). А, отже, позивач допустив порушення пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Щодо посилань скаржника на порушення відповідачем при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253 з наступними змінами та доповненнями, то такі не заслуговують на увагу, оскільки не пов'язуються з порушенням прав платника податку.

Щодо покликань скаржника на ст.ст.142, 217, 238, 239, 241, 242, 250 ГК України, то такі не спростовують правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки у даному випадку вказані норми не підлягають застосуванню, так як відповідно до п.1 ст.4 ГК України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб”єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб”єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб”єкта господарювання. Натомість у даному випадку підлягає застосуванню ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", якою встановлено строки давності визначення сум податкових зобов”язань та їх застосування, і згідно з пп.15.1.1 якої податковий орган вправі самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. В даному випадку, відповідач, встановивши наявність факту порушення позивачем пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", застосував ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та визначив спірним податковим повідомленням-рішенням податкове зобов”язанння у вигляді штрафу в межах строку давності, встановленого вказаною статтею Закону.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є законним та правомірним, а, отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з наведеного в сукупності та в силу того, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови місцевого господарського суду –відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Львівської області від 15.11.2006р. у справі № 5/2336-25/247А залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.