ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.07                                                                                        Справа №  26/282/06-20/139/07

Суддя

За позовом Закритого акціонерного товариства “Приазовкурорт”, Запорізька область, м.Бердянськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива”,  Запорізька область,

м.Бердянськ

про стягнення суми 112  699,51 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   –Никандров О.О. (довіреність  №08/164 від 14.02.2007р.);

Залож Г.П. (довіреність  №08/162 від 14.02.2007р.);

Сіващенко О.І. (довіреність №08/163 від 14.02.2007р.);

Від відповідача  –Мартиненко К.І. (довіреність  б/н від 05.12.2005р.);

ВСТАНОВЛЕНО:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача 53464,88 грн. основного боргу за договором №7 на використання теплової енергії в гарячій воді.

Ухвалою господарського суду від 24.07.2006р. (суддя Зубкова Т.П.) порушено провадження у справі №26/282/06, судове засідання призначено на 29.08.2006р. Строк вирішення спору продовжувався за клопотанням сторін, розгляд справи відкладався на 12.10.2006р. У судовому засіданні 12.10.2006р. оголошувалась перерва до 16.11.2006р., потім строк вирішення спору продовжувався ухвалою голови господарського суду, розгляд справи відкладався на 15.02.2007р. Ухвалою голови суду від 15.02.2007р. у зв’язку з хворобою судді Зубкової Т.П.  розгляд справи переносився на 14.03.2007р.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області №475 від 05.03.2007р. справа №26/282/06 за позовом Закритого акціонерного товариства “Приазовкурорт”, Запорізька область, м.Бердянськ, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива”, Запорізька область, м.Бердянськ,  про стягнення суми 53 464,88 грн. передана на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2007р. справа прийнята до розгляду,  справі присвоєно № 26/282/06-20/139/07,  судове засідання  призначено на 28.03.2007р. Ухвалою суду від 28.03.2007р. розгляд справи відкладено на 27.04.2007р., потім –на 15.05.2007р. Ухвалою суду від 15.05.2007р. за клопотання сторін в порядку ст.69 ГПК України строк вирішення спору у справі  № 26/282/06-20/139/07  продовжений до 30.05.2007р. та відкладено на 30.05.2007р.у зв’язку з клопотанням відповідача про оголошення рішення у повному обсязі.

У судовому засіданні 30.05.2007р. справу розглянуто, оголошено рішення у повному обсязі.

Позивач неодноразово уточнював (збільшував, зменшував) свої позовні вимоги. Остаточні позовні вимоги викладені в заяві від 11.05.2007р., які позивач підтримав та на підставі договору №7 від 01.05.2005р., ст.ст. 258, 625 ЦК України, Закону України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” від 20.05.1999р. №686-ХІV просить позов задовольнити, стягнути з відповідача суму основного боргу за січень-квітень 2006р. з урахування індексу інфляції у розмірі 58385 грн. 61 коп., суму 3% річних у розмірі 1878 грн. 96 коп. та пеню у розмірі 52434 грн. 94 коп. за період з 10 травня 2006р. по 09 травня 2007р.

Відповідач  позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Умовами договору не встановлена вартість 1 Гкал теплової енергії. На перший квартал 2006р. позивачем на свій розсуд було встановлено вартість 1 Гкал –169,2 грн. 15.03.2006р. позивач повідомив, що з 01.04.2006р. по 31.10.2006р. вартість 1 Гкал теплової енергії для підігріву гарячого водопостачання для відповідача буде складати 191 грн. 52 коп. без ПДВ. На запит відповідача щодо обґрунтування збільшення вартості позивач без чітких розрахунків послався  на діюче законодавство (без конкретики), підвищення ціни на електроенергію, газ, зростання мінімальної заробітної плати, зменшення обсягів споживання філіями позивача та іншими споживачами. Згідно листа Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, до кого звернувся відповідач для надання інформації, відповідно до ст.20 Закону України “Про теплопостачання” тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб’єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими; тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування. В свою чергу, Державна інспекція по контролю за цінами у Запорізькій області, до якої також звернувся відповідач, повідомила, що позивачем тарифи на послуги теплопостачання не погоджено з органами місцевого самоврядування, а саме виконавчим комітетом Бердянської міської ради. Таким чином, відповідач вважає, що розрахунок наданий позивачем в підтвердження основного боргу відповідача за договором з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені є необґрунтованим та не доведеним, складений на підставі тарифу 1 Гкал теплової енергії, який є економічно необґрунтованим, завищеним та не погодженим з органом місцевого самоврядування. Просить у задоволенні позову відмовити.     Відповідачем заявлялись клопотання залучити в якості третіх осіб Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України та  Державну інспекцію по контролю за цінами у Запорізькій області. Клопотання судом відхилено, оскільки заявником  не обґрунтовано яким чином рішення з даного спору може вплинути на права та обов’язки  зазначених осіб. Разом з тим, суд витребував письмові пояснення та викликав у судове засідання представника Державної інспекції по контролю за цінами у Запорізькій області.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, Державної інспекції по контролю за цінами у Запорізькій області, суд

В С Т А Н О В И В :

01.05.2005р. між ЗАТ “Приазовкурорт” (Постачальник, позивач у справі) та ТОВ “Санаторій “Нива” (Споживач, відповідач у справі) укладено договір №7 на використання теплової енергії в гарячій воді (далі-Договір), відповідно до умов якого Постачальник взяв на себе зобов’язання постачати Споживачу теплову енергію в вигляді гарячої води у необхідних обсягах, а Споживач зобов’язався оплачувати отриману теплову енергію по встановленим тарифам у встановлені строки (п.1.1).

Згідно п.п.1.2, 1.3 Договору користування тепловою енергією допускається тільки на підставі договору між постачальником та Споживачем, сторони зобов’язуються керуватися діючими “Правилами користування тепловою енергією”, затвердженими Наказом Міністерства економіки та Держкомітету будівництва, архітектури та житлових комітетів України №307-262 від 28.10.1999р., зареєстрованих  в Міністерстві юстиції 30.11.1999р. за №825/4118.

Відповідно до розділу 6 Договору “Розрахунки по договору” плата за теплову енергію здійснюється по тарифу за 1 Гкал, діючого на день укладення договору. Тариф може змінюватися у випадку зміни цін на енергоносії, індексації  заробітної плати та в інших випадках, згідно законодавства України. (п.6.1). Оплата послуг споживачем здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок  постачальника в такому порядку: - 80% від суми планового платежу згідно додатку 1 до договору не пізніше 15 числа поточного місяця; - кінцевий розрахунок, згідно виставленого рахунку на підставі актів про надані послуги, на протязі 5-ти днів після отримання рахунку (п.6.2).

Згідно з матеріалами справи, позивач поставив відповідачу 848,9 Гкал теплової енергії в гарячій воді, що підтверджується виставленими рахунками: №№ОУ-0003190 від 31.05.2005р., ОУ-0003389 від 30.06.2005р., ОУ-0003560 від 30.07.2005р., ОУ-0003816 від 31.08.2005р., ОУ-0004010 від 30.09.2005р., ОУ-0004168 від 30.10.2005р., ОУ-0004314 від 30.11.2005р., ОУ-0004507 від 30.12.2005р., ОУ-0000105 від 31.01.2006р., ОУ-0000221 від 28.02.2006р., ОУ-0000374 від 31.03.2006р., ОУ-0000455 від 25.04.2006р. всього на загальну суму 135124,03 грн.

Відповідач свої зобов’язання виконав частково, здійснив оплату в сумі 81659,15 грн. та з січня 2006р. припинив оплату за договором.

Листом №-8/05-184 від 15.03.2006р. позивач повідомив відповідача про те, що вартість теплової енергії для підігріву гарячого водопостачання з першого квітня по тридцять перше жовтня 2006 року становить 191 грн. 52 коп. за 1 Гкал без ПДВ.

28.03.2006р. відповідач звернувся до позивача з листом №90, в якому, зокрема, просив в обґрунтування підвищення ціни надати документи, в яких зазначити та підтвердити наявність умов, які викликали підвищення тарифів на теплову енергію для ТОВ “Санаторій “Нива”. Листом №92 від 30.03.2006р. відповідач звернувся  до позивача з проханням перенести оплату (заборгованість) за теплову енергію до першої декади травня 2006р. у зв’язку зі скрутним матеріальним становищем   ТОВ “Санаторій “Нива”.

У відповідь на лист ТОВ “Санаторій “Нива” №90 від 28.03.2006р. філія ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт”, зокрема, повідомила, що підвищення тарифу на ІІ квартал 2006 року у порівнянні з тарифом на момент укладення договору, пов’язаний з підвищенням ціни на електричну енергію з 0,1817 грн. до 0,2926 грн. за 1 кВт/год без ПДВ відповідно до Постанови від 15.08.2005р. №745 “Про перехід до єдиних тарифів за електричну енергію, що відпускається споживачам”, підвищенням ціни на газ з 201,25 грн. до 258,028 грн. за 1000 м3 без ПДВ, зростанням мінімальної заробітної плати з 262 грн. до 360 грн., а також у зв’язку з зменшенням обсягів споживання теплової енергії філіями ЗАТ “Приазовкурорт” та іншими споживачами.

Позивач листом №08/04-226 від 31.03.2006р. повідомив відповідача про необхідність здійснити оплату до 15 квітня 2006р., в іншому випадку, попередив про припинення з 16 квітня договірних відносин.  Листом №08/03-248 від 12.04.2006р. відповідача повідомлено, що подача теплової енергії ТОВ “Санаторію “Нива” з 12.04.2006р. припинена, договір від 01.05.2005р. №7 на забезпечення тепловою енергією у вигляді гарячої води вважати недійсним. Відновлення постачання теплової енергії можливе після погашення дебіторської заборгованості та підписання нового договору.

ТОВ “Санаторій “Нива” зверталося до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України листом №109 від 06.04.2006р.  з заявою про проведення перевірки філії ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт” щодо дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції при формуванні тарифів на теплову енергію та листом №134 від 19.04.2006р. про проведення перевірки щодо правомірності припинення подачі теплової енергії у зв’язку з неузгодженням тарифів.

Листом №02-29.3/02-1906 від 11.05.2006р. Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України  за результатами розгляду заяви повідомило, зокрема, що питання порушення державної дисципліни цін ЗАТ “Призовкурорт” розглядається Державної інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області. Факт дотримання процедури, що передує відключенню, підтверджений наданими філією ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт” матеріалами та наданою террвідділенню копією акту про відключення від подачі теплової енергії.

За результатами перевірки Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області рішенням від 13.07.2006р. №141 та від 06.09.2006р. №181 до ЗАТ “Приазовкурорт”  ККГ “Курорт” застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін. Встановлено, що стосовно ТОВ “Санаторій Нива” зайво нараховано суму в розмірі 1029,94 грн. за період з 01.01.2006р. по 30.04.2006р.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, доводи та заперечення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково на наступних підставах.

Із матеріалів справи слідує, що предметом спору стало стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені за договором на використання теплової енергії в гарячій воді. Відповідач позов не визнає, зокрема, у зв’язку  з незгодою щодо встановленого тарифу оплати за 1 Гкал теплової енергії, який не обґрунтований, не погоджений в установленому порядку. При цьому факт поставки теплової енергії у зазначених обсягах не заперечив.

Згідно з п.1 ст.7 Закону України “ Про житлово-комунальні послуги” до повноважень органів місцевого самоврядування  віднесено встановлення цін/ тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Частинами 2, 3 ст.31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”  встановлено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих  витрат  на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на  затвердження  органам  місцевого  самоврядування  в установленому законодавством порядку. Органи  місцевого  самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі  економічно  обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно з поясненнями по справі, які надані Запорізьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на вимогу суду, рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №546 від 14.09.2005р. філію ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств ”Курорт” було визначено виконавцем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання у комунально-житловому фонді м.Бердянськ. ЗАТ “Приазовкурорт” в особі філії “Комбінат комунальних господарств ”Курорт” займає монопольне становище на ринку централізованого постачання теплової енергії в межах території, на якій розташовані діючі мережі.

Відповідно до ст.20 Закону України “Про теплопостачання” тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб’єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування.

Згідно з ст.13 Закону України “Про теплопостачання” до основних  повноважень  органів  місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і  межах,  визначених законодавством,  тарифів на теплову енергію, які  надаються   підприємствами   та   організаціями  комунальної власності,  крім  тарифів  на теплову енергію,  що виробляється на  установках  комбінованого  виробництва  теплової   і   електричної енергії. Відповідно до ст.14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”  залежно    від   порядку   затвердження   цін/тарифів   на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи. До третьої групи відносяться житлово-комунальні послуги,  ціни/тарифи  на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Листом №108 від 06.04.2006р. ТОВ “Санаторій “Нива” звернулося до Державної інспекції по контролю за цінами у Запорізькій області  з проханням провести перевірку філії ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт” щодо додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів на постачання споживачам теплової енергії, а також їх економічного обґрунтування, погодження з державними органами.

Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області за результатами перевірки листом №01-15/735 від 19.05.2006р. повідомила, що згідно з ст.14 Закону України від 24.06.04р. №1875-ІV  “Про житлово-комунальні послуги”, ціни і тарифи на житлово-комунальні послуги формуються і затверджуються органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. При нарахуванні плати за послугу теплопостачання філією ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт” застосувався тариф, рівень якого не було погоджено з органом місцевого самоврядування, а саме виконавчим комітетом Бердянської міської ради, чим порушено ст.28 Закону України “Про місцеве самоврядування”.

Проте, уповноважений представник Державної інспекції з  контролю за цінами в Запорізькій області, який був викликаний судом у порядку ст.30 ГПК України, у судовому засіданні пояснив, що відносини між сторонами регулюються укладеним між ними договором.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно з ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно п.6.1 Договору плата за теплову енергію здійснюється по тарифу за 1 Гкал, діючого на день укладення договору. Тариф може змінюватися у випадку зміни цін на енергоносії, індексації  заробітної плати та в інших випадках, згідно законодавства України.

На момент укладення договору вартість 1 Гкал теплової енергії стороннім споживачам складала 147,77 грн., затверджена наказом генерального директора ЗАТ “Приазовкурорт” №406 від 31.12.2004р. на П і Ш квартали 2005р.

Наказом генерального директора ЗАТ “Приазовкурорт” №51 від 16.02.2006р. затверджено вартість послуг філії ЗАТ “Приазовкурорт” “Комбінат комунальних господарств “Курорт” філіям та стороннім споживачам на 2006 рік, зокрема, на теплопостачання. Відповідно до додатку до наказу  №51 вартість 1 Гкал теплової енергії на І квартал 2006 року для сторонніх споживачів склала 141 грн. Листом №08/05-1304 від 29.12.2005р. ТОВ “Санаторій “Нива” повідомлено, що очикуєма вартість 1 Гкал теплової енергії без зміни ціни на газ на І квартал 2006р. (з 1-го січня по 31 березня 2006) складе 169,2 грн., в т.ч. ПДВ-28,2 грн.

Згідно з уточненою позовною заявою і розрахунку до неї позивач здійснив нарахування за спожиту теплову енергію у січні-квітні 2006р. на підставі результатів перевірки Державної інспекції з  контролю за цінами в Запорізькій області, якою встановлено, зокрема, що вартість послуг на 1 квартал 2006р. склала 138,36 грн. без ПДВ за 1 Гкал (завищена на 2,64 грн.) (141 грн. –138,36 грн., т2, а.с. 40).

Відповідно до ст.19 Закону України ”Про теплопостачання” споживач повинен щомісячно здійснювати оплату  теплопостачальній організації  за фактично отриману теплову енергію.

Із матеріалів справи слідує, що ЗАТ “Приазовкурорт” в особі філії “Комбінат комунальних господарств “Курорт” належно виконував умови договору щодо постачання відповідачу теплової енергії, проте відповідач не в повному обсязі здійснив оплату поставленої теплової енергії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за січень-квітень 2006р. в сумі 52434 грн. 94 коп.

Листом №08/04/479 від 26.06.2006р. позивач повторно направив відповідачу рахунки згідно договору №7 від 01.05.2005р., а саме: рахунки №№ ОУ-0000105 від 31.01.2006р. на суму 29440,80 грн., ОУ-0000221 від 28.02.2006р. на суму  17782,92 грн., ОУ-0000374 від 31.03.2006р. на суму 6987,96 грн., ОУ-0000455 від 25.04.2006р. на суму 761,40 грн., які відповідно до вхідного штемпеля отримані відповідачем 29.06.2006р. вх.№194.

Відповідно  до п.6.2 Договору Оплата послуг споживачем здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок  постачальника в такому порядку: - 80% від суми планового платежу згідно додатку 1 до договору не пізніше 15 числа поточного місяця; - кінцевий розрахунок, згідно виставленого рахунку на підставі актів про надані послуги, на протязі 5-ти днів після отримання рахунку.

Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми основного боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення з ТОВ “Санаторій “Нива” суми 52434 грн. 94 коп. грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 5950,67  грн. втрат від інфляції та суми 1878,96 грн. –3 % річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором на момент звернення до господарського суду.

Розрахунок втрат від інфляції та трьох процентів річних складений позивачем вірно.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 5950,67  грн. втрат від інфляції та суми 1878,96 грн. –3 % річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 52434,94 грн. –пені за порушення договірних зобов’язань.

Підпунктом 6.2 Договору встановлено, за прострочку платежу споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.1 Закону України “Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання при будинкових територій” від 20.05.1999р. №686-ХІV, на який посилається позивач, суб’єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Позивач нараховує пеню за період з 10 травня 2006р. по 09 травня 2007р.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Приписами ст.258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Вимога про стягнення пені за період з 10.05.2006р. по 09.05.2007р. заявлена позивачем 11.05.2007р. При цьому позивач не доказав, що порушення зобов’язання  мало місце саме  10.05.2006р., беручи до уваги встановлений в розділі 6 договору порядок розрахунків. Враховуючи вимоги ст. 232 ГК України, ст. 258 ЦК України, суд вважає що відсутні підстави для стягнення пені,  у зв’язку з цим  суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 52 434 грн.94 коп., позов в цілому задовольняється частково.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги заперечення відповідача. Крім того, вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.  У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.  Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.    Факт порушення   позивачем законодавства щодо встановленого погодження ціни  не є предметом даного спору. Уповноважений державний орган - Державна інспекція з  контролю за цінами в Запорізькій області,  провів перевірку, притягнув до відповідальності позивача, і з урахуванням виявлених порушень позивач за власною ініціативою вніс зміни до позовних вимог, зменшив їх, при цьому в розрахунку взяв вартість послуг (тариф), який є економічно обгрунтованим.  Крім того, ствердження відповідача, що задоволення позову  дасть прецедент позивачу і в подальшому формувати свої тарифи, в тому числі населенню, на свій розсуд без дотримання законодавства України,  фактично є лише припущенням відповідача. Згідно з ст.1 ГПК України відповідач має право захищати свої інтереси і не має повноважень представляти інтереси населення чи спеціальних державних органів. Посилання відповідача на інші норми права та письмові докази не беруться до уваги на підставах, наведених вище.

Згідно з ст. 49  ГПК України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.22, 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Санаторій “Нива” (71120, Запорізька область, м.Бердянськ, вул..Котляревського, 23 , р/р 0782 у філії відділення “Промінвестбанку”, м.Бердянськ, МФО 313117) на користь Закритого акціонерного товариства “Приазовкурорт”  (71120, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Котляревського-Волкова, 12/24, ,  р/р 260043247 у ЗОД АППБ “Аваль” м.Бердянськ, МФО 313827) суму 52434 грн. 94 коп. основного боргу, суму 5950 грн. 67 коп. втрат від інфляції, суму 1878 грн. 96 коп. 3 % річних,   суму 602   грн. 65 грн. витрат на державне мито та суму 63 грн. 10  коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                              Л.П.Гандюкова

Рішення підписано у повному обсязі  30.05.2007р.