ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.
Справа № 05/87/16-5А.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Машпромпроект", м.Луцьк

до відповідача  Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку, м.Луцьк

про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування фінансових санкцій

Суддя         Бондарєв С. В.

при секретарі  Кулай А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від  позивача : Кушнір В.К. - дов.№1 від 10.05.2007р.

від відповідача: Зубач П.В. - дов. №1/1/07-11 від 12.01.2007р.

Представникам сторін були роз’яснені права та обов’язки передбачені ст.ст.49,51 КАСУ. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не з’ясовується, ведеться протокол судового засідання.

Заяв про відвід складу суду не надходило.

Суть спору: Позивач - ТзОВ "Машпромпроект" звернувся до суду з позовом і просить скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку №Ю-505 від 15.06.2006р. про сплату боргу на суму 10658,42грн. та рішення №242 від 15.06.2005р. про застосування фінансових санкцій на суму 2158,77грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вимога і рішення прийняті з порушень вимог чинного законодавства; товариство перебувало на спрощеній системі оподаткування і відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 сплачує єдиний податок, надає щомісячно звітність в органи ПФУ і не є платником інших видів податків і  зборів; переваги має Указ Президента, а Закон "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" є загальним актом.

Відповідач у запереченні від 02.11.2006р. №5637/07-02, в судовому засіданні позов заперечив оскільки, вважає, що спірні вимога та рішення прийняті у відповідності до  вимог чинного законодавства; за наслідками проведеної перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати позивачем внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування проведено  донарахування внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування за листопад-грудень 2005р. та січень-квітень 2006р. на суму 10658,42грн. (акт від 15.06.2006р. №118); позивач є страхувальником відповідно до ст.14 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р. і зобов’язаний сплачувати внески у розмірі 32% суми фактичних витрат на оплату праці та допомоги по тимчасовій непрацездатності, як це і передбачено законом; Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" являє собою нормативний акт, сфера дії якого розповсюджується на податкові відносини; дія інших нормативних актів може поширюватись на відносини зі збору на державне пенсійне страхування в частині, що не суперечить Закону №1058-IV; штрафні санкції застосовано до підприємства відповідно до п.4 ч.9 ст.106 Закону; вимога №505 від 15.06.2006р. надіслана на узгодження акту перевірки, і містить суму донарахованих згідно акту страхових внесків, а розмежування від сплати єдиного податку, який обліковується на особовому рахунку позивача, зараховується в рахунок сплати одержаної вимоги після її узгодження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

в с т а н о в и в :

Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування ТзОВ "Машпромпроект" за період з 09.11.2005р. по 29.05.2006р. (акт перевірки №118 від 15.06.2006р.) донараховано внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за листопад-грудень 2005 та січень-квітень 2006 р. на суму 10658,42грн.

На підставі акту перевірки від 15.06.2006р. УПФ України у м.Луцьку сформована та направлена позивачеві вимога про сплату боргу №Ю-505 від 15.06.2006р. на суму 10658,42грн. 15.06.2006р. відповідачем прийнято рішення №242 від 15.06.2006р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не  обчислених та не сплачених страхових внесків в розмірі 2158,77грн.

Закон України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і  встановлення прямої залежності розмірів пенсії від страхового - стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Виключно Законом визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій , надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формується за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних коштів та інших джерел. Цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до ст.1 Закону, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно ст.18 Закону страхові внески є цільовим загальнообов’язковим  платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ст. 15 Закону встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону. А ст. 14 визначено, що страхувальниками до Пенсійного фонду України є роботодавці : підприємства, установи і організації створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об’єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об’єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи – суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб’єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ч.2 ст.17 вищезазначеного Закону страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Для роботодавців страхові внески до солідарної пенсійної системи, згідно ч.1 ст.19 Закону, нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних витрат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород, фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п’яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно п.1 ч.8 розділу XV "Прикінцеві положення " Закону страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору, тобто 32,3 відсотки від нарахованого фонду оплати праці та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.20 Закону обчислення страхових внесків здійснюється страхувальником на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення), або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати.

З акту позапланової перевірки №118 від 15.06.2007р. вбачається, що позивач використовує працю найманих працівників, а відтак згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону №1058-IV страхувальник повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати страхові внески.

Указ Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" являє собою нормативний акт, сфера дії якого розповсюджується на податкові правовідносини.

На відміну від цього, Закону №1058 регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування. До приведення законодавства України у відповідність із зазначеним Законом, закони України та інші нормативні акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону (ч.1 ст.5 Закону). До даного висновку прийшов і Вищий адміністративний суд в  постанові від 22.11.2006р. у справі №02/19-5 за позовом ВАТ "Укрмашпромпроект" до УПФ у м.Луцьку про визнання недійсним рішення та вимоги про сплату боргу.

У зв’язку з набранням чинності Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", до внесення відповідних змін, з метою уникнення надмірної сплати страхових внесків платниками єдиного та фіксованого податків за найманих працівників сума коштів, що справляється до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного та фіксованого податків, зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні періоди.

Згідно з п.2 ст.106 Закону та п.8.1 розділу 8 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками  та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" зареєстрованої в Міністерстві України 16.01.2004р. за №64/8663 (далі Інструкція) передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки визначені цим Законом, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій. В п.п. "а", п.8.2 Інструкції визначено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків. В такому випадку вимога надсилається одночасно з актом перевірки. Враховуючи вищевикладене, вимога відповідача від 15.06.2006 року №505 надіслана на узгодження акту перевірки, і містить суму донарахованих згідно акту страхових внесків, а розмежування від сплати єдиного податку, який облікується на особовому рахунку позивача, зарахується в рахунок сплати одержаної вимоги після її узгодження.

П.п. 4 п.9 ст. 106 Закону визначено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний місяць, за який донараховані ці суми. Поскільки, на суми заробітної плати не були нараховані страхові внески , то на суми донарахованих страхових внесків під час перевірки по періодах нараховано штрафні санкції в сумі 2158,77грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимога №Ю-505 від 15.06.2006р. та рішення від 15.06.2006р. №242 про застосування штрафних санкцій УПФУ у м.Луцьку були прийняті і направлені до позивача правомірно, а тому в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.69,70,71,76,79,86,87,89,94,159,160-163 КАСУ, господарський суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного господарського суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя