ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2007р.                                                                                             Справа № 5/207

за позовом  Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Вериги Лева Орестовича, пров. Інтернаціональний, 19, кв.30, м. Полтава, 36034

до  Полтавського міського центру зайнятості, вул. Леніна, 91, м. Полтава, 36037

про  спонукання до вчинення дій

Суддя  Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача:  Плеханов І.О., дов. від 11.04.2007р.

від відповідачів:  не з"явився

Суть справи: Розглядається заява суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Вериги Лева Орестовича, м. Полтава до Полтавського міського центру зайнятості, м. Полтава про спонукання у вчиненні дій –зняття з реєстрації трудового договору, укладеного між Позивачем та фізичною особою Кохан А.О.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання представника не направив хоча був належним чином завчасно повідомлений.

Представник позивача підтвердив в судовому засіданні позовні вимоги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

03 травня 2006 року між Позивачем та фізичною особою Кохан А.О. був укладений трудовий договір, згідно якого Кохан А.О. зобов’язана була виконувати обов’язки адміністратора (організація безперебійної та високоякісної роботи та дотримання стандартів обслуговування).

Згідно ст. 24-1 КзпП України укладений між Позивачем та Кохан А.О. договір повинен бути зареєстрований Позивачем у державній службі зайнятості за місцем свого проживання в тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Реєстрацію вказаного договору було здійснено 04 травня 2006 року.

З 24.08.2006 року і до цього часу Кохан А.О. без поважної причини не з’являється на роботу. Причину свої відсутності Кохан А.О. нікому не повідомила. Факт порушення трудової дисципліни підтверджується Актом від 24.08.2006 року, що є додатком до позовної заяви.

В період відсутності Кохан А.О. неодноразово письмово попереджувалася про необхідність припинення трудового договору, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України –прогулу без поважних причин та необхідність з’явлення до міського центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору.

Систематичне невиконання без поважних причин обов’язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку дає підстави для розірвання трудового договору відповідно до КзПП України з ініціативи роботодавця.

У відповідності до пункту 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою (затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001р. № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001р. за № 554/5745) при припиненні трудового договору з Кохан А.О. за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогулу без поважних причин) мною в трудовому договорі вказаної особи зроблені записи про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що також сповіщено Полтавський міський центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Згідно пункту 7 вказаного Порядку відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудові договори з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. В свою чергу (згідно п. 8 Порядку) саме записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудових договорів дають мені, як фізичній особі, внести записи до трудової книжки працівників про прийняття та звільнення його з роботи.

Крім цього, виходячи зі змісту пункту 10 Порядку, саме посадова особа центру зайнятості повинна ознайомити сторони під розпис щодо порядку реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, унесення відповідних записів до трудової книжки працівників та її зберігання. Неодноразові звернення до Відповідача, щодо зняття з реєстрації Договору не дали ніякого результату.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових і службових осіб, а отже я маю право приймати рішення про звільнення найманих працівників із зобов’язанням зняти з реєстрації трудові договори.

Відповідно до статті 51 Цивільного Кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовими договорами з фізичними особами.

Згідно пункту 1 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою обов"язок реєстрації трудових договорів з найманими працівниками передбачений лише для фізичних осіб-суб"єктів підприємницької діяльності, які діють без створення юридичної особи та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов"язану з наданням послуг (кухарі, водії тощо).

Виходячи зі змісту пункту 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою та пункту 14 Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, трудовий договір між фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником укладається в 3-х автентичних примірниках, один з яких перебуває у фізичної особи, другий –у працівника, третій –в центрі зайнятості, де цей трудовий договір зареєстровано.

Пунктом 7 Порядку визначено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сповіщають центр зайнятості.

Зняття трудового договору з реєстрації в державній службі зайнятості, за відсутності однієї із сторін трудових відносин, неможливе.

Вимога державної  служби зайнятості щодо обов"язкової присутності в центрі зайнятості під час реєстрації (зняття з реєстрації) укладеного між фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником трудового договору сторін трудового договору, є неправомірною і такою, що не відповідає положенням чинного законодавства України.

Позивачем було подано всі необхідні для прийняття рішення щодо зняття з реєстрації трудового договору документи, але, як зазначалося раніше, було отримано відмову, у зв`язку з чим позивач вважає, що порушено його права.

Згідно ст. 1 ГПК України судовий захист права власності та майнових інтересів осіб, названих у вказаній статті, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

За викладених обставин суд дійшов висновку про те, що вимоги позивач обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов"язати Полтавський міський центр зайнятості винести рішення, яким зобов"язати відповідача зняти з реєстрації трудовий договір, укладений між Позивачем та фізичною особою Кохан А.О.

Суддя                                                                 Гетя Н.Г.

Постанова може бути оскаржена згідно ст. 186 КАС України та набирає законної сили згідно ст. 254 КАС України.