ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.

№ 2-1302/07/10

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,
Гончарука  П.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві   касаційну
скаргу ОСОБА_1 на  постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2007р. та ухвалу
Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2006р. в частині забезпечення
позову у справі за позовами Відкритого акціонерного товариства “Медіа
Технології 2000”, Дочірнього підприємства “Кросс” Товариства з обмеженою
відповідальністю “Прем'єр-Центр”, Товариства з обмеженою відповідальністю
“Компанія з управління активами “Юніком плюс” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства
з обмеженою відповідальністю “MAXNET”, третя особа -Харківська філія АКІБ
“Укрсиббанк” Харківське регіональне управління про витребування майна, стягнення
дивідендів, матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства “Медіа Технології 2000”,
Дочірнього підприємства “Кросс” Товариства з обмеженою відповідальністю
“Прем'єр-Центр”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з
управління активами “Юніком плюс”, Товариства з обмеженою відповідальністю
“MAXNET” про зобов'язання звільнити приміщення та не чинити перешкоди у
виконанні обов'язків директора та системного адміністратора

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної
скарги,  суд

У С Т А Н О В
И В  :

У грудні 2006р. ВАТ “Медіа
Технології 2000” пред'явило в суді позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ “MAXNET” про
витребування майна і стягнення сум.

ОСОБА_1, ОСОБА_2. пред'явили в суді
зустрічний позов до ВАТ “Медіа Технології 2000”, Дочірнього підприємства
“Кросс” ТОВ “Прем'єр-Центр”, ТОВ “Компанія з управління активами “Юніком плюс”,
ТОВ “MAXNET” і просили суд визнати недійсним і скасувати рішення загальних
зборів.

У подальшому ОСОБА_1, у порядку ст.
31 ЦПК України, уточнили позов і просили звільнити приміщення, де розташований
виконавчий орган ТОВ “MAXNET”, та не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_2,
відповідно, у виконанні обов'язків директора та системного адміністратора ТОВ
“MAXNET”.

Ухвалою Київського районного суду
м. Харкова від 08.12.2006р. (суддя Плетньов В.В.) було, зокрема, заборонено
відчуження основних засобів ТОВ “MAXNET”, заборонено видавати кошти з рахунку
ТОВ “MAXNET” зі зменшенням залишку на рахунку менш ніж 355000 грн., накладено
арешт на майно ОСОБА_1. та ОСОБА_2 на суму 355000 грн. відносно кожного.

Ухвалою Київського районного суду
м. Харкова від 15.12.2006р. було, зокрема, уточнено ухвалу цього ж суду від
08.12.2006р. і заборонено видавати кошти з рахунків ТОВ “MAXNET” зі зменшенням
залишку на рахунку менш ніж 355000 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2. оскаржили
ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2006р.  в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.03.2007р. (судді Могилєвкін Ю.О. -головуючий, Пушай
В.І., Плужник О.В.) ухвалу Київського районного суду м. Харкова від
08.12.2006р. було залишено без змін, а апеляційні скарги -без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від
19.03.2007р. повністю та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від
08.12.2006р. в частині забезпечення позову, посилаючись на порушення судами
норм процесуального права.

У справі оголошувалась перерва з
31.10.2007р. на 21.11.2007р.; з 21.11.2007р. на 12.12.2007р.; з 12.12.2007р. на
26.12.2007р.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти,
що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною
вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4)
забороною  іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна,  якщо подано позов про право власності на це
майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням  стягнення
на  підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі,
яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності  судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення  позову.  Суд
може  застосувати  кілька
видів забезпечення позову.

Види   забезпечення   позову
мають  бути  співмірними
із заявленими позивачем вимогами.

Згідно пунктів 4, 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 "Про практику
застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв
про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з  урахуванням  доказів,
наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір  та  існує
реальна  загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати
обсяг   позовних  вимог,
дані  про  особу
відповідача,  а  також відповідність виду забезпечення
позову,  який просить  застосувати особа, котра звернулася з такою
заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності  слід  враховувати, що  вжиті
заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи
або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до
закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову,  суд має брати  до уваги
інтереси  не  тільки позивача,  а й інших осіб,  права яких можуть  бути
порушені  у  зв'язку
із  застосуванням  відповідних заходів.  Наприклад,
обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Ухвала про забезпечення  позову
постановляється  в  порядку, визначеному   ст.
209  ЦПК  (
1618-15  ),  і
повинна  включати мотивувальну
частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку
про обґрунтованість припущення про те,
що невжиття заходів забезпечення
може  в  майбутньому
утруднити  чи зробити   неможливим
виконання   судового   рішення,
наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні
ухвали.

Ухвала Київського районного суду м.
Харкова від 8 грудня 2006р. у зазначеній частині вказаним вимогам не
відповідає, зокрема, не наведено ніяких обґрунтувань з приводу як необхідності,
так і виду забезпечення позову, на що не звернув увагу суд другої інстанції,
залишаючи її у відповідній частині без змін.

За таких обставин ухвалені судові
рішення, які є предметом касаційного оскарження, не можна визнати законними і
обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню, а справа, виходячи з припису
пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 15.12.2006р. "Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів", до Київського
районного суду м. Харкова, оскільки провадження у справі, порушеній загальним
судом, ще не закінчено.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119,
11111 - 11113 Господарського  процесуального  кодексу
України,  Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.03.2007р. та ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 08.12.2006р. в частині забезпечення позову  скасувати і справу передати на розгляд до
Київського районного суду м. Харкова.

Головуючий
В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

П.Гончарук