КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2007                                                                                           № 23/64б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

ініціюючого кредитора – ліквідатора: не з’явились;

боржника: не з’явились;

Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва: Литвинчук В.О. (дов. від 17.09.2007 р. № 4013/9/10-017);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 01.08.2007

у справі № 23/64б

за заявою                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріор Груп"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультро-Плаза"

про                                                  визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.08.2007 року у справі №23/64-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Пріор Груп” (далі – ініціюючий кредитор, ТОВ “Пріор Груп”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” (далі – боржник, ТОВ “Ультра-Плаза”) про визнання банкрутом Державній податковій інспекції у Деснянському районі м. Києва відмовлено у прийняті заяви про перегляд за ново виявленими обставинами ухвали господарського суду м. Києва від 05.06.2007 року у справі № 23/64-б та повернуто вказану заяву з доданими до неї документами заявнику.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі м. Києва (далі – ДПІ у Деснянському районі м. Києва), не погоджуючись з ухвалою суду, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог, ДПІ у Деснянському районі м. Києва зазначає, що при прийнятті ухвали від 01.08.2007 року судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ст.. 39 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” та ст..ст.. 4-2, 112-114 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2007 року вказану апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.10.2007 року.

Відзиву на апеляційну скаргу боржник та ініціюючий кредитор не надали.

В судове засідання 22.10.2007 року, з’явився представник ДПІ у Деснянському районі м. Києва. Представники ініціюючого кредитора та боржника в судове засідання не з’явились. Всі процесуальні документи суду, що направлялись на адресу ініціюючого кредитора та боржника повернулись з відміткою поштового відділення “не значиться”.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників ініціюючого кредитора та боржника.

Заслухавши пояснення представника ДПІ у Деснянському районі м. Києва, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ДПІ у Деснянському районі м. Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пункт 1 ст. 5 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992 року № 2343-XII встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.02.2007 року порушено провадження у справі № 23/64-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Пріор Груп” про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі – Закон № 2343).

Постановою господарського суду м. Києва від 20.03.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” визнано банкрутом; припинено процедуру розпорядження майном; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором боржника призначено ініціюючого кредитора – Товариство з обмеженою відповідальністю “Пріор Груп”; зобов’язано ліквідатора у п’ятиденний строк з дня прийняття постанови подати до офіційного друкованого органу Верховної ради України чи кабінету Міністрів України оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; зобов’язано ліквідатора повідомити усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виявлення інших кредиторів боржника ліквідатором в газеті “Голос України” від 12.04.2007 року опубліковано оголошення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Крім того, на виконання постанови суду першої інстанції ліквідатором були направлені запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, Головного управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

ДПІ у Деснянському районі м. Києва у встановленому Законом № 2343 порядку протягом місяця з дня опублікування оголошення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” банкрутом не звернулась з письмовою заявою про визнання її кредитором до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза”.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.06.2007 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс станом на 14.05.2007 року; ліквідовано Товариство з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” як юридичну особу у зв’язку із банкрутством, провадження у справі № 23/64-б та дію мораторію припинено.

06.06.2007 року Державна податкова інспекція у Деснянському районі м. Києва звернулась до господарського суду м. Києва з проханням надати “копії позовної заяви про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” банкрутом, номер справи № 23/64-б, перелік кредиторів, копію офіційного повідомлення про початок процедури банкрутства”.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.08.2007 року Державній податковій інспекції у Деснянському районі м. Києва відмовлено у прийняті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м. Києва від 05.06.2007 року у справі № 23/64-б та повернуто вказану заяву з доданими до неї документами заявнику.

Як визначено статтею 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала господарського суду м. Києва від 05.06.2007 року набрала законної сили 15.06.2007 року.

Згідно ст.. 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З аналізу наведеної норми слідує, що з заявою по перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами може звернутися лише прокурор або сторона у справі.

Відповідно до ст.. 1 Закону № 2343, сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Оскільки ДПІ у Деснянському районі м. Києва не є ані кредитором, ані боржником тобто не є стороною у справі № 23/64-б, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, ДПІ у Деснянському районі м. Києва не мала права на звернення з такою заявою.

За таких обставин, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Державна податкова інспекція у Деснянському районі м. Києва не надала належні та допустимі докази на підтвердження своїх апеляційних вимог щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 101 – 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 01.08.2007 року у справі № 23/64-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Пріор Груп” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра-Плаза” про визнання банкрутом  – без змін.

2.          Справу №  23/64-б повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

23.10.07 (відправлено)