ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.05.07
Справа № 9/232пд.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.
Луганськ

до Дочірнього підприємства «Ніколь», м. Луганськ

про
визнання договору недійсним.

в присутності представників:

від
позивача -ОСОБА_2, дов. НОМЕР_1

від
відповідача -Соколов О.М., дов. б/н від 11.05.06.

Суть спору: позивач, СПД ОСОБА_1, звернувся з позовом, у
якому просить визнати договір оренди (сумісної діяльності) від 06.05.05р.
недійсним.

Відповідач, ДП «Ніколь»,
надав письмові заперечення на позов, в яких вимоги не визнає з підстав, суть
яких зводиться до наступного.

Спірний договір є за своєю юридичною природою змішаним договором
оренди та співробітництва.

При укладенні
спірного договору передбачалося, що він буде створювати сприятливі умови у
діяльності кожній із сторін та їх обов'язки у т.ч. позивач, ОСОБА_1, повинен
був забезпечити збереження обладнання та візуальний контроль за його технічним
станом, своєчасне забезпечення клієнтів розмінною монетою та інформування
робітників відповідача у випадках виникнення зіпсування гральних автоматів, а
відповідач, ДП «Ніколь», зобов'язався підтримувати технічний стан обладнання,
своєчасне забезпечення розмінним та призовим фондом.

Відповідач
наполягає, що всі істотні умови договору були досягнуті, позивач надав йому
місце для розміщення гральних автоматів відповідача, з чого мав свій зиск,
оскільки за допомогою відповідача притягав додаткових покупців у свій магазин
«Володимирський»через ці автомати.

В обгрунтування
вимоги позивач виклав наступне.

06.05.05р. між
позивачем та відповідачем був укладений спірний договір, відповідно до п. 1.1
якого сторони домовились, що предметом договору є спільна діяльність у
здійсненні комерційної діяльності -позивач надає відповідачу частину площі
магазину, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, для встановлення ігорних
автоматів (обладнання), а відповідач своїм обладнанням притягує до магазину
клієнтів.

Проте, на думку
позивача, спірний договір не відповідає вимогам ст. 180 ГК України та ст.ст.
202, 203, 215 ч. 1, 227, 1130, 1131 ЦК України, а тому повинен бути визнаний
недійсним.

До початку розгляду
справи заявою від 28.04.07р. та при розгляді цієї справи заявою від 07.05.07р. ЗАТ
«Лугабудсервіс» зверталось до суду з вимогою про вступ у справу в
якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, оскільки вважало, що розгляд цієї справи зачіпає його
інтереси, а результати розгляду цього спору має важливе значення для
правильного вирішення спору в іншій справі, де ЗАТ «Лугабудсервіс» є стороною.

Суд двічі відмовив
ЗАТ «Лугабудсервіс»у задоволенні заяв, оскільки відповідно до ст. 27 ГПК
України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача…, якщо рішення
з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін.

ЗАТ
«Лугабудсервіс»у своїх заявах не надав суду жодних доказів чи належних
обґрунтувань щодо можливості впливу рішення за цією справою на його права або
обов'язки щодо однієї з сторін.

Оцінивши доводи та заперечення представників сторін, суд вважає що
доводи позивача необґрунтовані з огляду на наступне.

Спірні правовідносини стосуються того, чи відповідає вимогам
чинного законодавства спірний договір і чи були узгоджені сторонами цього
договору його істотні умови.

Суд вважає, що за змістом спірної угоди від 06.05.05р., вона є
договором сумісної діяльності, оскільки предметом цього договору є саме
співпраця у сфері залучення відвідувачів на територію магазину
«Володимирський»шляхом встановлення гральних автоматів.

Спірний договір не може бути віднесений до якогось певного виду
договорів

Для з'ясування
виду спірного договору слід проаналізувати які саме умови він містить, які
права та обов'язки набули сторони за цим договором та що є предметом спору.

Оскільки умовами
спірного договору передбачено обов'язки сторін щодо користуванням майном та
визначено як розподіляється прибуток, отриманий під час використання гральних
автоматів, сторони відповідно до чинного законодавства підписали відповідні
акти прийому-передачі гральних автоматів, копії яких містяться у матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач не довів належними доказами свої доводи,
його обгрунтування спростовуються наявними у справі матеріалами.

Суд не приймає доводи позивача щодо підписання цих актів передачі
невідомою особою та відсутності на них печатки приватного підприємства ОСОБА_1,
оскільки до звернення з цим позовом договір діяв протягом 2-х  років і жодних заперечень з боку позивача
щодо недійсності угоди не було, договір його влаштовував.

Так само суд не
приймає доводи позивача щодо підписання договору невідомою особою, оскільки на
цьому документі є відбиток печатки позивача, розпоряджатися печаткою вправі
лише сам приватний підприємець, або, з його дозволу, інша уповноважена особа.
Крім того, спірний договір фактично виконувався сторонами
протягом 2-х років.

Відповідно до чинного законодавства договір може бути визнано
недійсним за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі, коли він не
відповідає вимогам закону або істотного порушення договору другою стороною та в
інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України:

·          зміст
правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства,

·          особа, що
вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності,

·          волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,

·          правочин має
бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним,

·          правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх
малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу

Господарські договори відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України
укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Суд вважає, що спірний договір не суперечить вимогам чинного
законодавства, містить істотні умови, фактично виконувався сторонами, тому у
суду відсутні підстави для визнання його недійсним.

У відповідності зі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за
згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні
позову відмовити.

2.          Судові витрати
покласти на позивача.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з
дня його підписання.

Рішення підписане 22.05.07р.

Суддя
А.Г.Ворожцов