СУД
РІШЕННЯ

04.04.07р.

Справа № 30/80-07

За позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ

до
відповідача-1: приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Павлоград Дніпропетровської області

до відповідача-2:
товариства з обмеженою відповідальністю "АВІТО - Павлоград", м.
Павлоград Дніпропетровської області

про
розірвання договору купівлі-продажу від 03.05.2001 року НОМЕР_1, повернення об'єкту

Суддя:
Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача:
Кривцова Є.І., довіреність № 70 від 13.11.2006 року, юрисконсульт; Фомічов О.М.,
довіреність №17 від 09.02.2007 року, провідний спеціаліст

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2:  Бойченюк К.В., довіреність № 2 від 22.03.2007
року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду
державного майна України  по
Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ
звернувся до господарського суду з позовом, яким просить:

- розірвати договір купівлі-продажу
від 03.05.2001 року НОМЕР_1 нежитлового вбудованого приміщення та споруд,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ
та приватним підприємцем ОСОБА_1;

-          повернути об'єкт приватизації
нежитлове вбудоване приміщення та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до
державної власності в особі Регіонального відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ;

-
з метою забезпечення
позову накласти арешт на об'єкт нежитлового вбудованого приміщення та споруд,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що під час перевірки було встановлено факт невиконання
відповідачем-1 п.13.1 договору купівлі-продажу від 03.05.2001 року НОМЕР_1, а
саме, не здійснено реєстрацію договору у відповідних органах місцевих Рад
народних депутатів у місячний термін з моменту його підписання. Новим власником
майна, відповідно до договору міни нерухомого майна, є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіто-Павлоград», м. Павлоград. Згідно Закону України «Про
приватизацію державного майна»та Закону України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)»зобов'язання зберігають свою дію для
осіб, які придбають об'єкт у разі його подальшого відчуження протягом терміну
дії цих зобов'язань. Відчуження майна обтяженого зобов'язаннями, можливо
виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх
виконанням. Державний орган приватизації зобов'язаний вимагати від нового
власника виконання зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу об'єкта
приватизації і застосовувати до нього у разі їх невиконання санкції згідно із
законом. Оскільки відповідач-2 є новим власником майна, то до договору міни
повинні бути перенесені зобов'язання по первісному договору, договору
купівлі-продажу, що не було зроблено.

Відповідач-1, приватний підприємець
ОСОБА_1, м. Павлоград Дніпропетровської області, у судове засідання не
з'явився, відзиву на позов не надав, про день, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином (поштове повідомлення НОМЕР_2 від 20.03.2007 року
про вручення поштового відправлення -ухвали суду -знаходиться в матеріалах
справи).

Відповідач-2, товариство з
обмеженою відповідальністю "АВІТО - Павлоград", м. Павлоград
Дніпропетровської області проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає,
що позивачем не доведено, що обов'язок реєстрації спірного договору у
відповідних органах місцевих Рад народних депутатів було покладено саме на
відповідача-1. На момент пред'явлення позову строк позовної давності сплинув,
що є підставою для відмови у позові. У спірному договорі відсутні зобов'язання,
при наявності яких для відчуження спірного приміщення необхідна згода
державного органу приватизації, тому відповідачі не були зобов'язані звертатися
до органу приватизації за отриманням відповідного погодження.

Відповідач-2 надав заяву про
застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, яка
мотивована тим, що перебіг строку позовної давності за зобов'язанням з
реєстрації спірного договору починається з 06.06.2001 року, оскільки згідно
п.13.1 договору договір підлягає реєстрації у відповідних органах місцевих Рад
народних депутатів у місячний термін з моменту його підписання.

Відповідно до вимог статті 77
Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з
20.02.2007 року на 13.03.2007 року.

Ухвалою голови господарського суду
Дніпропетровської області від 13.03.2007 року термін розгляду справи було
продовжено на строк до 19.04.2007 року.

В подальшому розгляд справи було
відкладено з 13.03.2007 року на 04.04.2007 року.

Вислухавши представників позивача,
відповідача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В:

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу НОМЕР_1, укладеного 03.05.2001 року між
Регіональним  відділенням Фонду
державного майна України  по
Дніпропетровській області (продавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1
(покупець), продавець передав у власність покупцеві державне майно - нежитлове
вбудоване приміщення та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (надалі
об'єкт приватизації), а покупець прийняв майно і сплатив за нього ціну
відповідно до умов, що визначені в договорі.

Майнові  права на об'єкт приватизації переходять до
покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (п.1.2
договору).

Згідно п.13.1 договору
купівлі-продажу останній підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації у відповідних
органах місцевих Рад народних депутатів у місячний термін з моменту його
підписання.

24 січня 2002 року між приватним
підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю
«Авіто-Павлоград»укладено договір міни нерухомого майна НОМЕР_3, згідно якого
між сторонами проведено міну належного їм на праві власності нерухомого майна:
ТОВ «Авіто-Павліоград»передало приватному підприємцю ОСОБА_1  трикімнатну квартиру НОМЕР_4, жилою площею
45,0кв.м., загальною площею 61,6 кв.м., яка знаходиться в будинку АДРЕСА_2 та
трикімнатну квартиру НОМЕР_5, жилою площею 37,0кв.м., загальною площею
54,7кв.м., в будинку АДРЕСА_3. В замін отриманого ОСОБА_1 передав відповідачу-2
приміщення магазину загальною площею 452,5 кв.м., яке знаходиться в будинку
АДРЕСА_1 та не житлове вбудоване приміщення загальною площею 65,8кв.м., склад
«Б»(5,45мх7,42м) та сарай «В» (6,0мх8,75м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просить розірвати договір
купівлі-продажу та повернути об'єкт приватизації до державної власності, проти
чого заперечує відповідач-2.

Розглянувши позовні вимоги
господарський суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню в силу
наступного.

Правові, економічні та
організаційні основи приватизації
державного  майна  та майна, що належить Автономній
Республіці  Крим,  з
метою  створення  багатоукладної   соціально орієнтованої ринкової економіки
України регулюються Законом України «Про приватизацію державного майна»та
Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)».

На виконання вимог статті 27 Закону
України «Про приватизацію державного майна»при укладанні договору
купівлі-продажу нерухомого майна від 03.05.2001 року НОМЕР_1 на відповідача-1,
як покупця, були покладені наступні зобов'язання:

в установлений цим договором термін
(розділ У договору купівлі-продажу)
сплатити в повному обсязі вартість об'єкта приватизації (п.5.1
договору); в установлений цим договором термін прийняти об'єкт приватизації
(п.5.2 договору) та виконувати всі технічні, санітарні, протипожежні та інші
правила по утриманню об'єкта (п.5.3 договору).

Інші обов'язки відповідно до умов
цього договору на відповідача-1 покладені не були.

З метою збереження, захисту та
ефективного використання державного майна позивач здійснює контроль за виконанням
покупцем укладеного договору купівлі-продажу. Органи  приватизації
здійснюють  контроль  за
виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу,  а в разі
їх  невиконання застосовують
санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у  встановленому
порядку  порушувати   питання
про   розірвання договору (п.8
ст.23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)».

14 листопада 2005 року Регіональним
відділенням фонду Державного майна України була проведена перевірка виконання
відповідачем-2 умов договору купівлі-продажу, під час якої встановлено факт не
виконання відповідачем п.13.1 договору купівлі-продажу від 03.05.2001 року
НОМЕР_1, а саме, не здійснення реєстрації договору купівлі-продажу у
відповідних органах місцевих Рад народних депутатів у місячний термін з моменту
його підписання.

Позивачем було направлено претензію
на адресу відповідача-2 від 07.04.2006 року за вих. №12/17-2064 з проханням у
10-денний термін надати до Регіонального відділення документи, що підтверджують
виконання умов п.13.1 договору купівлі-продажу від 03.05.2001 року НОМЕР_1.

В результаті повторної перевірки
умов виконання договору купівлі-продажу, яка відбулася 14 вересня 2006 року,
встановлено, що вимоги п.13.1 не виконано.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 651 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою
стороною та інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його  умов  не
допускається,  якщо інше  не
встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та
п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Згідно положень ч.1 статті 19
Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Враховуючи, що умовами договору
купівлі-продажу та Закону України «Про приватизацію державного майна»обов'язок
провести реєстрацію укладеного договору купівлі-продажу в органах місцевих Рад
народних депутатів на відповідача-1 не покладено, недотримання відповідачем-1
та відповідачем-2 пункту 13.1 договору купівлі-продажу в частині відсутності
реєстрації не є підставою для розірвання договору за ініціативою позивача.

Крім того, договір купівлі-продажу
між позивачем та відповідачем-1 укладений 03.05.2001 року, тобто зобов'язання
за договором купівлі-продажу зберігали свою дію для нового власника
(відповідача-2) протягом п'яти років, до 03.05.2006 року.

На думку позивача, відповідачем -1
було порушено ч.5 п.2 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”
та частину 2.п.3 ст.23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)», відповідно до яких відчуження майна
обтяженого зобов'язаннями, можливо виключно за згодою державного органу
приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

Згідно частини другої статті 27
Закону України «Про приватизацію державного майна»до договору купівлі-продажу
повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання
або зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону,  конкурсу чи викупу, щодо: здійснення
програм  технічного   переозброєння   виробництва, впровадження прогресивних
технологій; здійснення комплексу заходів
щодо  збереження технологічної
єдності виробництва та технологічних циклів; збереження та раціонального
використання робочих місць;виконання
вимог   законодавства   про
захист  економічної конкуренції
тощо. Включення до  договору інших
зобов'язань покупця, ніж ті, що передбачені законодавством, допускається за
згодою сторін. Серед зобов'язань, вказаних у цій частині Закону таке
зобов'язання, як реєстрація договору в органах місцевого самоврядування,
відсутнє.

Зазначені в частині 2 статті 27
Закону України «Про приватизацію державного майна»зобов'язання зберігають свою
дію для осіб,  які  придбають
об'єкт  у  разі
його подальшого відчуження протягом терміну дії цих зобов'язань. Відчуження
майна (акцій), обтяжених передбаченими у цій частині зобов'язаннями, можливо
виключно  за  згодою державного органу приватизації, який
здійснює контроль   за   їх
виконанням.   У  разі
подальшого  відчуження
приватизованого об'єкта  новий власник у
двотижневий термін з дня переходу до нього права власності на цей об'єкт
зобов'язаний подати  до  державного
органу  приватизації копії
документів, що підтверджують
перехід  до  нього права власності. Державний орган
приватизації зобов'язаний вимагати від нового власника виконання зобов'язань,
визначених договором купівлі-продажу об'єкта приватизації і  застосовувати
до  нього у разі їх невиконання
санкції  згідно  із
законом.

Зі змісту наведеного вбачається, що
передумовою покладання на сторони обов'язку отримання згоди державного органу
приватизації для відчуження раніше приватизованого майна є обтяження цього
майна зобов'язаннями, вказаними в ч.2 статті 27 Закону України «Про
приватизацію державного майна». Вказаними вище зобов'язаннями договір
купівлі-продажу обтяжений не був.

Оскільки в договорі купівлі-продажу
відсутні зобов'язання, при наявності яких для відчуження спірного приміщення
необхідна згода державного органу приватизації, звернення відповідача-1 до
органу приватизації за отриманням такої згоди не потрібно.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих
та Перехідних положень Цивільного кодексу України правила цього Кодексу про
позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплинув до набрання чинності
цим кодексом. На момент набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції
2003 року строк позовної давності за спірним договором не сплинув.

Згідно ч.5 ст.261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто, перебіг
строку позовної давності за зобов'язанням з реєстрації спірного договору почав
свій перебіг  після закінчення місячного
терміну з дня його підписання (дата підписання договору купівлі-продажу
-03.05.2001 року). Тобто сплинув строк позовної давності з реєстрації спірного
договору в органах місцевих Рад народних депутатів.

Крім того, на час розгляду справи
договір купівлі-продажу не житлового вбудованого приміщення загальною площею
65,8кв.м., склад «Б»(545мх7,42м) та сарай «В»(6,0мх8,75м), розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано згідно рішення виконавчого комітету
Павлоградської міської ради НОМЕР_6 від 28.03.2007 року.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Клопотання позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт не житлового
вбудованого приміщення задоволенню не підлягає, як необґрунтоване та не
підтверджене відповідними доказами.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
позивача у справі, який звільнений від сплати державного мита на підставі п.35
статті 34 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

Керуючись  ст.ст.1,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення,
оформленого відповідно до

вимог статті 84 Господарського процесуального
кодексу України, - 10.04.2007 року)