ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
22.02.07                                                                                           Справа  № 5/1097-19/196А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процика Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів

на постанову Господарського суду Львівської області від 07.12.2006р.

у справі № 5/1097-19/196А

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Юрок плюс”, м.Львів

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів

до Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова

про зобов”язання до вчинення дій та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість

За участю представників сторін:

від позивача: Потинський А.М. - представник, Босак О.Є. –представник.

від відповідача 1: Турколяк А.І. –начальник інспекції, Кінь А.В. –начальник юридичного відділу, Навроцький А.І. –головний державний податковий інспектор юридичного управління ДПА у Львівської області.

від відповідача 2: Брич Н.В. - представник.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Львівської області від 07.12.2006р. у справі № 5/1097-19/196А задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Юрок-плюс”, м.Львів та зобов”язано ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів відновити в картці особового рахунку платника податку на додану вартість –ТзОВ „Юрок плюс”, м.Львів неправомірно зменшені суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1490283,17 грн., стягнути з Державного бюджету України через Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 2154704,60 грн.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що згідно з наявними рішеннями ДПІ у м.Львові від 16.11.2005р. № 18908/25-0 та ДПА у Львівській області від 18.01.2006р. № 466/10/25-005, підтверджено право Позивача на бюджетне відшкодування суми сплаченого податку на додану вартість в розмірі 1068007,33 грн. Окрім того, судовими рішеннями, що набрали законної сили, підтверджено право Позивача на бюджетне відшкодування суми 1086697,27 грн. Разом бюджетному відшкодуванню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок-плюс” податку на додану вартість підлягає сума 2154704,60 грн. Вимога щодо поновлення по картці особового рахунку платника ПДВ- ТзОВ “Юрок плюс” неправомірно зменшеної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1490283,17 грн. була задоволена судом першої інстанції з мотивів того, що вказане зменшення в картці особового рахунку платника ПДВ- ТзОВ “Юрок плюс” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1490283,17 грн. було здійснено Відповідачем-1 неправомірно та в порушення абз.7 п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість”.

Скаржник, Відповідач 1 у справі, з постановою місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, у задоволенні позову відмовити, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального права, а саме п.11.5 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, мотивуючи це наявними рішеннями податкових органів та судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими підтверджується право Позивача на бюджетне відшкодування на суму 2154704,6 грн. В свою чергу, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова всупереч пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” не вжила відповідних заходів стосовно відшкодування Позивачу сум податку на додану вартість в розмірі 2154704,6 грн. Позивач також вказує на те, що зменшення в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ “Юрок плюс” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1490283,17 грн., що складається з сум зобов’язань по податкових векселях, здійснювалось Відповідачем-1 незважаючи на те, що ТзОВ “Юрок плюс” включав протягом березня-липня 2006р. до складу податкових зобов”язань по ПДВ суми зобов”язань по податкових векселях. При цьому, у Позивача була наявна за відповідний звітній період сума підтвердженого бюджетного відшкодування, яка більша ніж сума зобов'язання по кожному з виданих податкових векселів, що зокрема підтверджується актом звірки від 02.10.2006р., який був складений ТзОВ “Юрок плюс” та ДПІ у Шевченківському районі м. Львова на вимогу ухвали господарського суду Львівської області.

Представниками Позивача та Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова подано клопотання про заміну Відповідача 2 правонаступником.

Подане клопотання мотивоване тим, що Відповідачем 2 у даній справі є Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова. Однак, в зв”язку із реорганізацією Відповідача 2 існує необхідність заміни сторони у справі № 5/1097-19/196А –Відповідача 2 правонаступником - Головним управлінням Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова. Одночасно з поданим клопотанням суду було надано документи в підтвердження реорганізації Відповідача 2, а саме: наказ від 15.08.2006р. № 92 Управління державного казначейства у Львівській області “Про припинення юридичних осіб - райміськвідділень Державного казначейства Львівської області” та Положення про управління Державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державного казначейства України у Львівській області.

В підтвердження повноважень представником Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державного казначейства України у Львівській області було подано суду належним чином оформлену письмову довіреність № 8 від 22.02.2007р.

Представники Позивача та Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова просили не відкладаючи розгляду справи здійснити заміну сторони у справі № 5/1097-19/196А –Відповідача 2 Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова її правонаступником - Головним управлінням Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова.

Відповідно до ст.55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи те, що представник Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державного казначейства України у Львівській області ознайомлений з апеляційною скаргою, апеляційний господарський суд вважає за доцільне задоволити клопотання та допустити заміну сторони у справі № 5/1097-19/196А –Відповідача 2 Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова її правонаступником - Головним управлінням Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова.

Представник Відповідача 2 покликаючись на норми порядку відшкодування податку на додану вартість, вказав на те, що відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється територіальними органами Державного казначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду за місцем реєстрації платника податку. Відповідач 2 не отримував відповідного висновку від податкового органу, а тому, на його думку, не несе відповідальності за діяльність тих чи інших органів, уповноважених видавати розпорядчі документи на проведення стягнення з державного бюджету.

В процесі розгляду справи апеляційним господарський судом встановлено наступне.

Рішенням ДПІ у м.Львові від 16.11.2005р. № 18908/25-0 про результати розгляду повторної скарги ТзОВ “Юрок плюс” скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 06.07.2005р. №/0/17238 у частині 157821,85 грн. завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та у цій частині рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 09.09.2005р. № 25705/25-009, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 09.09.2005р. № 25705/25-009 про результати розгляду скарги залишено без змін, а скаргу ТзОВ “Юрок плюс” - без задоволення. На підставі вказаного рішення ДПІ у м. Львові в частині задоволених вимог, на банківський рахунок Позивача було відшкодовано 157821,85 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням ДПІ у м.Львові в частині незадоволених вимог, ТзОВ “Юрок плюс” оскаржило його в адміністративному порядку до вищестоящого органу державної податкової служби - ДПА у Львівській області.

ДПА у Львівській області було прийнято рішення від 18.01.2006р. № 466/10/25-005 про результати розгляду повторної скарги, яким скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 06.07.2005р. № /0/17238 в частині завищення бюджетного відшкодування в сумі 1068007,33 грн., та в цій частині рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.09.2005р. № 25708/25-009 про результати розгляду первинної скарги та рішення ДПІ у м. Львові від 16.11.2005р. № 18908/25-0 про результати розгляду повторної скарги, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 06.07.2005р. № /0/17238, рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.09.2005р. № 25708/25-009 про результати розгляду первинної скарги та рішення ДПІ у м.Львові від 16.11.2005р. № 18908/25-0 про результати розгляду повторної скарги залишено без змін, а скаргу –без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 05.03.2005р. господарським судом Львівської області винесено рішення по справі № 5/269-25/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Юрок плюс” до ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, яким визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /0/2366 від 28.01.2005 року про визначення суми завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 532186,27 грн. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. у справі № 5/269-25/17, вищевказане рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. у справі № 5/269-25/17 залишено без змін, а апеляційну скарга ДПІ у Шевченківському районі м.Львова без задоволення.

05.03.2005р. господарським судом Львівської області винесено рішення по справі № 5/268-25/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Юрок плюс” до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, яким визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова №/0/2367 від 28.01.2005 року про визначення суми податкового зобов”язання в розмірі 554511,00 грн., в тому числі застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 177711,22 грн. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. по справі № 5/268-25/16 рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. по справі №5/268-25/16 залишено без змін, а апеляційну скарга ДПІ у Шевченківському районі м. Львова без задоволення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.11.2006р. по справі № 5/268-25/16 (к/с - К-6951/06), касаційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 16.09.2005р. на рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. у справі №5/268-25/16 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. у справі № 5/268-25/16 без змін.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, наведені в запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням ДПА у Львівській області від 18.01.2006р. № 466/10/25-005 про результати розгляду повторної скарги, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 06.07.2005р. №/0/17238 в частині завищення бюджетного відшкодування в сумі 1068007,33 грн., та в цій частині рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.09.2005р. № 25708/25-009 про результати розгляду первинної скарги та рішення ДПІ у м. Львові від 16.11.2005р. №18908/25-0 про результати розгляду повторної скарги.

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що податковим органом вищого рівня - ДПА у Львівській області визнано право Позивача на бюджетне відшкодування суми надміру сплаченого податку на додану вартість в розмірі 1068007,33 грн.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок задоволення вимог ТзОВ “Юрок плюс” та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 06.07.2005р. №/0/17238 в частині завищення бюджетного відшкодування в сумі 1068007,33 грн. закінчено процедуру адміністративного оскарження, що відповідно до пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, зобов”язувало Відповідача-1 протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, проте Відповідачем-1 не було надано органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, що вказує на підставність задоволення вимог Позивача в цій частині судом першої інстанції.

Як вже було встановлено судом, постановами Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. по справі № 5/269-25/17 та справі № 5/268-25/16 залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. по справі № 5/269-25/17 та рішення від 05.03.2005р. по справі № 5/268-25/16 за позовами ТзОВ “Юрок плюс” до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, якими було визнано недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /0/2366 від 28.01.2005 року про визначення суми завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 532186,27 грн. та №/0/2367 від 28.01.2005 року про визначення суми податкового зобов”язання в розмірі 554511,00 грн.

Позивачем було надано суду першої інстанції ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.11.2006р. по справі № 5/268-25/16 (к/с-К-6951/06), якою рішення господарського суду Львівської області від 05.03.2005р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. у справі №5/268-25/16 залишено без змін, а касаційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі м. Львова без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що при наявності вищевказаних судових рішень, що набрали законної сили, відповідний висновок в терміни визначені пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, Відповідачем-1 на адресу Відповідача-2 не направлявся, що порушувало права Позивача та вказує на обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині.

Таким чином, вищезгадані судові рішення, що набрали законної сили та рішення органів державної податкової служби вищого рівня підтверджують право Позивача на бюджетне відкодування податку на додану вартість в сумі 2154704,6 грн., що вказує на обґрунтованість аналогічних висновків суду першої інстанції.

Досліджуючи доводи Скаржника в частині неправильного, на думку останнього застосування, судом першої інстанції норми п.11.5 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість”, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Вимоги Позивача щодо зобов”язання ДПІ у Шевченківському районі м. Львова відновити в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ “Юрок плюс” неправомірно зменшені протягом березня–липня 2006 року суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1490283,17 грн., ґрунтуються на тому, що Відповідач-1 не вправі був самостійно зменшувати по картці обліку ТзОВ “Юрок плюс” суму бюджетного відшкодування на вищевказану суму, оскільки Позивач сам відобразив цю суму в складі своїх податкових зобов”язань у відповідних деклараціях протягом вищевказаного періоду 2006р.

Відповідно до п.1.16 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Пунктом 11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість” встановлено, що з моменту набрання чинності цим Законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку;

податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю;

комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк;

платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом;

якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому відбулася така сплата;

якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає після закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю, сума зобов'язань по такому податковому векселю включається до складу податкових зобов'язань платника в звітному (податковому) періоді, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету;

якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді;

Як встановлено судом першої інстанції в податкових деклараціях за період з березня по липень 2006 р. в податковому періоді, в якому відбулась видача кожного податкового векселя, сума, на яку видавались податкові векселі включалась ТзОВ “Юрок плюс” до податкового зобов”язання з ПДВ. До податкових декларацій з податку на додану вартість за період з березня по липень 2006 р. ТзОВ “Юрок плюс” додавало перелік виданих податкових векселів у звітному періоді, за який подавалась податкова декларація та відповідно суму зобов'язань за якими включено до податкових зобов'язань (в рядку 6 податкової декларації) за звітний період.

До складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю включались ТзОВ “Юрок плюс” у наступному звітному (податковому) періоді відповідно до п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість”.

В матеріалах справи міститься також акт звірки від 02.10.2006р., що був складений ТзОВ “Юрок плюс” та ДПІ у Шевченківському районі м. Львова на вимогу ухвали суду першої інстанції, сума позитивного сальдо по сплаті податку на додану вартість, тобто сума бюджетного відшкодування Позивачу згідно даних Відповдача-1 становить 3013951,09 грн., згідно даних ТзОВ “Юрок-Плюс” 4504234,26 грн., розбіжність складає 1490283,17 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, в тому, що наявність підтверджених сум бюджетного відшкодування у ТзОВ “Юрок плюс” надавало право на застосування абз.7 п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість” та відповідно включення сум зобов'язань по податкових векселях до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період. В свою чергу, Відповідач-1 самостійно повторно проводив нарахування в картці обліку платника податків - ТзОВ “Юрок-плюс” суму податку на додану вартість шляхом погашення отриманих Позивачем протягом березня-липня 2006р. податкових векселів в розмірі 1490283,17 грн. і відповідно зменшуючи суму бюджетного відшкодування в картці обліку останнього.

Факт самостійного зменшення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ “Юрок плюс” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1490283,17 грн, підтверджує наявність у Позивача саме підтверджених сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Податкові векселі видані ТзОВ “Юрок плюс” були підтверджені Філією ВАТ “Державний експортно-імпортний банк України” шляхом авалю. В матеріалах справи знаходиться довідка Філії ВАТ “Державний експортно-імпортний банк України” від 05.12.2006р. № 050/4429, якою повідомлено, що вимоги податкових органів про погашення грошовими коштами виданих ТзОВ “Юрок плюс” та проавальованих вказаним банком податкових векселів, до банку не надходили. А відповідно до норми п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість”, комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк. Вказане додатково підтверджує той факт, що у ТзОВ “Юрок плюс” наявними були суми підтвердженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, і погашення по сумі спірних  векселів отриманих протягом березня-липня 2006 року ні Позивачем, ні його банком не проводилось шляхом перерахування коштів, а тому таке погашення ТзОВ “Юрок-плюс” здійснювалось відповідно до абз.7 п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість” шляхом включення сум зобов'язань по податкових векселях до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період з відповідним відображенням у декларації.

Відповідач 1 не надав апеляційному суду доказів в спростування висновків суду першої інстанції та підтвердження правомірності власних дій, щодо зменшення в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ “Юрок плюс” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1490283,17 грн., а відтак в силу ст.71 КАС України висновок суду першої інстанції про те, що зменшення в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ “Юрок плюс” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1490283,17 грн. було здійснено Відповідачем-1 неправомірно та в порушення абз.7 п.11.5 ст.11 Закону “Про податок на додану вартість” є обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Львівської області прийнята з дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 55, 195, 196, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Здійснити заміну відповідача 2 Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів його правонаступником –Головним управлінням Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова.

Постанову господарського суду Львівської області від 07.12.2007р. у справі № 5/1097-19/196А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.