ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.07 р.                                                                               Справа № 20/82

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства „Сніжнеантрацит”, м.Сніжне

до відповідача: Малого підприємства „Фея”, м.Сніжне

про  стягнення 24784,47 грн.

За участю представників:

від позивача: Савка С.В. –дов.

від відповідача: Жигулін В.Д. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Державне підприємство „Сніжнеантрацит”, м.Сніжне, із позовом до Малого підприємства „Фея”, м.Сніжне, про  стягнення 24784,47 грн., з яких – 22309,08 грн. – сума передплати, 1928,97 грн. – сума пені, 546,42 грн. – сума 3% річних за договором поставки засобів індивідуального захисту № 123/05-06 від 04.05.06 р. (далі-Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на зазначений Договір із Специфікацією, платіжне доручення № 909 від 04.05.06 р., претензію на адресу відповідача із доказами направлення, а також на приписи Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на  необґрунтованість позовних вимог.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.04.07 р. до 10.05.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

04 травня 2006 р. позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено Договір, згідно із умовами якого відповідач зобов’язався поставити позивачеві спецодяг (далі-Товар) відповідно до специфікації, що є невід’ємною частиною Договору. Позивач зобов’язався здійснити попередню оплату за поставлену продукцію – 100% (п.1 Договору).

Відповідно до Специфікації до Договору, загальна вартість Товару – 24250,00 грн.

Згідно із п.3 Договору, строк поставки Товару 15 робочих днів після надходження на рахунок відповідача плати за продукцію

Пунктами 10, 11 Договору визначена відповідальність сторін.

Платіжним дорученням № 909 від 04.05.06 р. позивач перерахував відповідачеві 22309,08 грн., що менше, ніж передбачено Договором та Специфікацією.

Посилаючись на те, що відповідачем не поставлено обумовленого договором Товару, позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача  24784,47 грн., з яких – 22309,08 грн. – сума передплати, 1928,97 грн. – сума пені, 546,42 грн. – сума 3% річних за договором поставки засобів індивідуального захисту № 123/05-06 від 04.05.06 р.

Відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість у зв’язку з тим, що позивачем не виконано договірного обов’язку зі 100%-ї попередньої оплати Товару.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.693 зазначеного кодексу, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно із ст.529 Цивільного кодексу України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки. Згідно із ст.265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Сторонами за Договором визначено, що умовою поставки відповідачем Товару позивачеві є 100% попередня оплата Товару.

Договором не передбачено можливості перерахування попередньої оплати частинами та поставка Товару частинами пропорційно отриманим сумам.

Доказів здійснення позивачем 100% попередньої оплати в сумі 24250,00 грн. суду не надано. Строк перерахування позивачем даної суми Договором не визначено.

Листом № 18 від 15.06.06 р. відповідач повідомив позивача про неповне перерахування передоплати, просив врахувати зазначений факт, направив позивачеві проект додаткової угоди щодо строків остаточного розрахунку зі 100% попередньої оплати та строку поставки Товару, відповідь на звернення просив надати протягом 10 днів з моменту отримання листа.

Зазначений лист із проектом додаткової угоди позивачеві направлено 21.06.06 р., про що свідчать надані відповідачем оригінали опису вкладення до цінного листа та чеку про сплату грошових коштів.

Доказів, що свідчили б про будь-яке реагування позивача на лист відповідача, суду не надано, отже вимога відповідача про перерахування позивачем всієї суми 100%-ї попередньої оплати останнім залишена без задоволення.

За даних обставин, відповідач в силу приписів ч.3 ст.538 Цивільного кодексу України, має право зупинити виконання свого обов’язку з поставки Товару, відмовитись від його виконання повністю або частково, а позивач позбавлений права вимагати передання Товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, необґрунтованим є пред’явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача сум пені та 3% річних.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, у задоволенні позову слід відмовити повністю, судові витрати – покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, ст.ст.193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.529, 530, 538, 693 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 10.05.07 р.

Повний текст рішення підписано 15.05.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1- позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 – у справу