ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

07.02.07                                                                                           Справа  № 2/1367-3/144А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                   Мурської Х.В.

суддів                                                                         Кордюк Г.Т.

Краєвської М.В.

при секретарі судового засідання                           Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, вих. № 8767/06-25 від 22.12.2006 року

на постанову Господарського суду Львівської області від 27.11.2006 року

у справі № 2/1367-3/144А, суддя Березяк Н.Є.

за позовом Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, м. Львів

до Відповідача –Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова

про скасування рішення

За участю представників сторін

від Позивача: Єндик Я.В., Дубас В.М. –представники;

від Відповідача : Савицька І.С. - юрисконсульт.

Справа розглядається в порядку п.п. 6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року матеріали справи № 2/1367-3/144А передано на розгляд колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді –Мурської Х.В., суддів –Кордюк Г.Т. та Краєвської М.В. з підстав, викладених у ньому.

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Заяв про відвід колегії суддів не поступало, від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представники сторін відмовились.

Постановою Господарського суду Львівської області від 27.11.2006 року у справі № 2/1367-3/144А  позов Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, м. Львів про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, сформованого Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова –задоволено.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, зокрема, що оскаржуване рішення прийняте Відповідачем неправомірно. Зокрема, фінансові (штрафні) санкції застосовано Відповідачем за період січень-лютий 2006 року коли у Позивача було відсутнє не тільки фінансування але й рахунки в установах банку, з яких можна було б здійснювати перерахування страхових внесків, а заробітна плата за вказаний період не виплачувалась.

Не погодившись з даною поставою місцевого господарського суду, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова  звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 27.11.2006 року у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог –відмовити, мотивуючи свої доводи тим, зокрема, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови  порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення, висновки, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької у запереченні на апеляційну скаргу проти доводів, викладених в апеляційній скарзі –заперечив, просить оскаржувану постанову Господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази,  заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні між суб’єктами системи пенсійного забезпечення  регулюються цим Законом, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами та Законами України.

Як встановлено місцевим господарським судом, в червні 2006 року начальником Управлінням Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова  на підставі вимог п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»прийнято Рішення за № 180 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Даним Рішенням до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької застосовано штраф в розмірі 25 760 грн. 02 коп. та нараховано пеню в розмірі 3 957 грн. 22 коп.

Відповідно до п.6. ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески.

У відповідності до вимог п.2 ч.9 ст.106 даного Закону, за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на ту обставину, що Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»не передбачено пільг та виключень щодо сплати страхових внесків або звільнення від фінансової відповідальності  за порушення строків сплати самостійно визначених зобов’язань через будь-які причини, а тому, на його переконання, Управлінням Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова  правомірно застосовано до Позивача фінансові (штрафні санкції).

Проте, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком Відповідача, з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а суми страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного Пенсійного фонду.

Частиною 5 статті 20 того ж Закону України визначено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Згідно з ч.6 ст.20 Закону страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього  періоду. Базовим звітним періодом для вищезазначених платників є календарний місяць. При цьому, в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов’язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід). У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати  відповідних  авансових  платежів,  виплата зазначених  сум та сплата  страхових  внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду. У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з частиною 9 цієї ж статті Закону, днем сплати страхових внесків вважається, зокрема, у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду або у випадках, передбачених цим Законом, на рахунок Накопичувального фонду - день списання установою банку, установою Державного казначейства України суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Крім того, частиною 12 статті 20 встановлено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги, вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов’язаннями із сплати страхових внесків зобов’язань із сплати податків, інших обов’язкових платежів, передбачених законом, або зобов’язань перед іншими кредиторами зобов’язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов’язаннями, крім зобов’язань щодо виплати заробітної плати (доходу).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 05.10.2005 року за №1423 Позивачу надано статус національного. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.12.2005 року за № 565-р цілісний майновий комплекс Позивача передано у державну власність з віднесенням до сфери Управління Міністерства культури і туризму України.

Внаслідок даних обставин бюджетне фінансування Позивача підлягало переведенню із обласного рівня на державний рівень, тобто за рахунок коштів Державного бюджету України через управління Державного казначейства України у Львівській області. Так, 31.01.2006 року Позивачем закрито, а 16.03.2006 року відкрито бюджетний рахунок в органі Державного казначейства України.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 31.01.2006 року по 21.03.2006 року Позивачем не виплачувалась заробітна плата працівникам, про що свідчать довідки Позивача та управління Державного казначейства у Львівській області.

З матеріалів справи вбачається й те, що Позивачем 20.03.2006 року та 05.04.2006 року надані в управління Державного казначейства у Львівській області заявки на видачу готівки, оскільки кошти на рахунок Позивача поступили 16.03.2006 року та 24.03.2006 року. 21 березня 2006 року та 06.04.2006 року Позивачем отримано готівку на виплату заробітної плати та одночасно сплачено всі належні суми страхових внесків до Пенсійного фонду України за звітні періоди січня - лютого 2006 року.

Таким чином, несвоєчасна сплата Позивачем страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за січень-лютий 2006 року зумовлена відсутністю поточного рахунку в органах Державного казначейства України, а також повною відсутністю його бюджетного фінансування, в тому числі й на оплату праці, а відтак рішення Відповідача про застосування фінансових санкцій є неправомірним.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 217 ГК України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової  відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2006 року Позивач звертався до Міністерства культури і туризму України з листом за №170, в якому зазначав про повну відсутність фінансування із бюджету та про висунення внаслідок цього вимог Відповідача щодо стягнення штрафів за несплату страхових внесків. Листом-відповіддю від 27.02.2006 року за №15/2-92 Міністерство культури і туризму України інформувало Позивача про те, що питання фінансування Позивача на перебуває у стадії «опрацювання».

За таких обставин, Позивачем доведено той факт, що ним було вжито усіх можливих заходів щодо недопущення несвоєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, а тому він не повинен нести матеріальну відповідальність за наслідки, що настали не з його вини.

Враховуючи наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 810 від 07.06.2006 року прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова безпідставно, а тому правомірно скасоване судом першої інстанції.

Керуючись п.п. п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України та ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд, У Х В А Л И В :

1.          Постанову Господарського суду Львівської області від 27.11.2006 року у справі № 2/1367-3/144А залишити без змін,  апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному                               порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                  Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                         Краєвська М.В.