ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 р.
№ 15/277

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Державної виконавчої служби у Добровеличківському районі Кіровоградської області

на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 31.10.2006р.

у справі
№ 15/277

господарського суду
Кіровоградської області

за скаргою
Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ від імені якого діє Кіровоградська філія "Приват-банк", м. Кіровоград

на бездіяльність
Державної виконавчої служби у Добровеличківському районі Кіровоградської області

за позовом
Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ від імені якого діє Кіровоградська філія "Приват-банк", м. Кіровоград

до
Приватного сільськогосподарського підприємства "Труд", с. Любомирка Добровеличківського району

про
стягнення 6 235, 02 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2006р. (суддя Мохонько К.М.) скаргу Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ від імені якого діє Кіровоградська філія "Приват-банк", м. Кіровоград на бездіяльність ДВС у Добровеличківському районі задоволено, визнано бездіяльність ДВС у Добровеличківському районі при виконанні наказу Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2004р. по справі №15/277.

Оскарженою ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Павловського П.П., суддів Логвиненко О.А., Чус О.В.) Державній виконавчій службі у Добровеличківському районі м. Кіровограда відмовлено в прийнятті апеляційної скарги на вказану ухвалу.

В своїй касаційній скарзі Державна виконавча служба у Добровеличківському районі просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р., визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною, та відновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2006р., посилаючись на отримання відділом примусового виконання рішень ДВС Кіровоградської області ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2006р. 03.08.2006р., тобто на момент перебування представника за довіреністю у відпустці, а також на неприйняття апеляційним господарським судом до уваги неотримання ДВС у Добровеличківському районі ухвали Господарського суду Кіровоградської області, якою визнано її бездіяльність, при виконанні наказу господарського суду від 06.10.2004р.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Сторони не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.09.2004р. (суддя Мохонько К.М.) позов задоволено повністю, постановлено стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Труд" на користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ, від імені якого діє Кіровоградська філія, 4 998 грн. боргу по кредиту, 1 451, 06 грн. прострочених відсотків, 48, 77 грн. пені за прострочені відсотки, 210, 32 грн. пені за прострочену кредитну заборгованість, 119, 60 грн. комісійної винагороди за невикористану частину ліміту, 5 грн. комісійної винагороди за обслуговування кредитної лінії, 30 грн. комісійної винагороди за відкриття позичкового рахунку, 100 грн. комісійної винагороди за розгляд кредитної справи, 18, 40 грн. пені за несвоєчасну оплату комісійної винагороди, 69, 81 грн. сплаченого державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного рішення Господарським судом Кіровоградської області 06.10.2004р. видано відповідний наказ про примусове виконання рішення.

Постановою ВДВС Добровеличківського РУЮ від 03.11.2004р. відкрите виконавче провадження з виконання вказаного наказу.

Позивач, дійшовши до висновків про невжиття Державною виконавчою службою у Добровеличківському районі протягом тривалого часу заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" а також про грубе порушення ДВС строків, встановлених вказаним Законом, звернувся зі скаргою до господарського суду.

Місцевий господарський суд задовольняючи скаргу виходив з того, що хоча з моменту відкриття виконавчого провадження, протягом тривалого строку –з листопада 2004р. по травень 2006р. –ДВС у Добровеличківському районі було складено декілька актів про неможливість проведення стягнення та відсутність майна і коштів боржника,  ДВС у Добровеличківському районі було допущено порушення вимог п. 2 ст. 40, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", а також не було подано жодного доказу який би свідчив про проведення реальних виконавчих дій з виконання наказу господарського суду від 06.10.2004р. та про вжиття заходів спрямованих на розшук майна боржника чи його грошових коштів.

Апеляційний господарський суд відмовляючи в прийнятті апеляційної скарги ДВС у Добровеличківському районі на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2006р. виходив з того, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважною, оскільки, як зазначено в оскарженій ухвалі господарського суду апеляційної інстанції, хоча скаржник в обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження й посилається на перебування у відпустці  представника за довіреністю на момент надходження ухвали суду від 28.07.2006р., однак представником ДВС у зазначеній справи, як зазначено судом апеляційної інстанції, могла бути і інша особа, а апеляційна скарга могла бути підписана начальником Державної виконавчої служби у Добровеличківському районі м. Кіровограда. Відтак апеляційний господарський суд дійшов до висновків про відсутність правових підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги і прийняття апеляційної скарги до провадження.

Проте з указаними висновками погодитися не можна.

Так, згідно ст.93 ГПК України апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги (подання) можливе протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Відповідно до приписів ст.53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала. Відновлення строку за заявою сторони чи прокурора відповідно до приписів ст.53 ГПК України здійснюється за наявності поважних причин.

Згідно приписів ст.28 ГПК України крім органів що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника від імені юридичної особи, також крім керівників підприємств та організацій, інших осіб, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Крім того, слід зазначити, що встановлені законом строки вчинення процесуальних дій мають своїм завданням забезпечення ефективного захисту порушених прав особи. Однак суд апеляційної інстанції вказаного не врахував.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Однак висновок щодо неповажності причин пропуску строку судом апеляційної інстанції зроблено без врахування всіх обставин справи.

За вказаних обставин судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби у Добровеличківському районі Кіровоградської області задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. у справі №15/277 Господарського суду Кіровоградської області скасувати, справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало