ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2007 р.

№ 03/4253

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Гоготов В.В.,

відповідача

- не з'явився,

розглянувши  у відкритому  судовому засіданні  касаційну скаргу

Приватного підприємства "Промінь"

на  рішення

від 31.10.2006 року  господарського суду Черкаської області

у справі

№03/4253

за   позовом

Приватного підприємства
"Промінь"

до

приватного підприємця ОСОБА_1

про

стягнення 12000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського суду Черкаської області від
31.10.2006 (суддя Єфіменко В.В.) в позові відмовлено у зв'язку  з недоведеністю позовних вимог.

ПП "Промінь" в поданій
касаційній скарзі  просить рішення
скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову, оскільки вважає,
що  незастосування судом ст.526
Цивільного кодексу України та п.5.2.3 договору
№НОМЕР_1 призвело до прийняття
незаконного та необґрунтованого рішення по справі. Скаржник також
посилається  на недоведеність
укладення  з відповідачем заявки
НОМЕР_2та на ненадання транспортного
засобу  під завантаження по заявці
від 26.07.2006 №НОМЕР_3.

Колегія суддів, перевіривши
фактичні обставини справи на предмет правильності їх юридичної оцінки судом
першої  інстанції та заслухавши
пояснення  присутнього у засіданні
представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга  підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення
-залишенню без змін з наступних  підстав.

Відмовляючи в позові суд виходив з
того, що :

26.07.2006р. між сторонами був
укладений договір №НОМЕР_1 про організацію перевезень  вантажів автомобільним транспортом, за
умовами якого перевізник (відповідач) на підставі письмових заявок від
експедитора (позивача) виконує транспортні перевезення вантажу шляхом залучення
транспортних засобів, належних перевізнику відповідно до умов договору та
заявок.

В судовому засіданні при огляді
вищевказаного договору встановлено, що текст
договору  виконаний факсограмою
(№НОМЕР_4), відправником якої був позивач,
про що свідчить  позначка  ( "от promin").

Згідно заявки позивача НОМЕР_2
відповідачем виконані перевезення вантажів з ВАТ "Азот" (м.Черкаси) в
м.Котка (Фінляндія), що підтверджується подорожнім листом серії НОМЕР_6
вантажного автомобіля VOLVO д/н НОМЕР_5 в міжнародному сполученні.

В судовому засіданні встановлено,
що у вказаний позивачем час на підставі заявки №НОМЕР_3 від 26.07.2006р.
автомобіль VOLVO д/н НОМЕР_5під керуванням водія ОСОБА_2 виконував перевезення
вантажу по маршруту 20060 Гесат (Італія) -33047
Реманакко ( Італія) -Харків (Україна).

В позовній заяві позивач послався
на вимоги п.5.2.3. договору                         №НОМЕР_7  щодо стягнення з відповідача штрафу за
ненадання транспорту по маршруту  20060
(м.Гесат) в розмірі 6000 грн.

Таким чином, позивач, посилаючись
на договір №НОМЕР_1, укладений  з
відповідачем 26.07.2006р., в розрахунках щодо стягнення 12000 грн. штрафу
зазначив інший договір за НОМЕР_7

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, що підтверджують факт
виконання перевезень вантажів за договором НОМЕР_7 (шляхові листи,
товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт тощо) позивач суду не надав.

Заявлені позивачем  вимоги щодо стягнення з відповідача 12000
грн. штрафу за неналежне виконання умов договору про організацію перевезень
вантажів автомобільним транспортом від 26.07.2006р. №НОМЕР_1 є недоведеними.

Колегія погоджується з висновками
суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції на підставі
ретельної правової оцінки умов
укладеного між сторонами договору перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 26.07.2006 №НОМЕР_1, заявок НОМЕР_2та №НОМЕР_3  від 26.07.2006, подорожнього  листа серії 02 ААБ НОМЕР_8 та інших доказів
по  справі в їх сукупності з
достовірністю встановлено та позивачем не спростовано недоведеність неналежного
виконання відповідачем своїх зобов'язань по перевезенню вантажів протягом  26-28.07.2006р. та обумовлену  цим відсутність підстав для  застосування до перевізника штрафних санкцій.

Наявні ж заперечення позивача  зводяться передусім до посилань  на недоведеність встановлених судом  обставин складання експедитором заявки НОМЕР_2та
обставин надання відповідачем транспортного засобу під завантаження згідно  заявки №НОМЕР_3 від 26.07.2006, проте, згідно
з ч.2 ст.111 Господарського процесуального
кодексу України у касаційній скарзі
не допускаються посилання на
недоведеність обставин справи.

Окрім того, твердження скаржника
про відсутність складання ним з відповідачем заявки НОМЕР_2вказують на те, що
позивач вважає цю заявку недостовірним доказом, однак, згідно імперативних
вимог ч.2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів  над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на вищенаведене колегія
не  вбачає підстав для скасування
оскарженого рішення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення  господарського суду Черкаської області від
31.10.2006 у справі №03/4253 залишити без змін, а  касаційну
скаргу ПП "Промінь" -без
задоволення.

Головуючий, суддя                                                                                                   В.Овечкін

Судді:
Є. Чернов

В. Цвігун