ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 р.
Справа № 3/54/05-нр

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого:                    Ліпчанської Н.В.

Суддів:                              Андрєєвої Е.І., Мацюри П.Ф.

При секретарі                    Юзьковій І.В.

за участю представників сторін від:

позивача  –Троян О.О. по дов. №023/06-820 від 20.11.06р.

відповідача  –Савицька О.Е. по дов. №775/01 від 02.02.06р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу та клопотання про відновлення строку на її подання ВАТ "Енергопостачальна компіня "Миколаївобленерго"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 20 грудня 2006р.

у справі № 3/54/05- нр

за скаргою боржника Обласного  комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго"

до  Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Миколаєва

стягувач: ВАТ "ЕК Миколаївобленерго"

встановив:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20 грудня 2006р. (суддя Філінюк І.Г.) задоволена скарга обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго” про оскарження дій Державної виконавчої служби в Ленінському районі м. Миколаєва.

Суд зобов’язав Державну виконавчу службу в Ленінському районі м. Миколаєва зупинити виконання провадження по примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження №8/385 від 26.12.2005р. на підставі п.15 ст.34 Закону України „Про виконавче провадження”

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ВАТ „Миколаївобленерго” звернулось із апеляційної скаргою в якій просить скасувати ухвалу та визнати правомірними дії ДВС щодо відмови у зупиненні зведеного виконавчого провадження по стягненню з ОКП „Миколаївобленерго” 127,50грн. державного мита, 59грн. витрат по оплаті за інформаційне технічне забезпечення судового процесу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ВАТ „Миколаївобленерго” зазначає, що заборгованість за наказом №3/54/05-нр не підпадає під визначення заборгованості п.1.4 ст.1 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”. А тому дії виконавчої служби щодо зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.15 ст.34 Закону України „Про виконавче провадження” не можуть бути визнані правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення господарського суду від 16 грудня 2005р. виданий наказ про стягнення з ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” 127,50 державного мита, 59,00грн. витрат по оплаті за інформаційно–технічні послуги по забезпеченню судового процесу. (а.с.136).

01червня 2006р. ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” звернулось до господарського суду із скаргою на дії ДВС у Ленінському районі міста Миколаєва на підставі ст.121- ГПК України.

На думку скаржника дії ДВС про відмову йому в задоволенні заяви щодо зупинення виконавчого провадження суперечать п.15ст.34 Закону України „Про виконавче провадження” та Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо–енергетичного комплексу", оскільки ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу України.

Відповідно до п.15ч.1ст.34 Закону України „Про виконавче провадження” обов’язковому зупиненню виконавче провадження підлягає у випадку, зокрема, внесення паливо енергетичного підприємства до Реєстру підприємств паливо–енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо–енергетичного комплексу”

Відповідно до п.1.4ст.1. вказаного Закону визначена заборгованість, яка :

1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у т.ч. суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена;

2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у т.ч. ліквідованих;

3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно–паливного циклу Міністерства палива та енергетики України;

4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб’єктами господарської діяльності, у т.ч. за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії;

5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачена видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями(трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються із бюджетів усіх рівнів.

Стаття 2 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно–енергетичного комплексу” , встановлює, що цей закон регулює відносини, пов’язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно–енергетичного комплексу.

Дія цього Закону поширюється на підприємства паливно–енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Як вбачається із матеріалів справи, обидві сторони і позивач і відповідач внесені до Реєстру підприємств паливно–енергетичного комплексу, що підтверджує їх участь у процедурі погашення заборгованості, згідно Закону України від 23.06.2005р. № 2711-ІV.

Однак, між сторонами у цій справі виникли правовідносини, до яких не може бути застосована дія вказаного Закону. Оскільки, предметом спору у справі було зобов’язання на укладення договору про постачання електричної енергії, та врегулювання розбіжностей за договором №42/25 від 05.04.2004р., а не стягнення заборгованості за спожиті енергоносії.

Враховуючи викладене, скаргу боржника ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” на дії ДВС у Ленінському районі міста Миколаєва –слід відхилити, а ухвалу господарського суду Миколаївської області –скасувати.

Керуючись  ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального Кодексу України,  суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ВАТ „Миколаївобленерго” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 20.12.2006р. скасувати.

Скаргу боржника ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” на дії ДВС у Ленінському районі міста Миколаєва –відхилити.

Визнати правомірними дії ДВС у Ленінському районі м. Миколаєва щодо відмови у зупиненні зведеного виконавчого провадження по стягненню з ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" на користь ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" 127,50грн. державного мита, 59грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                           Н.В.Ліпчанська

Суддя                                                                              Е.І.Андрєєва

Суддя                                                                                П.Ф.Мацюра