ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

13.03.07р.

Справа № А7/450-06

09 год. 45 хв.

За позовом
Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (м. Дніпропетровськ)

До відповідача
Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (м. Дніпропетровськ)

Про
скасування рішення

Суддя      Коваль Л.А.

Секретар судового засідання Пелипенко К.В.

Представники:

Від позивача
юрисконсульт відокремленого структурного підрозділу Пащук В.В., дов. № 307 від 01.01.2007 р.;

Від відповідача
головний спеціаліст - юрист Синявська О.О., дов. № 07-08/21 від 10.01.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (м. Дніпропетровськ) звернулося з адміністративним позовом, згідно якого просить скасувати рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (м. Дніпропетровськ) № 222 від 21.09.2006р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на фонд оплати праці учнів, слухачів, студентів не нараховуються і не утримуються. Згідно оспорюваного рішення Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності донараховані страхові внески на суму фактичних витрат на оплату праці студентів, які проходили виробничу практику у позивача, та стягнено штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, яка виплачена студентам.

Позивач просить також вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення до вирішення спору по суті.

Відповідач проти позову заперечує. На думку відповідача, з боку позивача було допущено порушення п.1.2. ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” та ч.1 ст. 1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування”, оскільки позивач не проводив нарахування та утримання страхових внесків до Фонду на загальну суму 332, 32 грн. із сум фактичних витрат на оплату праці студентів Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаряна та Дніпропетровського технікуму залізничного транспорту у вересні 2005 року. Згідно наказів позивача студентів на період проходження ними виробничої практики прийнято на роботу за строковими трудовими договорами з нарахуванням студентам заробітної плати в сумі 8 521, 04 грн. Відповідач вважає, що учні, слухачі, студенти підлягають соціальному та іншому страхуванню нарівні з відповідними працівниками підприємства.

Згідно ухвали господарського суду від 15.01.2007р. неналежного відповідача Виконавчу дирекцію Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (без статусу юридичної особи) замінено на належного відповідача - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (юридична особа).

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  (м. Дніпропетровськ) № 222 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 21.09.2006р. за результатами матеріалів документальної ревізії (перевірки) Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (м. Дніпропетровськ) з питань нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, якою виявлено порушення ч.1 ст.1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування”, п.1.2. ч.1 ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, Державному підприємству "Придніпровська залізниця" донараховано страхових внесків –332, 32 грн., накладено штрафну санкцію –8 521, 04 грн.

Рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 222 від 21.09.2006р. винесено за результатами перевірки правильності нарахування, сплати страхових внесків і витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Державним підприємством "Придніпровська залізниця" за період з 01.07.2005р. по 01.07.2006р., про що складено акт від 08.09.2006р.

Відповідно до розділу ІІ акту перевірки „Нарахування страхових внесків” за період, що перевірявся, встановлено заниження фактичних витрат на оплату праці, на які повинні  нараховуватися страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в цілому на 8 521, 04 грн., і які складаються з суми оплати праці за вересень 2005 року студентів Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаряна та Дніпропетровського технікуму залізничного транспорту, що проходили у позивача виробничу практику. На суму заниженого фонду оплати праці донараховано страхових внесків  у сумі 332, 32 грн.

Акт перевірки позивачем підписано без зауважень.

Позивач оскаржив рішення про донарахування страхових внесків та накладення штрафу до відповідача.

Відповідач відмовив позивачу в перегляді прийнятого рішення.

12.04.2005р. та 29.04.2005р. позивачем укладені договори на проведення виробничо-технологічної практики студентів відповідно з Дніпропетровським технікумом залізничного транспорту та Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаряна. Договори передбачають обов’язок позивача прийняти студентів названих учбових закладів на практику в певній кількості у структурні підрозділи позивача згідно з приведеним у договорах навчальним планом, призначити безпосередніх керівників практикою, прийняти студентів для проходження практики на оплачувані місця в межах додаткового штатного розкладу, забезпечити студентам умови безпечної роботи на кожному робочому місці, проводити обов’язкові інструктажі з охорони праці, забезпечити спецодягом, запобіжними засобами, лікувально-профілактичним обслуговуванням за нормами, встановленими для штатних працівників, забезпечити облік виходу на роботу студентів-практикантів.

З направленими для проходження практики студентами позивач уклав строкові трудові договори, в яких встановив розмір оплати праці –тарифну ставку, додаткові робочі місця ввів до штатного розкладу, за платіжними відомостями на видачу заробітної плати виплатив студентам заробітну плату.

Отже, фактично направлені для проходження виробничої практики студенти перебували з позивачем у трудових відносинах.

Згідно ст. 253 Кодексу законів про працю України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування” базою нарахування внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, для роботодавців є суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової  заробітної  плати, інші заохочувальні і компенсаційні  виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб; для найманих працівників - сума оплати праці, що включає основну та додаткову заробітну плату, а також інші  заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 30 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” у разі неповної сплати страхових внесків страхувальниками страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню. За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Строк давності  у  разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не  застосовується.

За викладеного, відповідач правомірно відніс суму оплати праці, виплачену студентам-практикантам за строковими трудовими договорами, до витрат на оплату праці та визначив заниження суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, донарахував страхові внески та застосував штраф.

На підставі встановлених обставин справи, суд вважає, що оспорюване рішення прийняте відповідачем відповідно до його компетенції та обґрунтовано; підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача у справі.

З огляду на приписи ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України та не підтверджені обставини про наявність дій з боку відповідача, направлених на виконання оспорюваного рішення в період вирішення даного спору, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 94, 104, 117, ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному  позові –відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                           Л.А.Коваль