ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"05" червня 2007 р.
Справа №  14/139

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали справи № 14/139

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілікон",                             м. Світловодськ Кіровоградської області

до відповідача: Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції,                     м. Світловодськ Кіровоградської області

про визнання недійсним акта

Секретар судового засідання - Адаменко А.В.

Представники сторін:

від позивача - Маменко С.Б., довіреність № 72  від 22.01.2007 р.;

від позивача - Чубай К.І., довіреність № 744  від 30.05.2007 р.;

від відповідача - Король Н.М., довіреність № 28  від 29.05.2007 р.;

від відповідача - Драний О.В., довіреність № 1  від 18.01.2007 р.;

від відповідача - Чорна Л.І., довіреність № 27  від 29.05.2007 р.;

Подано позов про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ №0 від 24.04.2007 р. про визначення завищення ТОВ “Сілікон” суми бюджетного відшкодування на суму 780 334,00 грн.

Аналізуючи норми статей 1, 7 Закону України „Про податок на додану вартість” позивач зазначає, що законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування в залежність від того, коли у отримувача товарів (послуг) виникло зобов”язання перед постачальниками, а визначає, що суми податку на додану вартість повинні бути фактично сплачені в попередньому податковому періоді постачальникам.

В запереченнях проти позову Світловодська ОДПІ стверджує, що позивачем не виконано вимоги абзацу а) підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” і заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок  податку на додану вартість, який не був сплачений взагалі, або сплачений в попередніх, а не попередньому податковому періоді. Дану обставину відповідач вважає підставою для відмови в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2007 р. співробітниками Світловодської ОДПІ здійснено виїзну позапланову  документальну перевірку ТОВ “Сілікон” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок згідно уточнених розрахунків за серпень-грудень 2005 р. та лютий-липень 2006 р., результати якої оформлено актом перевірки № 4672310-31377828.

Перевіркою встановлено порушення податкового законодавства, яке полягає в тому, що платник податку при заповненні податкової декларації може враховувати тільки суми податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачені отримувачем товарів (послуг) в тому ж податковому періоді  постачальникам товарів (послуг). Оскільки позивачем товари (послуги) отримані в одному місяці (податковому періоді), а сплату за них проводить в наступному податковому періоді, то відповідач вважає безпідставним заявлення до відшкодування на розрахунковий рахунок за серпень 2005 р. - 60 429,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго”  за товари (послуги), отримані в червні 2005 р., за вересень 2005 р. - 64 116,00, які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари(послуги) отримані в липні 2005 р., за жовтень 2005 р. - 70 687,00 грн.,  які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в  вересні 2005 р., за листопад 2005 р. - 70 687,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в  жовтні 2005 р., за грудень 2005 р. - 71 003,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в  січні  2006 р., за березень 2006 р. - 78 334,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в  лютому 2006 р., за квітень 2006 р. - 78 334,00 грн.,  які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в  березні 2006 р., за травень 2006 р. - 74 881,00 грн.. які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в   квітні 2006 р., за червень 2006 р. - 70 080,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в травні 2006 р., за липень 2006 р. - 70 080,00 грн., які були сплачені постачальнику ВАТ “Кіровоградобленерго” за товари (послуги) отримані в червні 2006 р.

Акт перевірки від 16.04.2007р. став підставою для прийняття Світловодською ОДПІ податкового повідомлення-рішення від 24.04.2007 р. №0.

Господарський суд вважає, що позов ТОВ “Сілікон” підлягає  задоволенню в силу наступного.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Згідно пункту 7.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій – або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) – в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування – сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку із надмірною сплатою податку у випадках, визначених Законом про ПДВ.

У відповідності з підпунктом 7.7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні періоди ( у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності – зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту має від’ємне значення, то   а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону платник податків може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов”язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податків у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті.

Спір між суб”єктом господарювання і податковим органом виник внаслідок різного тлумачення підпункту 7.7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Податковий орган прийшов до висновку, що підприємством не виконано вимоги абзацу а) підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

При цьому податковою службою не враховані норми частини 2 пункту 5.1 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, якщо платник податків самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов’язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість уточнюючий розрахунок податкових зобов”язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Платник податку має право не подавати вказаний розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі декларації за будь-який наступний звітний (податковий) період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

З аналізу представлених суду документів вбачається, що позивач отримавши від постачальників товарів (робіт, послуг) податкові накладні сплатило за наданий товар (роботи, послуги) та відповідно до пункту 7.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” включило суми сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Під час судового засідання представником позивача доведено, що до податкового кредиту включені суми податку на додану вартість  повністю сплачені постачальнику.

Світловодська ОДПІ не заперечила факт сплати позивачем ВАТ “Кіровоградобленерго” у складі вартості товару (послуги) суми податку на додану вартість, підтвердила правомірність віднесення позивачем  до податкового кредиту 780 334,00 грн. та не представила будь-яких доказів на підтвердження не перерахування зазначеного податку на додану вартість до Державного бюджету України.

Від’ємне значення між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту в розмірі 780 334,00 грн. є відповідно до підпункту 7.7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сумою бюджетного відшкодування.

Отже, є неправомірним висновок податкової служби щодо зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов”язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 780 334,0 грн.

Господарський суд також враховує, що у випадку відмови у задоволенні позову, сплачений позивачем ВАТ “Кіровоградобленерго” податок на додану вартість, який перерахований до Державного бюджету, з урахуванням специфіки господарської діяльності позивача (ТОВ “Сілікон” є експортером власної продукції) залишиться не відшкодований покупцю товару (послуги), що суперечить принципу Закону України “Про податок на додану вартість”.

Враховуючи викладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги повністю та скасовує податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ від 27.04.2007 р. №0.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу  адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Світловодської об"єднаної державної податкової інспекції № /0 від 24.04.2007 р.

Стягнути з Державного бюджету України (№ рахунку 0002, МФО 823016, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, ідентифікаційний код 24145329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілікон" (27507, м. Світловодськ, вул. Заводська, 3, ідентифікаційний код 31377828, р/р 0462 в АКБ "Східно-Європейський банк" м. Кременчука, МФО 331650) судові витрати по справі 3,40 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційної інстанції через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя