СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.07                                                                                 Справа № 5/199

Господарський суд Луганської області у складі судді Закропивного О.В., при секретарі Агафоновій С.В., за участю представників сторін:

від позивача –Бугулян О.А. (довіреність № 2 від 23.03.07.);

від відповідача – не прибув;

розглянувши матеріали справи за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасприомпоставка» (м. Брянка, Луганської області, Мікрорайон-4, 45/27, код 30498016) до відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»в особі відокремленого підрозділу «Управління з постачання та збуту продукції» (м. Лисичанськ, Луганської області, вул. Малиновського, 1, код 26410630);

про стягнення 10536 грн. 43 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: товариством з обмеженою відповідальністю «Донбасприомпоставка» заявлено позовні вимоги до відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»в особі відокремленого підрозділу «Управління з постачання та збуту продукції»про стягнення заборгованості за поставлену продукцію в сумі 10536,43 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його представник в судове засідання не прибув, тому, відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими з наступних підстав.

17 листопада 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 19 про поставку продукції асортимент і ціна якої визначалась в специфікаціях, які є додатками до даного договору і невід’ємною його частиною.

На виконання умов зазначеного договору, за видатковими накладними № 000000305 від 13.11.05., № 000000303 від 13.11.03. та № 000000001 від 13.01.04. позивачем в адресу відповідача було поставлено товар на загальну суму 10536,43 грн., однак відповідач за отриманий товар не розрахувався.

21.03.07. позивачем за № 24 було направлено листа до відповідача з вимогою оплатити отриманий товар. Своєю відповіддю № 325 від 29.03.07. на дану вимогу відвідач визнав наявність в нього заборгованості перед позивачем в сумі 10536,43 грн. та гарантував її оплату. На час слухання справи зазначена заборгованість відповідачем не сплачена.

Викладені обставини свідчать про те, що спірні правовідносини виникли в 2003 році та продовжують існувати до теперішнього часу.

З 1 січня 2004 року втратив чинність ЦК УРСР, який регулював господарські та цивільні відносини до 01.01.04. і, відповідно, почали діяти ГК та ЦК України, які регулюють їх в теперішній час.

В пункті 4 р. 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України зазначається, що до господарських відносин, які виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Статтею 5 ЦК України, встановлена дія актів цивільного законодавства у часі, а саме, в ч. 3 цієї статті зазначається, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення нині діючих ГК та ЦК України.

Згідно п. 4.1. договору № 19 від 17.11.03. оплата з отриману продукцію повинна здійснюватись відповідачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача у формі 100% оплати. При цьому строки оплати договором не встановлені.

В п. 2 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатив наявну в нього заборгованість перед позивач в семиденний строк після пред’явлення вимоги.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, з урахування викладеного, позовні вимоги слід визнати такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються господарські витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі 105,36 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»в особі відокремленого підрозділу «Управління з постачання та збуту продукції» (м. Лисичанськ, Луганської області, вул. Малиновського, 1, код 26410630) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасприомпоставка» (м. Брянка, Луганської області, Мікрорайон-4, 45/27, код 30498016) заборгованість в сумі 10536,43 грн., витрати по сплаті держмита в сумі  105,36 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –11.05.07.

Суддя                                                                                        О.В. Закропивний