ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

15.03.07                                                                                           Справа№ 5/418-28/67 А

11 год 45 хв

За позовом: Сокальського міського комунального  підприємства  водопровідно-каналізаційного

господарства, м. Сокаль Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Сокальському районі, м. Сокаль Львівської області

про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення від 20.03.2006 року №/3

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Хома Т.М. –представник

Від відповідача: Яремко В.П. –головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Сокальським міським комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства до Державної податкової інспекції у Сокальському районі про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення від 20.03.2006 року №/3.

Ухвалою суду від 14.02.2007 року відкрито провадження в  адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду на  15.03.2007 року.

В судовому засіданні 15.03.2007 року представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві (з урахуванням уточнення до позовної заяви від 14.03.2007 року №172 (вх. №4762 від 15.03.2007 року). Позивач просить задоволити позовні вимоги, визнати нечинним податкове повідомлення –рішення від 20.03.2006 року №/3, видане Сокальським відділенням  Червоноградської ОДПІ, яким до позивача  застосовано штраф  у розмірі 50 %  в сумі 156489 грн. 17 коп. за затримку на 185  календарних днів граничного строку узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 312978 грн. 34 коп., вважає неправомірним застосування  до нього  штрафних санкцій. Відповідно до ст. 4.4.1 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідач у поданому суду поясненні на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити.  Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. Строки погашення  податкового зобов’язання  врегульовано п. 5.3. ст. 5 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку для  подання  податкової декларації. Терміни подання  податкових декларацій визначено п.п 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом  встановлених граничних строків чинним законодавством передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків. Із врахуванням термінів прострочення  сплати  узгодженої суми  податкового зобов”язання до позивача було застосовано штрафні санкції відповідно до оспорюваного    податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафних санкцій.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акти, податкове повідомлення-рішення, рішення про результати розгляду скарг, розрахунок штрафних санкцій, акт звірки  заборгованості та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

В судовому засіданні 15.03.2007 року відповідно до ч.3 ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови, повний текст постанови складено 22.03.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із Розрахунку штрафних санкцій з податку на додану вартість за період з 15.04.2003 року по 19.07.2005 року позивачем - Сокальським міським комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства допущено прострочення сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на 185 календарних днів, у сумі 312978 грн. 34 коп.

Сокальським відділенням  Червоноградської ОДПІ (правонаступником якого  є ДПІ у Сокальському районі, далі - відповідач) винесено  податкове повідомлення – рішення від 28.07.2005 року №/0, яким на підставі п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ ( розрахунок штрафних санкцій наявний в матеріалах справи) до Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства застосовано штраф  у розмірі 50 %  у сумі  156489 грн. 17 коп. за затримку на 185  календарних днів граничного строку узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 312978 грн. 34 коп.

За результатами оскарження податкового повідомлення - рішення в адміністративному порядку, після розгляду скарги позивача ДПА України та прийняття останньою Рішення від 07.03.2006 року № 2046/6/25-0215, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.03.2006 року №/3 за платежем з податок на додану вартість  по вітчизняних товарах (роботах, послугах),  яке є предметом спору у даній справі, на суму штрафу 156489 грн. 17 коп. (50 %).

Відповідно до п.п 1.2 ст 1 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, із внесеними змінами та доповненнями(далі-Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження суми податкового зобов’язання встановлено нормами ст.5 Закону № 2181-ІІІ. Так, законом визначено поняття самостійного та апеляційного узгодження податкового зобов’язання. Пунктом 5.1 ст.5 Закону встановлено, що податкове зобов’язання, самостійно визначене платником у податковій декларації, вважається узгодженими з дня подання такої декларації та не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Строки погашення  податкового зобов’язання  врегульовано п. 5.3. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ. Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку для  подання  податкової декларації. Терміни подання  податкових декларацій визначено п.п 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ.

Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом  встановлених граничних строків чинним законодавством передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону Закону № 2181-ІІІ.  Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків.

Позивачем на протязі 2003-2005 року, як вбачається із матеріалів справи, самостійно декларувалися податкові зобов’язання по ПДВ (у поданих податкових деклараціях за  2003 рік, 2004 рік, 2005 рік), які відповідно до вищеназваних норм законодавства вважаються узгодженими із дня подання таких декларацій та які не були ним погашені у встановлені законодавством строки.

Із врахуванням термінів прострочення  сплати  узгодженої суми  податкового зобов”язання та повного погашення суми податкового боргу по деклараціях, до позивача податковим органом було застосовано штрафні санкції відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд не вбачає підстав для висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій. Застосування сум штрафу, визначеного у спірному податковому повідомленні-рішенні, здійснено податковим органом на підставі вищенаведених норм законодавства та відповідає обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп - судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати  у вигляді 3 грн 40 коп судового збору покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.