ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 2/451н-ад.
Суддя
Седляр О.О.,  розглянувши
матеріали справи за позовом
підприємницької діяльності ОСОБА_1,                             м. Старобільськ
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Харківської області
в особі Територіального управління, м. Харків
скасування постанови
від позивача -ОСОБА_1, підприємець,
відповідача - не прибув (явка обов'язкова), був повідомлений належним
чином про час та місце судового засідання, що підтверджено реєстром
рекомендованої кореспонденції,
Суть спору: позивачем заявлено вимогу про скасування
постанови територіального управління Головної державної автомобільної інспекції
на автомобільному транспорті в Луганській області від 01.02.07 № 003003.
Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом
документи не надав, участь свого представника у судовому засіданні не
забезпечив, про час і місце був повідомлений у встановленому порядку. Справа
розглядається по наявній у ній матеріалах.
Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи,
вислухавши представника позивача,  суд
дійшов до наступного.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:
09.07.07 відповідачем у справі -
Головною інспекцію на автомобільному транспорті в Харківської області в
особі Територіального управління було винесене постанову № 006287 про
застосування фінансових санкцій у сумі 1700 грн.  Даною постановою до позивача застосовані
фінансові санкції передбачені аб. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», внаслідок відсутності
документів перелічених у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а
саме:  ліцензії на здійснення послуг з
перевезення вантажу.
Позивач стверджує, що закупівля товару та його послідуюче
перевезення з м. Харківа  було здійснено
його компаньйоном  СПД ОСОБА_2, для
здійснення реалізації в магазині «Техніка ХХІ» в місті Старобільськ, у якому
він та СПД ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність. Для здійснення
своєї підприємницької діяльності він використовує особистий автомобіль , який
належить йому на праві власності.
24.05.07, під час здійснення перевезення товару для особистих
потреб, працівниками  відповідача було
складено  протокол про порушення
законодавства про автомобільний транспорт, як йому стало відомо, внаслідок відсутності
у нього ліцензії на перевезення вантажу. При цьому, він стверджує, що
працівниками відповідача не прийнято до уваги, пояснення водія та рахунок
-фактуру про придбання товару.
У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просить скасувати
Постанову  Територіального управління
Головавтотрансінспекції в Харківської області від 09.07.07 № 006287, з
посиланням на те, що відповідачем неправомірно застосовані вимоги діючого
законодавства, а саме позивач здійснював вантажні перевезення з власних потреб,
у зв'язку з чим його суб'єктний склад не підпадає під дію ст. 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»та порушенню п. 20 Постанови Кабінету Міністрів
України від 08.11.06 № 1567 «Про затвердження порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті»внаслідок відсутності акту перевірки,
оскільки він під час проведення перевірки працівниками відповідача не складався
та нім не підписувався.
Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги
такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до вимог аб. 3 ч. 1 ст. 60  Закону України  «Про
внесення змін до  закону
України  про автомобільний транспорт»від
05.04.01 № 2344-ІІІ (надалі -Закон № 2344-ІІІ) передбачена
відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт за
надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 39, ст. 48 Закону № 2344-ІІІ
регламентований перелік документів, необхідних при наданні послуг з перевезення
пасажирів та вантажів. При цьому суб'єктний склад осіб, правовідносини між
якими регулюються ст.ст. 39, 48 Закону № 2344-ІІІ чітко
визначений, і обмежений перевізниками, які надають послуги з перевезення
пасажирів та вантажів.
Згідно вимог ст.1 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що
послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
З наданих позивачем матеріалів вбачається, що позивач 24.05.07,
здійснював вантажні перевезення для власних потреб, що підтверджено рахунком
-фактурою від 24.05.07 НОМЕР_1 на придбання у ПФ «Орнатус»електропобутових
приборів, свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03.02.00
на ім'я ОСОБА_1, свідоцтво про сплату єдиного податку  від 30.12.05 № 324536 на ім'я ОСОБА_1,  свідоцтво про сплату єдиного податку від
25.12.06 на ім'яОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобуНОМЕР_2
від 23.12.03 на ім'я ОСОБА_1, генеральна довіреність на керування автомобілем
на ім'я ОСОБА_3 від 11.05.07.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ,
документами для юридичної особи, що здійснює
вантажні   перевезення   для
власних   потреб,   є:
для   автомобільного перевізника
засвідчує   використання   транспортного   засобу
на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством
України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,   дорожній   лист,
накладна   або   інший
визначений законодавством документ на вантаж, інші документи,
передбачені законодавством України.
Дані документи і були надані водієм при проведенні перевірки
відповідачем. Таким чином, відповідачем не правильно застосовані норми діючого
законодавства у частині визначення позивача за суб'єктним складом, а саме
таким, який здійснює послуги з перевезення вантажів.
Враховуючи вищевикладене, Постанову Територіального управління
Головавтотрансінспекції в Харківської області від 09.07.07 № 006287 про
застосування фінансових санкцій  слід
визнати незаконною та скасувати.
Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір позивача у сумі  3 грн. 40 коп. по сплаті державного мита
стягуються на його користь з Державного бюджету України.
Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представника позивача про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом п"ятиденного строку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98,
ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд
п о с т а н о в и в:
Скасувати постанову Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному  транспорті в
Харківської області від 09.07.07 № 006287 про застосування фінансових санкцій.
Державного бюджету України ВДК в Ленінському районі м. Луганська, код
24046582 рахунок НОМЕР_3  банк УДК в
Луганській області МФО НОМЕР_4 на користь Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1,                         АДРЕСА_1,
ідент. код НОМЕР_5 судовий збір: 3 грн. 40 коп. на оплату державного мита.
Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Постанову
складено у повному обсязі та підписано 28.11.07 у відповідності до вимог ст.
167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
О.О.Седляр