ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.07                                                                                           Справа  № 1/276-26/130

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

при секретарі судового засідання                    Мазурській В.Т.

розглянувши матеріали апеляційного подання Військової прокуратури Львівського гарнізону за вих. № 1516 від 13.04.2007 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.04.2007 року

у справі № 1/276-26/130 (суддя –Деркач Ю.Б.)

за позовом Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача 1 - Військової частини А 0780, м. Львів

до відповідача 2 - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

за участю Військової прокуратури Львівського гарнізону, м. Львів

про усунення перешкод у володінні приміщенням та виселення

за участю представників сторін:

від позивача: Золотий Я.М. –начальник відділу захисту майнових прав Львівської міської ради юридичного управління (довіреність за № 1.7 вих.-39 від 19.01.2007 року);

від відповідача 1: Комаревцев О.С. –спеціаліст першої категорії юридичної служби (довіреність за №43 від 03.01.2007 року);

від відповідача 2: Стухляк Л.Я. –бухгалтер-ревізор (доручення за № 764 від 24.04.2007 року);

від Військової прокуратури Львівського гарнізону: Котелевець М.В. –помічник військового прокурора (посвідчення за № 174)

ВСТАНОВИВ:

04.04.2007 року Господарським судом Львівської області прийнято рішення , яким задоволено позовні вимоги Львівської міської ради повністю. Зобов‘язано Військову частину А0780 та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова не чинити перешкод Львівській міській раді у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном  - комплексом будівель №13 на вул. Я.Стецька площею 1258 м. кв., №13 на вул. П. Саксаганського площею 4600 м. кв. і №30 на вул. І.Франка площею 423 м. кВ. в м. Львові , а саме: зняти охорону, звільнити його, передати ключі від усіх входів у приміщення. Виселено Військову частину А 0780 та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова із нежитлових приміщень комплексу будівель №13 на вул. Я.Стецька площею 1258 м. кВ. , №13 на вул. П.Саксаганського площею 4600 м. кв. і №30 на вул. І.Франка площею 423 м. кв. в м. Львові.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що на підставі зібраних доказів Львівська міська рада є власником спірного майна, а тому правомірно вимагає усунення перешкод в його володінні, користуванні та розпорядженні у відповідності до вимог ст. ст. 316-319, 321, 327, 386, 387, 397-400 ЦК України.

Військовий прокурор Львівського гарнізону звернувся з апеляційним поданням на рішення Господарського суду Львівської області від 04.04.2007 року (вих. № 1516 від 13.14.2007 року), в якому просить скасувати останнє з підстав невідповідності нормам матеріального та процесуального права, а саме: прокурор вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не дотримано принципу рівності сторін та надано перевагу доказам Позивача над доказами Відповідачів. Так, місцевим господарським судом залишено поза увагою ту обставину, що в судовому засіданні представниками Військової частини А 0780 та військового прокурора Львівського гарнізону зверталась увага суду на ту обставину, що з 1951 р. по 2006 р. комплекс будівель №13 на вул. Я. Стецька на вул. Саксаганського і на вул. І.Франка №30, знаходиться у постійному користуванні Збройних Сил, що підтверджується Постановою Ради Міністрів УРСР №646-325 «С»від 02.03.1951 року, згідно якої будівлі по вул. Саксаганського , 13 були передані на баланс Міністерства оборони СРСР. Таким чином, враховуючи термін відкритого, безперервного володіння спірним нерухомим майном Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Львова та Військової частини А0780 відповідно до ст. 344 ЦК України набули право власності на земельну ділянку та нерухоме майно по вул. Саксаганського, 13 у м. Львові за набувальною давністю. Крім того, згідно ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин , установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України , інших військових формувань утворених відповідно до законодавства України. Скаржник вважає, що будівлі та споруди , розташовані в м. Львові по вул. Саксаганського, 13 перебувають у державній власності на праві оперативного управління Міністерства оборони України і мають статус військового майна, а тому вирішення питання щодо визначення порядку його вилучення та передачі належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

Сукупність зазначених положень , на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивач –Львівська міська рада, у відзиві на апеляційне подання (вих. №1.7-3646 від 10.05.2007 року) та його представник в судовому засіданні, заперечує доводи скаржника, вважає, що твердження скаржника про те, що спірний об‘єкт є військовим майном, не відповідає дійсності, оскільки спірні об‘єкти визнано власністю територіальної громади м. Львова, що підтверджується постановами Господарського суду Львівської області від 22.12.2006 року та Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року у справі №1/1131-18/147 А, відповідно до цього, судом правомірно зобов‘язано Відповідачів усунути перешкоди у володінні спірним приміщенням та виселення, оскільки протилежного скаржником не доведено. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційне подання - без задоволення, оскільки вважає таке необґрунтованим.

Відповідач 1 –Військова частина А0780 у відзиві на апеляційне подання (вих. №177/101-ЮС від 09.05.2007 року) та його представник в судовому засіданні підтримав вимоги Військового прокурора та погоджується з мотивами, з яких останній, просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове, яким в позові відмовити, оскільки таке прийняте з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням обставин справи.

Відповідач 2 –Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, у поясненні по суті апеляційного подання (вих. №865 від 10.05.2007 року) та його представник в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційного подання, посилаючись при цьому на постанову Ради Міністрів УРСР №646-325 «С»від 02.03.1951 року, якою комплекс будівель №13 по вул. Я.Стецька, №13 по вул. П.Саксаганського та №30 по вул. І.Франка передано на баланс Міністерства оборони СРСР. З даного періоду будівлі використовуються Збройними Силами по сьогоднішній день. На підставі вищевказаної постанови даний комплекс будівель облікується Квартирно – експлуатаційними органами Міністерства оборони , окрім того комплекс будівель разом з земельною ділянкою створив єдиний цілісний  майновий комплекс (військове містечко №53). Дане військове містечко перебуває на балансі КЕВ м. Львова (підтверджується довідкою Ф 400 та довідкою 1 ОЗ), який здійснює управління цим майном на праві оперативного управління. Відповідно до цього, просить апеляційне подання Військової прокуратури Львівського гарнізону задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове, яким в позові відмовити.

Помічником військового прокурора Львівського гарнізону заявлено усне клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами.

Судова колегія клопотання представника скаржника задоволила. Запис розгляду судової справи № 1/276-26/130 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу “Оберіг”, для архівного оригіналу звукозапису надано диск cерійний № 5169 154 LE 00152.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, вислухавши представників сторін та прокурора, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про часткову зміну рішення в частині залишення в силі до набрання рішенням від 04.04.2007 р. законної сили вжиті ухвалою суду від 27.03.2007 року заходи по забезпеченню позову, як такі, що вжитті судом з порушенням норм процесуального права, в решті рішення залишити без змін, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права і дійсним обставинам справи, виходячи з наступного.

21.03.2007 року Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Військової частини А 0780 та до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про усунення перешкод у володінні приміщенням та виселення (а.с.10-12).

Підставою звернення з позовом Львівська міська рада вважала порушення Відповідачами її законного права, як представницького органу територіальної громади м. Львова, володіти, користуватися та розпоряджатись належним їй на праві власності майном : комплексом будівель , розташованих в м. Львові по вул. Я. Стецька №13 площею 1258 м. кв., по вул. П.Саксаганського №23 площею 4600 м. кв. і по вул. І.Франка №30 площею 423 м. кв.

Приймаючи рішення про задоволення позову місцевий господарський суд вважав доведеним факт прийняття у власність територіальної громади м. Львова комплексу будівель в м. Львові по вул. Я. Стецька №13, по вул. П.Саксаганського №23 і по вул. І.Франка №30, що підтверджується ухвалою Львівської міської ради №26 від 01.06.2006 року. Актами, складеними Позивачем 11.08.2006 року та 20.09.2006 року про недопущення в спірні приміщення та актом державного виконавця від 03.04.2007 року підтверджено факт чинення перешкод в користуванні приміщенням Відповідачем, а тому вимоги Позивача про усунення порушення його права власності обґрунтовані на підставі ст. 48 Закону України «Про власність».

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку , судова колегія керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року №280/97 (із змінами та доповненнями) - територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, підприємства, установи та організації, інші кошти, частку в майні підприємств, тощо, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Ухвалою Львівської міської ради від 01.06.2006 року №26 «Про питання захисту права власності територіальної громади м. Львова» комплекс будівель №13 на вул. Я.Стецька площею 1258 м. кв., №13 на вул. П.Саксаганського площею 4600 м. кв. і №30 на вул. І.Франка площею 423 м. кв. в м. Львові вирішено вважати такими, що є у власності територіальної громади м. Львова.

Таким чином, у відповідності до п.1 ст.144 Конституції України , Львівська міська рада, як представницький орган територіальної громади м. Львова, від її імені та в її інтересах, прийняла рішення щодо правового статусу спірного майна, яке на час ухвалення не перебувало у власності інших юридичних осіб.

Дані обставини були предметом дослідження в адміністративній справі №1/1131-18/147 А про скасування рішення сесії Львівської обласної ради від 04.07.2006 року за №52 та ухвали Львівської міської ради від 01.06.2006 року за №26.

Постановою Господарського суду Львівської області від 22.12.2006 року у справі № 1/1131-18/147 А (а.с.17-19) та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року у справі № 1/1131-18/147 А (а.с.46-51) підтверджено правомірність прийняття Позивачем ухвали від 01.06.2006 року за №26 «Про питання захисту права власності територіальної громади м. Львова».

Покликання скаржника на те, що спірне майно є військовим майном, а тому не може бути власністю територіальної громади не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні.

Згідно Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України»від 21.09.1999 року за №1075-XIV (із змінами та доповненнями), військове майно –це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки , споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння , бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, некіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв‘язку тощо.

Відповідачем 1 - не надано суду належних та допустимих доказів , які б свідчили про володіння ним спірним майном на законних підставах, оскільки як з‘ясовано в судовому засіданні , з 03.11.1999 року –часу набрання чинності Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України»- Міністерство оборони України рішень стосовно закріплення спірних приміщень за відповідною військовою частиною не приймало.

Покликання скаржника на Постанову Ради Міністрів УРСР №646-325 «С»від 02.03.1951 року про передачу спірних будівель на баланс Міністерства оборони СРСР документально не підтвердженні.

Факт користування спірним приміщенням не може розцінюватись судом як доказ набуття права власності, оскільки норма ст. 344 ЦК України про набувальну давність не набрала чинності, враховуючи ч. 1 даної статті та п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, положення даної статті почнуть застосовуватись з 01.01.2011 року.

Щодо покликань скаржника на ту обставину, що Відповідач знаходиться на земельній ділянці , яка відноситься до земель Міністерства оборони України, такі також не підтверджені документально (відсутній державний акт на землекористування), а тому суд не приймає їх до уваги.

З наведеного вище вбачається, що Позивач є власником, майнового комплексу розташованого в м. Львові на вул. Я.Стецька №13 площею 1258 м. кв., на вул. П.Саксаганського №13 площею 4600 м. кв. і на вул. І.Франка№30 площею 423 м. кв. і правомірно на підставі ст.. 48 Закону України «Про власність»вимагає усунення перешкод в користуванні власністю.

Факт чинення перешкод Військовою частиною А 0780 Позивачу в користуванні спірним майном підтверджується наявними в матеріалах справи актами, складеними Позивачем 11.08.2006 року та 20.09.2006 року про недопущення в спірні приміщення та актом державного виконавця від 03.04.2007 року і не заперечується Відповідачем.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов‘язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна.

Враховуючи наведене вище, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про законність рішення Господарського суду Львівської області в частині задоволення позовних вимог Львівської міської ради щодо усунення перешкод у володінні приміщенням та виселення і не обґрунтованістю доводів апеляційного подання .

Рішення Господарського суду Львівської області від 04.04.2007 року підлягає зміні в частині залишення в силі, до набрання рішенням від 04.04.2007 р. законної сили, вжиті ухвалою суду від 27.03.2007 року заходи по забезпеченню позову, які підлягають скасуванню, як необґрунтовані.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про безпідставність вжиття місцевим господарським судом заходів забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу 1 –Військовій частині А0780 та Відповідачу 2 –Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова перешкоджати у допуску Позивача –Львівську міську раду до комплексу будівель №13 по вул. Я.Стецька площею 1258 м. кв., №13 по вул. П.Саксаганського площею 4600 м. кв. і №30 по вул. І.Франка площею 423 м. кв. в м. Львові , відповідно до ст. 66 ГПК України, оскільки судом не встановлено та не доведено в спірному випадку наявність обставин, передбачених вищевказаною нормою, які є підставою для вжиття запобіжних заходів до забезпечення позову.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає необхідним скасувати п. 8 рішення місцевого господарського суду в частині залишення в силі, до набрання рішенням від 04.04.2007 р. законної сили, вжиті ухвалою суду від 27.03.2007 року заходи по забезпеченню позову, в решті рішення Господарського суду Львівської області залишити без змін, як таке, що відповідає нормам чинного матеріального та процесуального права і обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ.

1.          В задоволенні апеляційного подання Військової прокуратури Львівського гарнізону –відмовити.

2.          Частину восьму рішення Господарського суду Львівської області від 04.04.2007 року у справі № 1/276-26/130 якою вжитті ухвалою суду від 27.03.2007 року заходи по забезпеченню позову залишено в силі до набрання даним рішенням законної сили –скасувати.

3.          В решті рішення Господарського суду Львівської області від 04.04.2007 року у справі № 1/276-26/130 залишити без змін.

4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу № 1/276-26/130 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська