СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.07                                                                                 Справа № 5/72(8/142)

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючого судді                       Закропивного О.В.

суддів                                                  Ворожцова А.Г.

Лісовицького Є.А.

при секретарі

судового засідання                     Агафоновій С.В.

за участю

представників сторін:

від позивача:                              не прибув

від відповідача:                              Міщенко М.В., представник по довіреності

№18/2-12 від 01.01.06.;

розглянувши матеріали

справи за позовом                            господарської асоціації організацій по будівництву і реконструкції магістральних автомобільних шляхів і шляхових споруд України “Автошляхмостобуд”, м. Київ;

до відповідача            відкритого акціонерного товариства “Лисичанськнафтооргсінтез”,                       м. Лисичанськ-17, Луганської області;

про                                                  стягнення 673898 грн. 83 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: господарська асоціація організацій по будівництву і реконструкції магістральних автомобільних шляхів і шляхових споруд України “Автошляхмостобуд”, звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до відкритого акціонерного товариства “Лисичанськнафтооргсінтез”, про стягнення заборгованості за договором № 43 від 07.04.99. в розмірі 673898 грн. 83 коп.

Заявою від 30.11.04. позивач доповнив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача крім суми боргу різницю від інфляції за період з 16.06.99. по жовтень 2004 р. в сумі 1 177 791 грн. 30 коп., 3% річних за період з 16.06.99. по 30.11.04. в сумі 165233 грн.55 коп., пеню за період з 16.10.01. по 16.04.02. в сумі 87459 грн. 15 коп. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4320 грн.

18.01.05. позивач надав господарському суду заяву про уточнення позовних вимог, заявивши вимоги про стягнення боргу в сумі 673898 грн. 83 коп., різниці від інфляції за період з 03.11.99 по 31.12.04 в сумі 1 127 053 грн. 93 коп., 3% річних за період з 16.06.99. по 18.01.05. в сумі 167947 грн. 61 коп., пеню за період з 16.10.01. по 16.04.02. в сумі 87459 грн. 15 коп. та витрати на оплату адвоката в сумі 4320 грн.

Відповідно до ст. 77 ГПК України під час судового засідання оголошувались перерви з 07.12.06. по 25.12.06., з 25.12.06. по 15.01.07. та з 15.01.07. по 17.01.07. для виготовлення та оголошення повного тексту рішення.

Представник позивача в дане судове засідання не з’явився, однак в попередніх судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши суду відповідні письмові пояснення та обґрунтування своєї позиції.

В зв’язку з цим, суд вважає за можливе оголосити повний текст рішення без участі представника позивача.

Відповідач відзивами на позовну заяву та його представники в судовому засіданні позовних вимог не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що позивачем не належним чином доведено факти передачі газу та фактичної його оплати, а також ним невірно застосовуються положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням позиції і відповідних вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові по даній справі від 31.06.06., суд приходить до наступного висновку.

Статтею 5 ЦК України, визначена дія актів цивільного законодавства у часі, а саме, в ч. 3 цієї статті зазначається, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами в 1999 році на підставі укладеного договору № 43 від 07.04.99. про постачання природного газу (далі Договір) та продовжують існувати до теперішнього часу.

З 1 січня 2004 року почав діяти ЦК України і, відповідно, втратив чинність ЦК УРСР, який регулював цивільні відносини до 01.01.04.

Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення нині діючого ЦК України.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування  своїх доводів або заперечень.

За умовами Договору позивач зобов’язався поставити відповідачу у 1999 р. природний газ в обсязі 54 400 000 м3 за вартістю 260 грн. за 1000 м3 газу на загальну суму 14144000 грн., а відповідач зобов’язався отримати його та провести розрахунки відповідно до умов Договору.

Пунктом 9.1 Договору сторони встановили, що договір діє з 01.01.1999 р. по 31.12.1999 р. в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків за газ –до їх повного виконання.

В ході судового розгляду встановлено, що факт отримання відповідачем від позивача у період з квітня по липень 1999 р. 11683 тис. м3 газу за Договором на загальну суму 3863600 грн. 59 коп. підтверджено актами про кількість прийнятого газу від 01.05.99., від 01.06.99., від 01.07.99., від 02.08.99., які підписані представниками позивача, відповідача і організації, яка проводила транспортування газу (арк.спр.14-17 т.1).

Факт проведення відповідачем розрахунків за отриманий від позивача газ за Договором підтверджений актом проведення взаємозаліку розрахунків від 31.05.99., за яким сторони взаємно зарахували в порядку взаємозаліку борг позивача перед відповідачем за отриманий гудрон на суму 1433120 грн.22 коп. і борг відповідача перед позивачем за отриманий газ на суму 1433120 грн.22 коп.

Зазначений акт підписаний керівниками обох підприємств (арк.спр.18 т.1).

31.07.2000 р. сторонами укладено угоду № 1  про припинення зобов’язань заліком зустрічної однорідної вимоги, за якою сторони дійшли згоди про залік зустрічної однорідної вимоги на суму 1756581 грн. 54 коп.

Дана угода підписана керівниками обох підприємств (арк.спр.19 т.1).

Крім того, відповідач здійснював оплату отриманого від позивача газу, про що свідчить акт звірення розрахунків від 31.07.2000 р., за яким за відповідачем визначений на 31.08.00. борг в сумі 673898 грн. 83 коп.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, судова колегія вважає, що заборгованість по оплаті отриманого відповідачем природного газу за Договором в сумі 673898 грн. 83 коп. підтверджена матеріалами справи і підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи відповідача про неналежне оформлення актів приймання–передачі природного газу судова колегія визнає необґрунтованими, оскільки вони суперечать матеріалам справи, так-як сторони в Договорі встановили, що щомісячна кількість газу оформлюється актами прийому–передачі газу, які підписуються уповноваженими представниками сторін і є підставою для розрахунків.

Додані позивачем акти про кількість поданого (отриманого) газу (а. с. 14-17 т.1) відповідають домовленості сторін за Договором.

Як зазначалось вище,  заявою від 30.11.04. про доповнення позовних вимог та заявою від 18.01.05. про їх уточнення, позивач, посилаючись на ст. 22 ГПК України  просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 673898 грн. 83 коп., інфляційні нарахування за період з 03.11.99. по 31.12.04. в сумі 1 127 053 грн. 93 коп., 3% річних за період з 16.06.99. по 18.01.05. в сумі 167947 грн. 61 коп., пеню за період з 16.10.01. по 16.04.02. в сумі 87459 грн. 15 коп. та витрати на оплату адвоката в сумі 4320 грн.

Судова колегія вважає, що вказані заяви в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, 3% річних та пені не підлягають задоволенню і зазначені вимоги не можуть вважатись збільшенням позовних вимог з урахуванням наступного.

Так, під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві (абзац другий підпункту 3.7 пункту 3 роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України”).

Тому, збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого  господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році”).

Отже, оскільки про вимоги щодо стягнення 3% річних , інфляційних нарахувань та пені в позовній заяві не йшлося, у господарського суду відсутні підстави щодо прийняття до розгляду та задоволення цих вимог, заявлених як збільшення розміру позовних вимог.

Витрати на оплату адвоката в сумі 4320 грн., до суми позовних вимог не входять, так-як є судовим витратами і, в даному випадку, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, оскільки повністю підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає що позовні вимоги господарської асоціації організацій по будівництву і реконструкції магістральних автомобільних шляхів і шляхових споруд України “Автошляхмостобуд” до відкритого акціонерного товариства “Лисичанськнафтооргсінтез”, про стягнення заборгованості за договором № 43 від 07.04.99. в розмірі 673898 грн. 83 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви в сумі 1700 грн., на інформаційного технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. та  оплату послуг адвоката в сумі 4320 грн. покладаються на відповідача.

У судовому засіданні оголошено повний текст рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов  задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськнафтооргсинтез” (93117, м. Лисичанськ, 17, Луганської області, код 05400848) на користь Господарської асоціації організації по будівництву і реконструкції магістральних автомобільних шляхів і шляхових споруд України “автошляхмостобуд” (м. Київ, вул. Горького, 51, код 0498902) заборгованість в сумі 673898 грн. 83 коп.,  витрати по оплаті послуг адвоката у сумі 4320 грн., держмито у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –17.01.07

Головуючий суддя                                                  О.В. Закропивний

Суддя                                                                      Ворожцов А.Г.

Суддя                                                                      Лісовицький Є.А.