ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.03.07                                                                                           Справа  № 7/82-92

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді          Кордюк Г.Т.

суддів:          Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Панхім», с.Голишів Луцького району

на рішення господарського суду Волинської області від 20.09.2006 року

у справі №7/82-92

за позовом: ТзОВ  «Вест-Мол»,м.Луцьк та ТзОВ «Панхім», с.Голишів Луцького району.

до відповідачів:  ЗАТ «Полімер»,смт.Локачі та АППБ «Аваль»в особі Волинської обласної дирекції, м.Луцьк.

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору  на стороні позивачів: ТзОВ «МП «Полімер»,смт.Локачі.

Про встановлення  права власності на майно та визнання недійсним договору застави.

За участю представників: (довіреності у матеріалах справи);

від позивача-1: не з»явився

від позивача-2: не з»явився

від відповідача-1: Костюкевич І.М.-ліквідатор.

від відповідача-2: Голошва В.Л.- нач.відд. по роботі з кредитами.

від третьої особи: не з»явився

Представникам сторін роз'яснено права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторін відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

В судовому засіданні 8.02.2007р. до 1.03.2007р. оголошувалась перерва.

Рішенням господарського суду Волинської  області від 20.09.2006р. по справі №7/82-92 (Головуючий суддя - Шум М.С., судді: Якушева І.О., Філатова С.Т.) в позові ТзОВ  «Вест-Мол», м.Луцьк , ТзОВ «Панхім», с.Голишів Луцького району та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору  на стороні позивачів: ТзОВ МП«Полімер», смт.Локачі до  відповідачів: ЗАТ «Полімер», смт.Локачі та АППБ «Аваль»в особі Волинської обласної дирекції, м.Луцьк про  визнання за ТзОВ МП «Полімер»права власності на цех по виробництву карбіду кальцію, як на  незавершений об»єкт будівництва станом на час підписання договору застави між ЗАТ «Полімер»та АППБ «Аваль»відмовлено, в частині позовних вимог  про визнання недійсними договору застави від 24.05.2002р., укладеного між ЗАТ «Полімер»та АППБ «Аваль»-провадження у справі припинено на підставі п.2 ст.80 ГПК України.

Суд мотивував рішення тим, що на час укладення між ТзОВ «Вест-Мол»та ТзОВ «Панхім»договорів купівлі-продажу, майно (цех по виробництву карбіду кальцію) перебував у власності ЗАТ «Полімер», що підтверджується рішенням Вищого арбітражного суду України від 5.09.1895р. у справі №49/6, додатковою ухвалою ВАСУ у справі  №35/6-на від 18.10.1996р. і відповідно до ст.35 ГПК України є обов»язковими для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

В частині припинення провадження у справі, судом зроблено висновок, що рішенням господарського суду Волинської області від 11.01.2005р. у справі №04/16-92, яке набрало законної сили, відмовлено ТзОВ МП «Полімер»у задоволенні позову про визнання недійсним договору застави, отже є рішення господарського суду між тими самими  сторонами, з того ж предмету і з тих же підстав.

Не погоджуючись з рішенням  місцевого господарського суду, ТзОВ «Панхім» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, задоволити вимоги позивачів та третьої особи із самостійними вимогами, покликаючись, що:

-  судом  зроблено невірний висновок, що факти встановлені в рішенні ВАСУ у справі №49/6 та у справі №35/6 не потребують  доказуванню при вирішенні даного спору, оскільки позивачі та третя особа не були сторонами  у вищенаведених справах;

-   ЗАТ «Полімер»не довів, що заставлене майно придбано ним в порядку ст.25 Закону України «Про власність».

Разом з тим, як зазначає апелянт, документи у даній справі стверджують, що МП «Полімер», правонаступником якого є ТзОВ МП «Полімер»передало майно в оренду АТ «Полімер», який в 1995-1996р.р. захищав свої права в порядку п.5 ст.48 Закону України «Про власність», як володілець, а не як власник майна. Рішенням ВАСУ не встановлено право власності на спірне майно.

ЗАТ «Полімер»в особі арбітражного керуючого Костюкевича І.М., на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2007р. в письмовому поясненні зазначено, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області 27.10.2004р. визнано недійсними рішення зборів засновників МП «Полімер»від 19.01.2004р. та Статут ТзОВ «Мале підприємство «Полімер». Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20.01.2005р. рішення  залишено без змін.

11.03.2005р. державним реєстратором Локачинської районної адміністрації  в Єдиний Державний реєстр внесено запис щодо  припинення ТзОВ МП «Полімер».Відповідно до листа директора МП «Полімер»від 8.02.1993р., майно передано в статутний фонд АТ «Полімер».

На підставі рішення ВАСУ у справі №49/6 від 5.09.1995р. майно було передано АТ, в тому числі і приміщення цеху по виробництву карбіду кальцію.Згідно розпорядження Локачинської районної державної адміністрації №276 від 21.12.1999р.  проведена державна реєстрація АТ «Полімер»в ЗАТ.

Відповідач - АППБ «Аваль»в особі Волинської обласної дирекції у відзиві, доводи апеляційної скарги відхилив, покликаючись, що Рішенням ВАСУ від 5.09.1995р. у справі №49/6-на, визнано право власності на спірне майно за АТ «Полімер», правонаступником якого внаслідок перереєстрації розпорядженням Локачинської районної державної адміністрації від 9.04.1999р. є ЗАТ «Полімер».

Договір застави було посвідчено державним нотаріусом на підставі свідоцтва про право власності на цех по виробництву карбіду кальцію від 16.05.2002р., зареєстрованого ВО БТІ 17.05.2002р. за №49 в якому зазначено, що власник є ЗАТ «Полімер».Рішенням господарського суду Волинської області у справі №04/16-92 відмовлено ТзОВ МП «Полімер»в позові про визнання недійсним договору застави майна, а тому місцевим господарським судом правомірно припинено провадження у справі  в частині цих вимог на підставі п.2 ст.80 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, Львівський  апеляційний господарський  суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

Матеріали справи свідчать, що Рішенням виконавчого комітету Локачинської районної ради  народних депутатів №10 від 19.01.1992р. зареєстровано статут МП «Полімер».

Розпорядженням виконкому Шельвівської  сільської ради від 19.02.1992р. №3 дозволено МП «Полімер»реконструкцію складу –навісу, який належав рай сільгоспхімії.

17.02.1992р. затверджено акт винесення в натурі меж земельної ділянки для реконструкції складу - навісу під цех по виготовленню карбіду (а.с.43 Т.1) та архітектурно-планове завдання на розробку технічно-робочого проекту реконструкції складу під цех по виготовленню карбіду (а.с.4).

20.02.1992р. головним державним санітарним лікарем Локачинського району видано заключення №4 по відводу земельної ділянки під будівництво-реконструкцію цеху.

Вищенаведені докази у справі, а  також договір з ЛенНІІГіпрохім  №31 від 25.11.1992р., договір №12-1 від 20.07.1992р., договір №15 від 4.08.1992р., договір №22 від 30.09.1992р., план земельної ділянки (а.с.27-47 Т.1) свідчать, що замовником по реконструкції складу під цех по виготовленню карбіду біля с.Шельвів Локачинсього району Волинської області є МП «Полімер».

Доказів, які б свідчили  прийняття зазначеного   цеху  в експлуатацію, як завершене будівництво матеріали справи не містять і сторонами не подано.

Згідно Наказу №14 від 5.04.1993р. АТ «Полімер»прийнято від МП «Полімер»для використання за цільовим призначенням цех по виготовленню карбіду в комплексі з обладнанням.

Актом приймання-передачі від 11.05.2004р. (а.с.23 Т.2)  будівля карбідного цеху передана ТзОВ «Мале підприємство «Полімер»і тимчасово використовувалось ЗАТ «Полімер».

На підставі рішення виконкому Шельвівської сільської ради від 15.05.2002р. №11, ЗАТ «Полімер»видано свідоцтво на право власності на цех по виробництву карбіду кальцію, площею 1651,4 кв.м. в цілому.

Рішенням зборів засновників МП «Полімер»№1 від 19.01.2004р. затверджено Статут ТзОВ МП «Полімер».

П.1 Статуту вказано, що правонаступником всіх майнових прав та обов»язків МП «Полімер»є ТзОВ МП «Полімер».

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 27.10.2004р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20.01.2005р., визнано недійсним рішення зборів засновників МП «Полімер»від 19.01.2004р. (протокол №1  від 19.01.2004р.) та Статут ТзОВ МП «Полімер».

Позивач і третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, просять визнати за ТзОВ МП «Полімер»право власності на незавершене будівництво цеху по виробництву карбіду кальцію на час укладення договору застави.

Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України,  до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За заявою заінтересованої особи, суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту є незначною.

Позивачами та третьою особою недоведено, яка частка робіт є невиконаною відповідно до проекту і що вона є незначною.

Крім того, на момент укладення договору застави майна між ЗАТ «Полімер»та АППБ «Аваль»24.05.2002р., цех по виробництву карбіду кальцію в с.Шельвів Локачинського району належав ЗАТ «Полімер», що підтверджується  свідоцтвом про право власності, виданого 17.05.2002р. реєстраційний запис 49, підставою до видачі якого було рішення виконкому Шельвівської сільської ради від 15.05.2002р. №11, а не рішення суду.

Висновок місцевого  господарського суду, що підставою знаходження спірного майна на праві власності у ЗАТ «Полімер»є рішення ВАСУ від 5.09.2004р. та ухвала від 27.02.1996р. у справі №49/6–на є невірним, не відповідає обставинам справи.

Вищенаведеним рішенням не встановлювалось право власності за ЗАТ «Полімер», а лише зобов»язано повернути майно йому належне, а підстава набуття цього майна товариством, не була предметом дослідження у справі №49/6-на.

Відповідно до Тимчасового положення  про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін’юсту України від 7.02.2002р. за № 7/5, правоустановлюючими документами, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності  на об»єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об»єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими адміністраціями.

Незважаючи на те, що рішення виконкому Шельвівської сільської ради №11, на підставі якого ЗАТ видано свідоцтво на право власності на цех по виробництву карбіду кальцію скасовано рішенням Шельвівської сільської ради №15/3 від 30.08.2004р., без визнання в судовому  порядку недійсним свідоцтва про право власності, задоволення позову є неможливе.

Крім того, Львівський апеляційний господарський суд приходить до висновку , що право власності на незавершене будівництво, крім вищенаведених підстав, не може бути визнано за ТзОВ Мале підприємство «Полімер», оскільки рішенням Локачинського  районного суду від 27.10.2004р. визнано недійсним рішенням зборів учасників МП «Полімер»від 19.01.2004р. (протокол №1 від 19.01.2004р.) про  переєстрацію МП у ТзОВ та Статут ТзОВ Мале підприємство «Полімер», який містив   положення про правонаступництво МП «Полімер».

Щодо припинення провадження у справі в частині  визнання недійсним договору застави на підставі п.2 ст.80 ГПК України, то судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, оскільки у справі №04/16-92, рішення від 11.01.2005р. (а.с.95, Т.1)- сторонами є: ТзОВ МП «Полімер»(позивач) та АППБ «Аваль», ЗАТ «Полімер»(відповідачі).У даній справі сторонами (позивачем і відповідачем ст.21 ГПК України) є ТзОВ «Вест-Мол», ТзОВ «Панхім», а ТзОВ «Мале підприємство «Полімер»- третьою особою.

Клопотання позивачів про поновлення позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується для захисту порушеного права, а право позивачів та третьої особи не є порушеним.

Враховуючи, що судом першої інстанції не повно з»ясовано обставини  справи, невірно застосовано норми процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись   ст.ст.99,101,103-105   ГПК  України,   Львівський   апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Аппеляційну скаргу ТзОВ «Панхім»задоволити частково.

2.Рішення господарського суду Волинської області від 20 вересня2006р. скасувати.Прийняти нове рішення.В позові ТзОВ «Вест-Мол», ТзОВ «Панхім», третьої особи із самостійними вимогами  на предмет спору ТзОВ Мале підприємство «Полімер»-відмовити.

3.Матеріали справи повернути в господарський суд Волинської  області.

Головуючий-суддя          Кордюк Г.Т.

Суддя          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                             Мурська Х.В.