ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

19.12.07
Справа №22/345/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кагітіна Л.П.  , Коробка Н.Д.

при секретарі - Соколові А.А.,

за участю:

представниківвід позивача -     Саєнко І.М., дов.№19/1 від 19.12.07р.;

Зайцева О.О., дов.№19/1
від 19.10.07р.

представника від відповідача - ОСОБА_1, дов.№3321 від
15.10.07р.;

ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1 від 16.06.01р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від
29.10.2007 року у справі №22/345/07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
«АВІТО СВІТ», м. Запоріжжя (далі - ТОВ «АВІТО СВІТ»)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя (далі
- ПП ОСОБА_2)

про стягнення 263 423,48 грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду від №3290 від 19.12.2007 року справу передано
на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Колодій Н.А.
(доповідач), судді - Кагітіна Л.П., Коробка Н.Д. Зазначеною колегією справу
прийнято до свого провадження.

ТОВ «АВІТО СВІТ» звернулось до господарського суду
Запорізької області з позовом до ПП ОСОБА_2 про стягнення з останнього 263
423,48 грн. збитків за договором перевезення. Позовні вимоги обґрунтовувались
тим, що відповідач не виконав умови договору про надання послуг щодо
супроводження та поставки товарів від 01.11.2006р. та договору-замовлення №65
від 20.08.2007р., товар позивачу не доставив.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
29.10.2007 року у справі №22/345/07 (суддя Скиданова Ю.О.) позов задоволено з
тих підстав, що відповідач свої зобов'язання за договором та за
договором-замовлення належним чином не виконав, вантаж не передав, чим
спричинив позивачу збитки в розмірі 263 423,48 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ПП
ОСОБА_2, відповідач у справі, звернувся до Запорізького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької області від 29.10.2007р. у справі №22/345/07 та
прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, з
посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам
справи.

ПП ОСОБА_2 в обґрунтування доводів в апеляційній скарзі
зазначає, що позивачем належними доказами не доведено факт втрати вантажу та
розмір фактичної шкоди. В наслідок неповного з'ясування обставин справи,
господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача вини
за втрату вантажу, так як втрата вантажу сталася через обставини, яким
відповідач не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало. Крім того,
скаржник посилається на порушення господарським судом норм процесуального
права, а саме на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату,
на яку було відкладено розгляд справи, так як відповідну ухвалу про призначення
слухання на 29.10.2007 року відповідачем отримано лише 31.10.2007р. Отже,
відповідач вважає, що був позбавлений можливості бути присутнім при винесені
рішення по справі, що є підставою для скасування судового рішення.

ТОВ «АВІТО СВІТ», позивач у справі, у своєму відзиві на
апеляційну скаргу проти доводів заявника заперечує, зазначає, що рішення
господарського суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити рішення
господарського суду від 29.10.2007 року у справі № 22/345/07 без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд справи відкладався у зв'язку з
відсутністю відповідача (заявника апеляційної скарги).

За заявою представників сторін, судові засідання проводилось
без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 19.12.2007 року присутні
представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно
в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

За згодою представників сторін, в судовому засіданні
19.12.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що
не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не
приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді
першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідальність у господарському праві наступає за
господарське правопорушення, що являє собою протиправну дію або бездіяльність
суб'єкта господарських відносин, яка не відповідає вимогам норм господарського,
цивільного права, не узгоджується з юридичними обов'язками зазначеного
суб'єкта, порушує суб'єктивні права іншого учасника відносин. Залежно від
юридичної підстави розрізняються договірні та позадоговірні правопорушення.

Виходячи з приписів цивільного та господарського
законодавства України, відшкодування збитків є одним з видів цивільно-правової
(господарсько-правової, майнової) відповідальності, в тому числі за порушення
договірних зобов'язань.

Як і будь-яка інша юридична відповідальність,
цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність ґрунтується на певних
правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про
відповідальність суб'єктів господарських відносин. По-друге, це
правосуб'єктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо
застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського
процесу, можуть бути підприємства, установи, організації  тощо.

Третя підстава - це протиправні дії або бездіяльність
особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена
підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами
цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності, до них відносяться:

- наявність факту порушення, тобто порушення норми
закону, умови договору, внаслідок чого завдаються збитки потерпілому (позивачу
у справі) та обґрунтований  розмір
збитків, яких зазнала потерпіла сторона;

- протиправність поведінки правопорушника, тобто його
дія або бездіяльність, що порушує правову норму або умови договору;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою
порушника і завданими потерпілому збитками; тобто, необхідно довести, що
протиправна  дія (або бездіяльність) є
об'єктивною причиною такого наслідку, як збитки, завдані кредитору у
визначеному ним розмірі;

- вина господарського правопорушника.

Для застосування майнової відповідальності у вигляді
відшкодування збитків потрібна наявність усіх чотирьох названих умов в їх
сукупності.

Положення господарського та цивільного законодавства
(ст.314 ГК України, ст. 924 ЦК України) встановлюють відповідальність
перевізника у разі втрати вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено, та
виключають таку відповідальність, у разі відсутності вини перевізника.

Виходячи з норм цивільного законодавства, позивач має
довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки правопорушника,
причинний зв'язок.

Відповідач повинен довести суду відсутність його вини,
якщо заперечує проти завдання позивачу шкоди.

Як встановлено підчас розгляду справи в суді першої та
апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, 01.11.2006 року між
сторонами у справі було укладено договір про надання послуг по супроводженню та
доставці товарів (далі - договір), відповідно до якого виконавець (ПП ОСОБА_2,
відповідач у справі) зобов'язується за замовленням замовника надати йому
послуги з доставки до пункту призначення в межах України та видавати товар
уповноваженій на його отримання особі (отримувачу), а замовник (ТОВ «АВІТО
СВІТ», позивач у справі) сплачувати послуги виконавця з супроводження та
доставці товару.

Виходячи з умов договору, між сторонами склались
відносини з перевезення вантажу.

Відносини, пов'язані з перевезенням вантажу, регулюються
Господарським кодексом України, Цивільним Кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ст. 307 ГК України за договором
перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений
їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в
установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на
одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічна норма закріплена
в статті 909 ЦК України.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності
здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть
укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені
строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у
погодженому сторонами обсязі (ч.3 ст. 307 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2007 року
сторони підписали договір-замовлення №65 (далі - договір-замовлення), за
умовами якого визначено: експедитор - ПП ОСОБА_2, замовник - ТОВ "АВІТО
СВІТ", вантажовідправник - ДП КК "РОШЕН", адреса відвантаження -
м. Вінниця, вул. Ґонти, 34; дата та час відвантаження - 21.08.2007р. до 16-00
год., найменування вантажу - кондитерські вироби 20 тон, об'єм 86,
документація, що вимагається - товарно-транспортна накладна, вантажоотримувач -
ТОВ "АВІТО СВІТ", адреса відвантаження м. Мелітополь,                        вул. Дзержинського, 36;
строк доставки 22.08.2007р. В графі виконавець перевозки зазначено водія
ОСОБА_4 та характеристики автотранспорту.

Згідно з п. 4.2. договору, виконавець зобов'язаний
своїми силами та використовуючи свій транспорт доставити товар замовника в
строк, передбачений за домовленістю сторін.

Відповідно до п.2.1 договору кількість товару
визначається в товарно-транспортній накладній.

В пунктах 3.1 та 3.2 договору обумовлено, що при
прийманні товару до перевезення водій надає замовнику документ, підтверджуючий
його особу та довіреність. Приймання товару до перевезення від замовника
засвідчується підписом водія на всіх примірниках товарно-транспортного
документу.

В матеріалах справи міститься копія товарно-транспортної
накладної серії 02 АБЖ №916221, яка свідчить про отримання відповідачем товару
від вантажовідправника для позивача, відповідно до якої автопідприємство ПП
ОСОБА_2 в особі водія ОСОБА_3 (який підписався як ОСОБА_4) отримало від
вантажовідправника ДП КК "РОШЕН" для замовника та вантажоодержувача
ТОВ "АВІТО СВІТ" кондитерські вироби за накладною №345732.

Згідно з п. 6.1. договору, виконавець (відповідач) несе
матеріальну відповідальність за схоронність товару від повної чи часткової
втрати, пошкодження прийнятого до перевезення товару.

В договорі-заявці також передбачено, що перевізник несе
повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу в процесі перевезення.

Зазначені умови договору та договору-замовлення
узгоджуються з ч.2 ст. 309 ГК України та ч.1 ст. 924 ЦК України, відповідно до
яких перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття
вантажу до перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі доручення
ЯНШ №370215 від 01.08.2007 р. Товариству з обмеженою відповідальністю
"АВІТО СВІТ" було відпущено товар - кондитерських виробів на загальну
суму 263423,48 грн. (з ПДВ), про що свідчить накладна №345732 від 21.08.2007р.
Зазначена сума була сплачена позивачем ДП КК "РОШЕН" на підставі
договору №24 поставки товару від 05.01.2007р., що підтверджується платіжними
дорученнями №1184 від 14.09.2007р. та №1172 від 13.09.2007 р.

Строк доставки відповідно до договору-замовлення -
22.08.2007р.

Згідно з пунктом 1 ст. 530 Цивільного кодексу України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2. ст. 919 ЦК України, вантаж, не
виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку
його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором,
транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не
спростовано відповідачем в суді апеляційної інстанції належними доказами,
відповідач свої договірні зобов'язання по доставці товару належним чином не
виконав, вантаж, отриманий від ДП КК "РОШЕН" для ТОВ "АВІТО СВІТ"
за товарно-транспортною накладною серії 02 АБЖ №916221, позивачу не передав.

Таким чином, враховуючи те, що саме відповідач
знаходиться у договірних відносинах з позивачем та значиться автоперевізником
вантажу, який було втрачено, відповідальність покладається саме на нього
відповідно до чинного господарського та цивільного законодавства.

Досліджені обставини справи свідчать про наявність
правових підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді
стягнення з нього вартості втраченого ним товару в сумі 263 423,48 грн.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються
вищевикладеним.

Посилання заявника щодо порушення господарським судом
норм процесуального права до уваги не приймаються, так як несвоєчасне
надходження та отримання відповідачем ухвали суду про відкладення розгляду
справи не призвело до прийняття неправильного рішення. Крім того, як вбачається
з матеріалів справи, представник відповідача був присутній у попередніх судових
засідання та знав про перенесення розгляду справи на іншу дату. Колегія суддів
не вбачає будь-яких порушень процесуального законодавства, які позбавили
відповідача права на захист або призвели до прийняття неправильного рішення у
справі.

Отже, колегія суддів вважає, що господарський суд при
прийнятті рішення всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи в
їх сукупності, вірно застосував норми матеріального і процесуального права,
правових підстав для скасування чи зміни рішення господарського суду немає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті
держмита за апеляційною скаргою покладаються на заявника - відповідача у
справі.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 49, 99,
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2,                  м.
Запоріжжя,  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від
29.10.2007 року у справі №22/345/07 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кагітіна
Л.П.  Коробка Н.Д.