ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

16.01.07                                                                                           Справа  № А-8/183

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

При секретарі Мацкулі Н.М.

розглянув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Коломийському районі, Івано-Франківської області за № 5949/06 від 21.11.06 р.

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 24.10.06 р.

у справі № А-8/183

за позовом відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) „Імпульс”, смт. Отинія, Коломийського району

до відповідача: УПФ України Коломийському районі, Івано-Франківської області

про визнання недійсним рішення УПФ України Коломийському районі, Івано-Франківської області

за участю представників:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: з’явився

Ухвалою від 08.12.06 р. призначено розгляд апеляційної скарги на 16.01.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, про час і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень №№ 1857510, 185501

Апелянтом подано до Львівського апеляційного господарського лист № 6686/06 від 27.12.06 р., де просить розглянути справу без участі представника, надав ксерокопії: розрахунок, рішення, акт перевірки, пояснення.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, за наявними доказами у справі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, судом встановлено:

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 24.10.06 р. у справі № А-8/183 (суддя Шіляк М.А.), позов ВАТ „Імпульс” про визнання недійсним рішення УПФ України в Коломийському районі, задоволено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що: протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів).

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: під час дії мораторію в процедурі санації можуть застосовуватися фінансові санкції і їх застосування припиняється тільки в процедурі ліквідації, в зв’язку з чим категоричний висновок суду про заборону застосування штрафних санкцій за невиконання конкурсних чи поточних зобов’язань є помилковим та не відповідає нормам матеріального права; просить скасувати постанову господарського суду Івано-Франківської області від 24.10.06 р. у справі № А-8/183.

Позивачем подано до справи заперечення на апеляційну скаргу, де зазначено, що: постанова господарського суду Івано-франківської області повністю відповідає нормам процесуального та матеріального права; 02.04.01 р. ухвалою господарського суду Івано-Франківської області стосовно ВАТ „Імпульс” порушено справу про банкрутство підприємства, а 04.07.02 р. було введено процедуру санації, яка триває до сьогодні; як зазначено в ухвалі господарського суду від 02.04.01 р. було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків, зборів (обов’язкових платежів); просить прийняти заперечення на апеляційну скаргу до свого провадження та залишити апеляційну скаргу УПФ України Коломийському районі без задоволення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови господарського суду Іванно-Франківської області від 24.10.06, виходячи з такого:

Позов заявлено про визнання недійсним рішення відповідача від 26.10.05 р. про застосування фінансових санкцій за неведення в установленому порядку обліку сум зарплати на яку нараховуються внески і рішення відповідача від 26.10.05 р. про застосування штрафних санкцій, донарахованих сум зборів.

В матеріалах справи обидва рішення не мають номерів (додані суду апеляційної інстанції з номерами, що свідчать про дописування номерів для суду) (а.с.9-10).

Аналізуючи вказані рішення слід зазначити, що ні в одному рішення не зазначено підставу для його прийняття (акт перевірки, дані картки особового рахунку платника), як цього вимагає п. 9 Інструкції „Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до ПФ України” від 19.12.03 р. № 21-1 ( надалі Інструкція № 21-1), внаслідок чого неможливо об’єктивно і в повному об’ємі дослідити всі обставини справи, незнаючи які правопорушення і на підставі чого виявлені і покладені в основу прийняття рішень.

Рішення від 26.10.00 р. „Про застосування фінансових санкцій за неведення в установленому порядку обліку сум зарплати на які нараховуються страхові внески, відсутність первинних документів про обчислення та сплату страхових внесків” згідно якого до позивача застосовано фінансову санкцію на суму 1 150,49 грн. відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. № 1058 –ІУ (надалі ЗУ № 1058) документально необґрунтоване (а.с. 9). Аналізуючи надану суду ксерокопію акту № 74 від 26.10.05 р. документальної перевірки достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (надалі Акт № 74) з акту не вбачається, що у позивача були відсутні будь-які документи з ведення обліку зарплати або обчислення та сплати страхових внесків. Навпаки в розділі 2 акту видно, що перевіряючим встановлено фонд оплати праці, суму виплат на які нараховуються страхові внески і з яких утримуються страхові внески, загальну суму зобов’язань з якого встановлено заниження зобов’язання на суму 1 780,5 грн. відсутність заборгованості з виплат зарплати. Інших порушень перевіряючим не виявлено.

В висновках акту зазначено, що факт заниження зобов’язання на суму 1 780,5 грн. за травень 2005 р. (травень 2005 р. виплачена зарплата станом на 01.01.04 р.), тобто виплачена зарплата невідомо за який період до 01.01.04 р.

З направленого суду апеляційної інстанції розрахунку (звіту) за вересень 2005 р. видно, що звіт складено з зазначенням недостовірних даних, але за таке порушення п. 5 ч. 9 ст. 106 ЗУ № 1058 передбачена інша відповідальність. Більше того п. 6 ч. 9 ст. 106 ЗУ № 1058 передбачає штраф в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Яким чином фінансова санкція застосована  на суму 1 150,49 грн. документально необґрунтовано відповідачем.

Рішення від 26.10.05 р. „Про застосування штрафних санкцій, донарахованих сум зборів за порушення законодавства про сплату збору” (а.с. 10) до позивача застосовано штрафну санкцію на суму 890,26 грн. в розмірі 50% донарахованого збору, відповідно до ст. 17 п. 17.1.3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (редакція автора) від 20.12.00 р. № 2181-ІІІ (надалі ЗУ № 2181) без документального обґрунтування: подання податкової декларації; порядку узгодження сум податкових зобов’язань, направлення податкових повідомлень і вимог як цього вимагають ст.ст. 4-6 цього Закону.

Крім цього відповідачем документально необґрунтовано в якому періоді і якому році мало місце заниження зобов’язання.

Більше того, якщо дійсно в новому періоді 2003 чи 2004-2005 рр. (як це зазначено в п. 5 розд. 2 акту) мало місце заниження зобов’язання на суму 1780,5 грн., то відповідач документально не обґрунтував ні періодів прострочки сплати, ні дотримання порядку узгодження сум податкових зобов’язань, направлення повідомлень і вимог, не надав суду звітності позивача з якої можна було б встановити періоди в яких вчинено позивачем правопорушення.

Як видно з наданої суду першої інстанції ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.01 р. у справі № Б-7/342 проти позивача порушена справа про банкрутство і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що обидва рішення від 26.10.05 р. зазначені вище, прийняті відповідачем без документального обґрунтування, з грубим порушенням вимог діючого законодавства, а тому цілком обґрунтовано визнані судом першої інстанції незаконними (нечинними).

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 та п.6 Розділу УІ КАС України, Львівський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Івано-Франківської області від 24.10.06 р. у справі № А-8/183 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                  Слука М.Г.

Судді                                                            Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.