СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 травня 2007 р.

Справа № А-13/83

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Шкіндера П.А. при секретарі судового засідання Федорук
О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом  приватного підприємця  ОСОБА_1
АДРЕСА_1

до відповідачів:
1.Івано-Франківською міською  радою, вул.
Грушевського,21,  м.Івано-Франківськ,
76000

2.Фонду  комунальної
власності територіальної громади
міста Івано-Франківська, м.Івано-Франківськ, вул.Леся Курбаса, 2, 76000

ІІІ особа  на стороні
відповідача без самостійних вимог Відділ
охорони пам"яток архітектури Управління культури  та туризму Івано-Франківської ОДА, вул.
Грушевського,21,  м.Івано-Франківськ

за участю представників сторін:

від позивача:  ОСОБА_1-приватний підприємець, свідоцтво,
паспорт.

від відповідача: Гуменний Остап
Іванович-спеціаліст юридичного відділу, (довіреність №577/01-17/07-в від
04.04.07роу)

СУТЬ СПРАВИ: про визнання недійсною
відмову в приватизації та укладення договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення.

В ході
судового засідання  представникам
сторін права та обов”язки, передбачені
ст.ст.  49, 51  Кодексу адміністративного судочинства України
роз”яснено, заперечення  щодо складу  суду не поступало.  Клопотань щодо здійснення технічної фіксації
судового процесу від представників сторін не поступало.

Позивач
в судовому засіданні уточнив заявлені позовні вимоги  та просить суд зобов”язати Фонд комунальної
власності територіальної громади міста Івано-Франківська здійснити необхідні
дії по виконанню рішення Івано-Франківської міської ради від 02.06.2004 року, а
саме вчинити всі необхідні дії передбачені Законом України “Про приватизацію
невеликих державних підприємств(малу приватизацію)” нежитлового приміщення за
адресою АДРЕСА_2 та просить позов задоволити. В обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на наступне.

В 2004 році, розглянувши звернення   позивача про оформлення права власності на
житлові та нежитлові приміщення,
керуючись   главами   9,10,13,24
Цивільного   кодексу   Українита статтею 30 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядженням міського
голови від 29.06.2004 року №350-р прийнято рішення про оформлення права
власності за територіальною фомадою міста в особі Івано-Франківської міської
ради на нежитлові приміщення, згідно з додатком . Орендоване нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 входило до зазначеного переліку.

Оформлення права власності на зазначене
вище приміщення та понесення відповідних фінансових витрат проводилось за
рахунок позивача.

Рішення Івано-Франківської
міської ради XVI сесії, четвертого демократичного скликання від 02.06.2004 року
враховуючи пропозиції виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,
контрольної комісії з питань приватизації та оренди об'єктів комунального майна
та керуючись рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.06.2004 року
"Про схвалення "Концепції приватизації в м. Івано-Франківську на 2004
рік", Законом України "Про державну програму приватизації",
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" та статтями 26, 60 Закону України "При місцеве
самоврядування в Україні", Івано-Франківська міська рада вирішила:
схвалити "Програму приватизації в місті Івано-Франківську на 2004
рік." До визначеного переліку нежитлових приміщень, включено орендоване
позивачем приміщення за адресою АДРЕСА_2.

Позивач звернувся до відповідача про приватизацію орендованого
приміщення у відповідності до вищезазначеного рішення, натомість отримав
відмову, яку вважає незаконною.

Відповідачем всупереч вимогам чинного
законодавства не визначено ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації
шляхом викупу та відповідно не укладено договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення.

Представник відповідача проти позову
заперечує і просить суд в позові відмовити. Заперечуючи проти позову,
відповідачі посилаються  на наступне.

У відповідності з Законом України
"Про охорону культурної спадщини" культурна спадщина - сукупність
успадкованих людством від попередніх поколінь об'єктів культурної спадщини.
Об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс
(ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території
чи водні об'єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною
об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з
археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

При цьому відповідач зазначає, що
спірні приміщення знаходяться в будівлі, яка є пам'яткою культурної спадщини.

Спірні приміщення, що знаходяться в
будинку АДРЕСА_2 визнані пам'яткою архітектури на підставі п. 36 рішення
Івано-Франківського обласного виконавчого комітету № 238 від 26.05.1981 р. (
охоронний номер пам'ятки №411).

Згідно Закону України "Про
тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" заборонена
приватизація пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою
України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Отже, у зв'язку з введенням Законом
України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної
спадщини" мораторію на проведення приватизації пам'яток архітектури,  відповідач вважає, що відмова Фонду
комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська у
приватизації спірних приміщень є правомірною, а вимоги позивача не підлягають
до задоволення.

Частиною 3 ст. 13 Закону
України  "Про оцінку майна, майнових
активів прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено,
що   рецензуванні звіту про оцінку майна
(акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або
приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є
обов'язковим.

Більше того, у відповідності з
концепцією приватизації комунального майна в м. Івано-Франківську висновки
оцінювачів підлягають затвердженню власником майна - міською радою.

Така процедура обґрунтовується ч.ч.
5-6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні",
якими, зокрема, передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності
щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної
власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати
об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування
юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати,
використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в
угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та
умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною
радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються
до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів,
передбачених бюджетами розвитку.

У відповідності з п. 30 ч. 1 ст. 26
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної
компетенції міської ради належить повноваження приймати рішення щодо відчуження
відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не
підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації
об'єктів права комунальної власності.

Таким чином, відповідач наголошує,
що позивачем не дотримано належної процедури визначення істотної умови
запропонованого договору купівлі-продажу - ціни спірного об'єкта.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив, що 19 червня 2001 між сторонами було укладено договір оренди НОМЕР_1
нежитлового приміщення, відповідно до умов якого, орендодавець передав в оренду
нежитлове приміщення загальною площею 38,4кв.м., що розташоване за адресою
АДРЕСА_2 для використання під магазин по торгівлі українською книгою та
канцелярськими товарами.

Передача в оренду майна (Приміщення)
здійснювалась на підставі рішення міськвиконкому від 19 червня 2001 року № 255
(п.2.7).

Додатковими угодами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 внесені зміни стосовно терміну
дії договору оренди НОМЕР_4, а саме п.6.1 Договору продовжено дію договору до
30 вересня 2003 року та відповідно до 30 вересня 2006 року.

Між позивачем та відповідачем 26
вересня 2006 року укладено договір оренди нежитлового приміщення НОМЕР_5 з
терміном дії до 31 серпня 2007 року; з дня реєстрації цього договору втратив
чинність раніше укладений між сторонами договір оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_4.

Відносини між орендодавцем та
орендарем щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній
власності визначено Законом України "Про оренду державного та комунального
майна".

Між позивачем та відповідачем
(Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради) було укладено договори
безповоротної фінансової допомоги № Ф 142 від 23.07.2001 року та про сприяння
соціально-економічного розвитку міста №300 від 23 вересня 2002 року відповідно
до умов яких позивачем внесено фінансову допомогу територіальній громаді міста
в загальному розмірі 3000,00 грн.(платіжні доручення про перерахування грошових
коштів додаються).

В 2004році, розглянувши звернення
фізичних  та юридичних осіб (в тому числі
позивача) про оформлення права власності на житлові та нежитлові
приміщення,   керуючись   главами
9,10,13,24   Цивільного   кодексу
України   та статтею 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" розпорядженням
міського голови від 29.06.2004 року №350-р прийнято рішення про оформлення
права власності за територіальною фомадою міста в особі Івано-Франківської
міської ради на нежитлові приміщення, згідно з додатком . Орендоване нежитлове
приміщення що розташоване за адресою АДРЕСА_2 входило до зазначеного переліку.

Оформлення права власності на
зазначене вище приміщення та понесення відповідних фінансових витрат
проводилось за рахунок Позивача, підтверджуючі документи знаходяться в
матеріалах справи.

Рішення Івано-Франківської міської
ради XVI сесії четвертого демократичного скликання від 02.06.2004 року,
враховуючи пропозиції виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,
контрольної комісії з питань приватизації та оренди об'єктів комунального майна
та керуючись рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.06.2004 року
"Про схвалення "Концепції приватизації в м. Івано-Франківську на 2004
рік" Законом України "Про державну програму приватизації",
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" та статтями 26, 60 Закону України "При місцеве самоврядування
в Україні", Івано-Франківська міська рада вирішила: схвалити
"Програму приватизації в місті Івано-Франківську на 2004 рік. Віповідно
позивач , як покупець, на підставі поданої заяви згідно п.4 ст.7 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)".Нежитлове приміщення, а саме приміщення за адресою
АДРЕСА_2, увійшло до переліку об”єктів що підлягають приватизації шляхом викупу
орендарем.

02.02.2007 року позивач  звернувся до Фонду комунальної власності територіальної
громади м. Івано-Франківська з проханням здійснити процедуру приватизації
нежитлового приміщення шляхом викупу.

Фондом комунальної власності05.02.2007
року  направлено відповідь позивачу, з
якої вбачається, що орендоване нежитлове приміщення в будинку за адресою
АДРЕСА_2 віднесено до пам'яток архітектури місцевого значення (розпорядження
ОВК №238 від 26.05.1982р). У відповідності до Закону України "Про
тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини", приватизацію
пам'яток культурної спадщини  заборонено
до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини,
які не підлягають приватизації. Однак згідно витягу з переліку об'єктів
віднесених до пам'яток культурної спадщини по Івано-Франківській області зазначене
вище нежитлове приміщення не значиться, більше того, рішенням
Івано-Франківської міської ради XVI сесії четвертого демократичного скликання
від 02.06.2004 року схвалено "Програму приватизації в місті
Івано-Франківську на 2004 рік. Відповідно зачначене приміщення,орендоване
позивачем, на підставі поданої заяви згідно п.4 ст.7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"віднесено
до визначеного переліку нежитлових приміщень.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, оцінивши подані
представниками докази в обгрунтуваня та заперечення позовних вимог, суд
приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст.41 Конституції
України встановлено право кожної особи володіти, користуватись і розпоряджатись
своєю власністю. Правовий режим власності, порядок і умови набуття та
припинення права власності, а також права володіння, користування та
розпорядження майном визначаються Законами. Одним із способів зміни форми
власності є приватизація, в процесі якої відбувається відчуження на користь
фізичних або юридичних осіб, зокрема майна, що є комунальною власністю. Порядок
відчуження такого майна визначається Законами, зокрема Законом України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)".

Згідно ст.7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних підприємств ( малу приватизацію)"
визначення переліків об'єктів , що підлягають приватизації є складовою частиною
їх підготовки до приватизації і здійснюється з ініціативи відповідних органів
приватизації чи покупців.

Згідно ст.7 Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"
проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках відчуження
комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі
продажу, або у разі продажу одному покупцю.

Відповідно до ч.І ст.8 Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" підготовка об'єктів малої приватизації до продажу
здійснюється органами приватизації. Однак відповідачем всупереч вимогам чинного
законодавства, рішення Івано-Франківської міської ради XVI сесії четвертого
демократичного скликання від 02.06.2004 року не визначено ціну продажу об'єкта,
що підлягає приватизації шляхом викупу та відповідно не укладено договір
купівлі-продажу нежитлового приміщення

Частиною другою ст.19 Конституції
України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України,а тому суд приходить до
висновку, що має місце безпідставна відмова в приватизації нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_2 , яке приватизується шляхом викупу орендарем.

Заперечення відповідача, в якому
він посилається на Закон України "Про тимчасову заборону приватизації
пам'яток культурної спадщини", яким
заборонена приватизація пам'яток культурної спадщини до затвердження
Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не
підлягають приватизації,не може бути підставою для відмови в здійснені
приватизації,та не скасовує рішення Івано-Франківської міської ради XVI сесії
четвертого демократичного скликання від 02.06.2004 року  .

Крім того, слід зазначити, що зміна
власника приміщення в будівлі, що є пам”яткою архітектури,не тягне зміни його
статусу. Законом України "Про охорону культурної спадщини"
передбачені права та обов”язки власників пам”яток культурної спадщини щодо їх
утримання та охорони. Крім того, існують і інші правові механізми щодо
реалізації повноважень в сфері збереження пам”яток архітектури.

У відповідності з п. 30 ч. 1 ст. 26
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної
компетенції міської ради належить повноваження приймати рішення щодо відчуження
відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не
підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації
об'єктів права комунальної власності.

Таким чином, фонд комунальної
власності територіальної громади м. Івано-Франківська відповідач відмовляючи
позивачу проведені приватизації орендованого приміщення, не виконує  рішенням Івано-Франківської міської ради XVI
сесії четвертого демократичного скликання від 02.06.2004 року про схвалення
"Програми приватизації в місті Івано-Франківську на 2004 рік” та діє в
супереч Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та  ст.19 Конституції України .

Судові витрати віднести на рахунок
відповідачів пропорційно. Крім того, повернути
позивачу витрати сплачені за інформаційно-технічні послуги та зайво
сплачене державне мито.

Керуючись ст.ст.19,41, 124
Конституції України, Законом України "Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)", ст 26, ст.60 Законом України "При
місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про охорону
культурної спадщини", ст.ст. 158-164, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Зобов”язати
Фонд комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська
здійснити необхідні дії по виконанню рішення Івано-Франківської міської ради
від 02.06.2004 року,а саме вчинити всі необхідні дії передбачені Законом
України “Про приватизацію невеликих державних підприємств(малу приватизацію)”
щодо приватизації  приватним підприємцем
ОСОБА_1, нежитлового приміщення за адресою м.Івано-Франківськ,
вул.Вітовського,7.

Стягнути
з Івано-Франківської міської  ради, вул.
Грушевського,21,  м.Івано-Франківськ в
користь суб»єкта підприємницької діяльності - фізична особа  ОСОБА_1
АДРЕСА_1- 1,70грн. судового збору.

Стягнути з Фонду  комунальної
власності територіальної громади
міста Івано-Франківська, м.Івано-Франківськ, вул.Леся Курбаса, 2  в користь суб»єкта підприємницької діяльності
- фізична особа  ОСОБА_1  АДРЕСА_1- 1,70грн. судового збору.

Повернути  суб»єкту підприємницької діяльності-  фізична особа
ОСОБА_1  АДРЕСА_1  з Державного бюджету України зайво сплачене
державне мито  в сумі 85,00грн.

ДП “Судовий інформаційний центр” повернути
суб»єкту підприємницької діяльності-  фізична особа
ОСОБА_1  АДРЕСА_1 - 118грн. витрат
на  інформаційно-технічне забезпечення.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення; апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шкіндер П.А.

«______» травня 2007року

виконано
у пр-мі діл-во 22.05.2007року_____________