ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.
№ 31/277-06-8228

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Фролової Г.М. –головуючого
Полянського А.Г.
Коробенка Г.П.

за участю представників:

позивача
Собчук М.В. –дов. від 16.04.2007 року;
Кидюк М.В. –дов. від 16.02.2007 року

відповідача
Кончакова Т.О. –дов. від 05.02.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного сільськогосподарського підприємства “Світанок”

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007 року

у справі
№ 31/277-06-8228 господарського суду Одеської області

за позовом
Приватного сільськогосподарського підприємства “Світанок”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба народів”

про
стягнення 85 042, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 16.04.2007 року, у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В. для перегляду в касаційному порядку справи № 31/277-06-8228, призначеної до розгляду на 17.04.2007 року, створено колегію суддів у складі: головуючого –судді Фролової Г.М., суддів –Полянського А.Г., Коробенка Г.П.

У серпні 2006 року Приватне сільськогосподарське підприємство “Світанок” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба народів” про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 85 042, 55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне сільськогосподарське підприємство “Світанок” відпустило Товариству з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба народів” насіння картоплі на загальну суму 135 042, 55 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями суворої звітності. Оскільки відповідач здійснив розрахунок за насіння картоплі частково лише на суму 50 000, 00 грн., позивач просить стягнути з нього решту суми боргу в розмірі 85 042, 55 грн. в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.11.2006 року (суддя: Лєсогоров В.М.) у справі № 31/277-06-8228 господарського суду Одеської області позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба народів” на користь Приватного сільськогосподарського підприємства “Світанок” 85 042, 55 грн. заборгованості, 850, 43 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Мотивуючи судове рішення господарський суд зазначає про те, що він відхиляє надані відповідачем акти аналізу насіннєвих бульб картоплі, акти апробації сортових посівів картоплі, карантинні сертифікати, акти приймання посівів картоплі, оскільки чинним законодавством не передбачено складання будь-яких актів щодо якості показників насіння, а належним підтвердженням якісних показників  є експертний висновок.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007 року (судді: Бєляновський В.В. –головуючий, Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.) рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2006 року у справі № 31/277-06-8228 господарського суду Одеської області скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства “Світанок” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба народів” 425, 21 грн. витрат зі сплати державного мита.

Мотивуючи постанову суду, апеляційний господарський суд з посиланням на статті 662, 673, 678 Цивільного кодексу України, Закон України “Про насіння і садивний матеріал” зазначає про те, що з урахуванням проведеної відповідачем часткової оплати отриманого насіння картоплі в сумі 50 000, 00 грн. вартість належної якості сортів: “Лугівська” еліта кількістю 15860 кг та “Серпанок” с/еліта кількістю 2 050 кг на суму 22 254, 60 грн. сплачена останнім в повному обсязі, а тому  правові підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись з постановою суду, Приватне сільськогосподарське підприємство “Світанок” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007 року у справі № 31/277-06-8228 господарського суду Одеської області, в якій просить постанову справі скасувати і залишити в силі рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2006 року, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 1 Закону України “Про насіння і садивний матеріал”, статей 668, 673, 679 Цивільного кодексу України, статей 42, 43, 43, 105 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині свого рішення неправомірно та безпідставно послався на акти аналізу бульб картоплі, оскільки відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України якісні показники останньої мають бути підтверджені експертним висновком.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити постанову суду від 23.01.2007 року без змін, а касаційну скаргу –без задоволення, посилаючись на те, що Одеським апеляційним господарським судом не були порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін,    присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові,   колегія   суддів   вважає,   що   касаційна скарга  підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення    місцевого    господарського    суду    та    постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз’яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 31.03.2004 року між Приватним сільськогосподарським підприємством “Світанок” та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма "Дружба народів" було укладено договір на продаж насіннєвої картоплі, за умовами якого позивач взяв на себе зобов’язання відпустити відповідачеві насіння картоплі сорту: "Повінь" с/еліта –20960 кг, "Обрій" еліта 12000 кг, "Лугівська" еліта –15860 кг, "Бородинська рожева" еліта –7310 кг, "Санте" еліта –4767 кг та 658 мішків на загальну суму102467,10 грн., а відповідач, відповідно, зобов’язався оплатити картоплю до 15.05.2004 року.

На виконання умов зазначеного договору позивач відпустив зазначену в договорі від 31.03.2004 року картоплю, що підтверджується довіреністю МАД №187971 від 29.03.2004 року та накладною № 443 від 31.03.2004 року.

07.04.2004 року між позивачем та відповідачем у справі було укладено ще один договір на продаж насіннєвої картоплі, за умовами якого позивач зобов’язався відпустити відповідачу насіння картоплі сорту: "Астерікс" еліта –9850 кг, "Санте" еліта  - 2350 кг, "Лугівська" с/еліта –6060 кг, "Серпанок" –с/еліта –2050 кг та 120 мішків на загальну суму 32575, 45 грн., а відповідач зобов’язався оплатити картоплю до 25.05.2004 року.

Про виконання зазначеного договору свідчить те, що позивач на підставі довіреності ЯЗЗ №546927 від 05.04.2004 року та по накладній № 505 від 07.04.2004 року відпустив представнику відповідача обумовлену в договорі картоплю загальною сумою 32575,45грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що відповідач виконав свої зобов’язання щодо оплати товару лише на суму 50 000грн., тоді як неоплаченим лишився товар на суму 85 042,55грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та  інші  учасники  господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку, що єдиним належним доказом щодо якісних показників насіння є експертний висновок, а не акти аналізу насіннєвих бульб картоплі.

Суд апеляційної інстанції, визнавши, що акти аналізу бульб картоплі від 09.04.2004 року, складені Біляївською районною державною насіннєвою інспекцією за замовленням відповідача є належним доказом у справі, дійшов висновку, що отримане від позивача насіння картоплі згідно ДСТУ 4014 не відповідає вимогам стандарту ЕИ.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак висновки судів першої та апеляційної інстанції зроблені при неповному з”ясуванні обставин справи.

Так, ні судом першої ні судом апеляційної інстанції не витребувані у відповідача докази, які б свідчили про те, що у останнього не було на час проведення аналізу інспекцією іншого насіння, крім отриманого від позивача.

Також судами не з”ясовано на підставі яких документів (заяви тощо) інспекція проводила аналіз насіння та які підстави для звернення до інспекції були викладені у заяві відповідача з проханням провести відповідний аналіз.

Не з”ясовано чи повідомлявся позивач про звернення відповідача до інспекції та про можливість прийняти участь при проведенні аналізу.

Відповідно до частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України у  разі  істотного  порушення  вимог  щодо  якості  товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Суд апеляційної інстанції послався в постанові на те, що відповідач листом від 11.05.2004 року  №87 (а.с. 132) повідомив позивача про неналежну якість отриманого насіння картоплі і неможливість у зв’язку з цим використання його за призначенням та просив вивезти її з території товариства.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували направлення відповідачем  даного листа позивачу та докази того, що даний лист останнім було отримано. Відповідні докази відповідачем не надані, судом не витребувані.

Суд апеляційної інстанції також послався на акт (а.с. 131), в якому зазначено, що отримане насіння картоплі від Приватного сільськогосподарського підприємства "Світанок" в кількості 63 297 кг є непридатним для подальшого використання та підлягає утилізації.

Однак, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що даний акт не містить ні номеру, ні дати, а також складений без участі представника Приватного сільськогосподарського підприємства "Світанок".

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо надані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а також враховуючи, що господарськими судами  порушено вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення та постанова суду підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

При новому розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства “Світанок” задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007 року у справі № 31/277-06-8228 господарського суду Одеської області та рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2006 року  скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                                                              Г. Фролова

Судді                                                                                         А.Полянський

Г.Коробенко