СУД
СУД
УХВАЛА

Справа № .

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора м. Лисичанська в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області

до  Кредитної спілки «Лисичанська кредитна спілка», м. Лисичанськ

про визнання договору недійсним

в присутності представників:

від заявника –Кострицька М.В., посв. № 167 від 20.12.06,

від позивача –Зиль О.В., гол.юрисконсульт, дов. № 904-02/16 від 21.03.07,

від відповідача –не прибув.

Суть спору:          прокурор звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

·          визнати договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 05.05.05р., укладений між Лисичанською територіальною громадою та відповідачем, недійсним,

·          зобов’язати відповідача повернути територіальній громаді в натурі одержане на виконання цього правочину.

Представник позивача, Лисичанської міської ради, у судовому засіданні надав письмові пояснення про не підтримання позову, які зводяться до наступного.

Спірне приміщення є власністю територіальної громади м. Лисичанську і знаходиться на балансі Лисичанського КП «ЖЕК № 3»та ніколи не були і не є власністю художньої школи, ніколи не знаходилися на балансі відділу культури, відділу освіти, художньої школи. Остання є користувачем частини приміщень, які були передані їй в безоплатне користування Лисичанською міською радою з метою виконання учбово-виховної роботи.

Позивачем затверджений Єдиний реєстр об’єктів права комунальної власності, згідно з яким за Лисичанською художньою школою не зареєстроване нерухоме майно, власного нерухомого майна вона не має, тому посилання прокурора на Закони України «Про освіту»та «Про позашкільну освіту»є необґрунтованим.

Рішенням позивача від 21.03.05р. № 883 спірне нежитлове приміщення площею 92,6 кв. м., орендарем якого був відповідач, було включене в Перелік об’єктів комунальної власності, які підлягають відчуженню у 2005 році.

Позивач стверджує, що спірне приміщення правомірно включено до категорії об’єктів групи «А», оскільки відповідно до Державної програми приватизації до цієї категорії відносяться цілісні майнові комплекси державних, орендних підприємств, виділені в самостійні підприємства, окремо визначене майно, у т.ч. споруди та нежитлові приміщення.

Щодо категорії об’єктів групи «Ж», то до неї відносяться, незалежно від вартості, об’єкти охорони здоров’я, освіти, культури, мистецтва, преси тощо.

Крім того, спірний договір купівлі-продажу не суперечить вимогам Законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», оскільки приміщення ні в якій мірі не відноситься до об’єктів культури чи освіти.

Позивач посилює свої доводи посиланням на ст.ст. 215, 216 ЦК України та рішення постійної депутатської комісії міської ради з питань депутатської діяльності, законності та інформації і рішення міської ради № 240 від 22.03.07р.

Відзивом на позовну заяву від 22.03.07р. № 194 відповідач, Лисичанська кредитна спілка, вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

1. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. по справі № 1-1/99 відповідач вважає, що прокурором не обґрунтовано і не зазначено взагалі, в чому відбулося порушення інтересів держави і яких саме, таким чином, прокурором не виконано вимоги Закону щодо обгрунтування свого права на подання позову, що взагалі унеможливлює його подальший розгляд.

2. Підставою для укладення спірного договору є рішення позивача № 885 від 21.03.05р., (рішення на час розгляду справи не скасоване, не визнано недійсним) яким визначено порядок приватизації майна, що є предметом договору. Цей договір укладено відповідно до ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», нотаріально посвідчено, проведено відповідну державну реєстрацію, тобто порушень законодавства при його укладенні не було.

В обгрунтування позову прокурор виклав наступне.

Проведеною прокуратурою м. Лисичанська перевіркою щодо законності приватизації об’єктів освіти, що фінансуються з бюджету, встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.05.05р. укладено спірний договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу. За цим договором позивач передав у власність відповідачу нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 92,6 кв. м., площею забудівлі 115,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: 93120, Луганська обл., м. Лисичанськ, пр-т Леніна, 100, у т.ч. приміщення:

·          № 1 площею 2,7 кв. м.,

·          № 2 площею 72,0 кв. м.,

·          № 3 площею 3,7 кв. м.,

·          № 4 площею 2,5 кв. м.,

·          № 5 площею 3,5 кв. м.,

·          № 6 площею 8,2 кв. м.

а відповідач прияняв приміщення і сплатив 50 746,80 грн.

Прокурор вважає, що спірний договір укладено у порушення вимог чинного законодавства з таких причин.

Згідно рішення виконавчого комітету Лисичанської міськради № 350 від 31.10.91р. Про затвердження актів державної комісії було затверджено акт державної приймальної приймальної комісії щодо прийому в експлуатацію підліткового клубу, розташованого у житловому будинку № 4 по проспекту Леніна м. Лисичанська, де знаходиться Лисичанська дитяча художня школа, яка відноситься до об’єктів освіти та фінансується з місцевого бюджету.

Відповідно до п. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту»об’єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов’язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Відповідно до Закону України «Про державну програму приватизації на 2000 рік»спірне приміщення, на думку прокурора, повинно було віднесено до категорії об’єктів групи «Ж», проте було віднесене до категорії об’єктів приватизації групи «А»і приватизоване.

Прокурор також посилається на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 121 Конституції, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Суд звертає увагу прокурора на те, що спір, який розглядається за цією справою, безпосередньо стосується прав та законних інтересів Лисичанської дитячої художньої школи, але присутній у судовому засіданні директор цього закладу не надав належних доказів того, що він є повноважною особою згідно зі ст. 28 ГПК України, тому суд не може визнати його представником третьої особи.

З цього приводу для правильного вирішення спору суд вважає за необхідне залучити до участі у справі відділ культури Лисичанської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки, як зазначив у поясненнях від 05.04.07р. позивач, саме відділ культури є користувачем спірного приміщення відповідно до договору безоплатного користування.

Виходячи з викладеного, зважаючи на відсутність представника відповідача у судовому засіданні та необхідність залучення до розгляду справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - відділ культури Лисичанської міської ради, керуючись ст.ст. 27, 77, 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1.          Розгляд справи відкласти на 16.04.07р. о 12 год. 00 хв.

2.          Залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відділ культури Лисичанської міської ради (93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Гайдара, 3).

3.          Зобов’язати прокурора –надіслати третій особі копію позову з доданими до неї матеріалами, забезпечити участь повноважного та компетентного представника третьої особи у судовому засіданні, надати належні докази того, що спірне приміщення повинно бути віднесено до групи «Ж» відповідно до Закону України «Про державну програму приватизації на 2000 рік»та не підлягає приватизації.

4.          Зобов’язати третю особу, відділ культури Лисичанської міської ради –надати обґрунтований відзив на позовну заяву, забезпечити участь повноважного та компетентного представника у судовому засіданні.

5.          Зобов’язати позивача, Лисичанську міську раду –надати докази проведення роботи з виділення додаткових площ для розміщення філіалу художньої школи.

Суддя                                                                                А.Г. Ворожцов