ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.07
Справа №АС16/68-07.

за позовом: Воронізького будинку-інтернату для громадян похилого віку  та

інвалідів, смт. Вороніж

до відповідача:  Управління Пенсійного фонду України в Шосткинському

районі

про  скасування рішень

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники сторін:

Від позивача:    Глущенко Р.Г. (довіреність б/н від 19.03.2007р.), Сачок В.І.

(довіреність б/н від 19.03.2007р.)

Від відповідача:  Сімоненко Н.А. (довіреність № 12-08/10 від 18.12.2006р.),

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: позивач просить суд скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Шосткинському районі № 276, № 277, № 278 від 22.11.2006р. про застосування фінансових санкцій, посилаючись на невідповідність акту перевірки, за яким прийняті спірні рішення дійсним обставинам справи.

Відповідач вимоги позивача не визнає, оспорювані рішення вважає такими, що прийняті відповідно з діючим законодавством.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні-листопаді 2006року управлінням Пенсійного фонду України в Шосткинському районі було проведено перевірку правильності, повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду України Воронізьким будинком-інтернатом для людей похилого віку та інвалідів. За результатами перевірки було складено акт № 42 від 14.11.2006року.

На підставі цього акту начальником управління Пенсійного фонду України в Шосткинському районі було винесено рішення № 276 від 22.11.06р. про застосування фінансової санкції в сумі 27696,93грн. згідно п. З ч.9 ст.106 Закону України від 09.07.03р. №. 1058-ІУ; рішення № 277 від 22.11.06р. про застосування фінансової санкції в сумі 486,58грн. та рішення № 278 від 22.11.06р. про

застосування фінансової санкції в сумі 2637,28грн. згідно п.4 ч.9 ст.106 Закону України від 09.07.03р. № 1058-ІУ.

Позивач оскаржив ці рішення до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. За результатами розгляду скарги було винесено рішення від 15.01.2007року № 92/1, 92/2, 92/3, якими рішення № 276 було скасоване в частині застосування фінансової санкції в розмірі 1501,22грн., в решті рішення -  на суму 26195,71грн. - залишено без змін; рішення № 277 та № 278 залишені без змін з зобов'язанням управлінню Пенсійного фонду України в Шосткинському районі донарахувати суми фінансових санкцій в розмірі відповідно 165,97грн. та 175,98грн., що і було зроблено управлінням Пенсійного фонду України в Шосткинському районі.

В ході перевірки спеціалістом управління було встановлено заниження сум виплат, на які нараховуються страхові внески у травні 2004р. на суму 750, 61 грн.; у вересні 2004 – на 1655 грн. та у липні 2005р. – 6826, 7 грн. З акту перевірки вбачається, що відповідач вказані суми визнав як заниження суми заробітної плати, на які нараховуються суми  страхових внесків. Але в ході судового розгляду справи встановлено, що дані суми є матеріальною допомогою, яка виплачується разово працівникам  Воронізького будинку-інтернату в основному на лікування. Водночас питання щодо виплати матеріальної допомоги її розміру, та системності виплати відповідачем при перевірці не з’ясовувалися, про що свідчить відсутність таких даних в акті. Позивач також пояснив в засіданні, що не звернув уваги перевіряючих на питання виплати матеріальної допомоги, а довідався про донарахування після складання акту та прийняття рішень відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003р. (надалі – Закон 1058) страхові внески нараховуються для роботодавців – на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагороди фізичним особам за виконання робіт, (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також  на суми оплати перших днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги з тимчасової непрацездатності.

Згідно із п.п. 9.7.3 п. 9.7 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не підлягає включенню до оподаткованого доходу сума нецільової благодійної допомоги, у тому числі матеріальної, яка надається резидентами - юридичними або фізичними особами на користь платника податку протягом звітного податкового року сукупно у розмірі, що не перевищує розмір мінімального прожиткового рівня, встановленого на 1 січня такого року, за умови, що на такого платника податку поширюється право на отримання податкової соціальної пільги згідно  з підпунктом 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону.   Податкова соціальна пільга застосовується до доходу отриманого платником податку, як заробітна плата  протягом звітного податкового місяця, якщо його розмір не перевищує суми місячного прожиткового мінімуму  для працездатної особи, встановленого на 1 січня звітного податкового року, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 гривень.

З матеріалів справи, зокрема з наданих позивачем розрахунку складових заробітної плати, вбачається, що позивач проводив виплати матеріальної допомоги відповідно до норм вищезазначених статей,  один раз на рік, що не являється систематичними виплатами, а тому донараховані відповідачем суми та штрафні санкції в травні 2004р. – 750, 61 грн., вересні 2004р. - 1655 грн., липні 2005р. – 6826, 7 грн.  становлять суми матеріальної допомоги.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем помилково було встановлено заниження сум заробітної плати, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню щодо скасування рішень відповідача від 22.11.2006р.

Позивач також просить суд скасувати рішення заступника начальника Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.01.2007р. №  92/1-07/25, № 92/2-07/25, № 92/3-07/25 про результати розгляду скарг позивача. Але зазначена вимога не може бути предметом розгляду, так як відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних  чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності. Рішення відповідача за результатами розгляду скарги не являється нормативно-правовим актом, чи правовим актом індивідуальної дії.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Шосткинському районі від 22.11.2006р. № 276, № 277, № 278 про застосування фінансових санкцій до Воронізького будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів.

3. В частині позовних вимог про скасування рішень Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.01.2007р. №  92/1-07/25, № 92/2-07/25, № 92/3-07/25  про результати розгляду скарг позивача – відмовити.

Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.