ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.07 р.                                                                               Справа № 35/315

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” (структурнийпідрозділ Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління”)

до відповідача: Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” (виробнича одиниця “Харцизьктепломережа”)

про  стягнення 271 746,48 грн.

Суддя              Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача:  не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухалась 08.11.2007р. В судовому засіданні оголошувались перерви до 14.11.2007р., до 27.11.2007р., до 06.12.2007р. та до 10.12.2007р. В засіданні,  яке відбулось 10.12.2007р. , суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 19.12.2007р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, державне підприємство “Донецька залізниця”, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго”, 245 973,16грн. боргу, 11 998,82грн. інфляційних та 13 774,50грн. пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором № 138 від 01.01.2006р. щодо оплати спожитої води;

-          рахунки № 91 від 26.01.2007р., № 303 від 21.02.2007р., № 458 від 21.03.2007р., № 548 від 24.04.2007р., № 1088 від 01.08.2007р., № 769 від 21.05.2007р. та № 938 від 29.06.2007р.;

-          пункти 3.1. та 5.2 договору № 138 від 01.01.2006р.;

-          ст.20 Господарського кодексу України (далі - ГК);

-          ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Відповідач вимоги позивача визнав частково - стосовно оплати боргу на суму             203 390,92 грн. Решту вимог позивача відповідач не визнав, тому що рахунок № 303 від 21.02.2007р. не відповідає цінам, узгодженим сторонами. Крім того, відповідач просить суд зменшити штрафні санкції та розстрочити виконання рішення на 12 місяців. У подальшому відповідач відхилив вимоги позивача повністю.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Сторони уклали між собою договір № 138 на послуги подачі води та приймання стічних вод від 01.01.2006р. (далі - договір № 138), згідно умов якого постачальник (позивач) зобов’язався постачати споживачу (відповідачу) воду та приймати від нього стічні води. Договір був укладений на період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. і в силу п. 7.2 договору його дія була продовжена на 2007р.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що: розрахунки за воду та стоки здійснюються у грошовій формі за регульованими цінами, сформованими згідно калькуляції витрат постачальника, а також можливі інші види оплати; у разі зміни тарифів, діючих на момент укладення договору, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами без зміни інших умов договору; кожну зміну ціни постачальник доводить до відома споживача. У звязку з тим, що ціна на воду не є договірною, а є регульованою, суд вважає, що норми п.6.2 договору не стосується норм п. 3.1 договору. Таким чином для того, щоб ціна на дані послуги вважалася діючою, позивачу достатньо довести ці ціни до відома відповідача.

Позивач передав нові ціни на воду та промислові стоки працівникам відповідача, про що є відповідний запис у журналах позивача за 21.03.2007р. та 27.03.2007р. Суд не приймає до відома посилання відповідача про неотримання калькуляцій (розрахунків) нових цін тому, що: не спростовано факту отримання цін саме працівниками відповідача; факт отримання означених документів щодо цін підтверджується подальшим їх застосуванням та визнанням відповідачем, що знайшло своє підтвердження у гарантійних листах відповідача від 01.10.2007р. та від 03.10.2007р. № 699 (представник відповідача підтвердив факт існування цих листів, про що зазначено у протоколі судового засідання від 10.12.2007р.).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що борг відповідача станом на 01.09.2007р. становить суму 245 973,16 грн. Цей борг виник за рахунками позивача № 91 від 26.01.2007р., № 303 від 21.02.2007р., № 458 від 21.03.2007р., № 548 від 24.04.2007р., № 1088 від 01.08.2007р., № 769 від 21.05.2007р., № 938 від 29.06.2007р. за мінусом взаємозаліку сторін на суму 522 382,08 грн.

Згідно ст.625 ЦК борг стягується з відповідача з урахуванням інфляційних в сумі         11 998,82 грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено стягнення з відповідача пені за прострочку оплати вартості води та промстоків. Зважаючи на важкий фінансовий стан відповідача, суд зменшує розмір пені і стягує з відповідача пеню в сумі 1 000 грн. З цієї ж причини суд частково задовольняє клопотання відповідача щодо розстрочки виконання рішення - лише щодо суми боргу, інфляційних та пені строком на 6 місяців.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 198, 230, 233, 264-267 Господарського кодексу України, 625 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 43, 49, 82, п.3 ст.83, ст.85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненрго” (м. Донецьк, вул. Донецька, 38, р/р 6662 філія Промінвестбанку м. Харцизька,                 МФО 334345, ) на користь державного підприємства “Донецька залізниця”  (м. Донецьк, вул. Артема, 68, р/р 08 в АБ “Экспресс Банк” філія м. Донецька, МФО 335838, ) – 245 973,16 грн. боргу, 11 998,82 грн. інфляційних, 1 000 грн. пені, 2 717,46 грн. витрат на держмито та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У решті вимог позивачу у позові відмовити.

Розстрочити виконання рішення щодо стягнення суми боргу, інфляційних та пені за таким графіком :

до 19.01.2008р. - 43 971, 98 грн.;

до 19.02.2008р. - 43 000 грн.;

до 19.03.2008р. - 43 000 грн.;

до 19.04.2008р. - 43 000 грн.;

до 19.05.2008р. - 43 000 грн.;

до 19.06.2008р. - 43 000 грн.

Суддя                                                                         Забарющий М.І.