ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2007р.                                                                                      Справа № 14/319-5/40

за позовом  Приватного підприємця Ульянова Руслана Анатолійовича, вул.Чапаєва, 2/50, кв.10,Кременчук,Полтавська область,39605

до  Комунального підприємства "Теплоенерго", вул.Чапаєва, 68,Кременчук,Кременчук, місто, Полтавська область,39600

про стягнення  грошових коштів

Суддя  Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача:  Ульянов Р.А.

від відповідачів: Совенко О.П.

Рішення приймається в умовах перерви, згідно ст. 77 ГПК України

Суть справи:   Розглядається позовна заява про стягнення 5000,00 грн. штрафу на підставі договору про надання правової допомоги з питань відносин КП "Теплоенерго" та ВАТ "Крюківський вагонобудівний завод", який був укладений між сторонами по справі 20.07.2004р.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що  правовідносини між сторонами врегульовано договором від 20.07.2004 р. про надання правової допомоги з питань відносин КП «Теплоенерго»та ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Відповідно п.1 предметом даного договору є надання позивачем правової допомоги відповідачу у господарських спорах з ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»(справи №№ 20/218, 16/147) та справах по визначенню обґрунтованості застосованих ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»тарифів на переробку комунально-побутового газу в теплову енергію, а також у справах про стягнення з ВАТ «КВБЗ»вартості безпідставно отриманих ним від КП «Теплоенерго»електроенергії, технологічного пару та інших складових переробки газу, а відповідач прийняв на себе зобов'язання оплачувати надані послуги та виконувати умови договору.

Пунктом 11 вказаного договору встановлено, що сторони цього договору не мають права відмовитись в односторонньому порядку від його виконання. Договір вважається виконаним в повному обсязі, коли будуть вичерпані всі можливі засоби правового вирішення питань, що є предметом даного договору, на користь клієнта (відповідача).

Відповідно п. 12 договору, у разі дострокового розірвання або створення перешкод до його виконання з боку відповідача без наявності для того підстав у формі недбалості позивача або неналежного виконання ним своїх обов'язків, або в разі вчинення відповідачем будь яких інших дій, які направлені на усунення позивача від подальшого ведення судових справ обумовлених цим договором, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 50000 грн.

18.01.2005р. було проведено нараду з питань взаємовідносин між  ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»та КП «Теплоенерго». Протокол наради  затверджено  міським  головою  м.  Кременчука,  головою  спостережної ради  ВАТ  «Крюківський вагонобудівний завод»та директором КП «Теплоенерго». Із наданого документу вбачається, що було прийнято низку рішень щодо врегулювання спірних відносин між сторонами, а також про відкликання усіх скарг і заяв із судових органів.

Відповідач направив позивачу лист №210 від 21.02.05 р. з пропозицією про розірвання договору про надання правової допомоги від 20.07.04 р., а також додав проект відповідної додаткової угоди до цього договору.

Крім цього, відповідач листами №163 та №160 від 09.02.05 р. відкликав касаційні скарги КП «Теплоенерго»по справам №14/246 та №16/147, що підтверджується ухвалами Вищого господарського суду України від 22.02.05 р. по справах №16/147 та від 04.04.05 р. по справі №14/246.

Листом №328 від 28.03.05 р. відповідач письмово повідомив позивача про призупинення договору про надання юридичної допомоги від 20.07.2004 р. до вирішення господарської справи №38/68, яка розглядалась господарським судом м. Києва, а  29.03.05 р. направив лист про втрату чинності виданої йому довіреності від 20.07.2004р.

Ч. З ст. 28 ГПК України передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Згідно з ч. 1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати її або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

У відповідності до умов договору відповідач видав позивачу довіреність на право представництва його інтересів у судових та інших органах, а потім її скасував. Відповідно скасування довіреності тягне за собою припинення повноважень представника.

По своїй правовій суті договір від 20.07.2004р. є  договором  доручення

П. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України  передбачено, що договір   доручення  припиняється  у  разі   відмови  довірителя   або повіреного   від  договору.   Ця   підстава  припинення  договору  доручення  є безумовною, оскільки згідно з ч. 2 ст.  1008 ЦК України    довіритель або  повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час, а  відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що Договір від 20.07.2004р. є виконаним (п. 11 Договору), оскільки вичерпані всі можливі засоби правового вирішення питань, що є предметом даного договору, на користь клієнта. На нараді від 18.01.2005р.  з питань взаємовідносин між  ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»та КП «Теплоенерго»було прийнято низку рішень щодо врегулювання спірних відносин між сторонами, а також про відкликання усіх скарг і заяв із судових органів, тобто вичерпалась підстава укладення договору.

У матеріалах справи відсутні дані, що відповідач зловживав своїми процесуальними правами. Оскільки представництво інтересів відповідача здійснюється суб"єктом підприємницької діяльності Ульяновим Р.А. на підставі довіреності, то договір від 20.07.2004р. про надання правової допомоги має довірчий характер.

Позивач не довів обгрунтованість нарахованого штрафу на підставі п. 12 Договору, оскільки відповідач не створював перешкод  щодо   виконання договору.

Згідно  ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте всупереч вимогам ст.33 ГПК України позивач не надав суду належних доказів вини відповідача, не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Відповідач у відповідності до ст.ст.32-33 ГПК України довів відсутність своєї вини як підстави відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст. 32-33, 43-45, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Суддя                                                                  Гетя Н.Г.