ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2007 р.
Справа 46/422

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдинг”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Шакур”

про
стягнення 3 679,88 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача
Андрюхін Д.В.  —представник за довіреністю від 12.11.2007 р. № 06/11/07

від відповідача
не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдинг” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шакур” з позовом № 0523-02 від 24.05.2007 р. про стягнення 3 679,88 грн. боргу за товар, переданий на підставі договору купівлі-продажу № 283-2005-п від 23.06.2005 р.

Провадження у справі за вищевказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2007 р. № 46/422, розгляд справи призначено на 12.11.2007 р.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвали від 46/422 від 19.10.2007 р. не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача в засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, стягнувши з відповідача 3 679,88 грн. боргу, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на невиконання відповідачем обов’язку з оплати придбаного товару (хімічної продукції) та залізничного тарифу відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу та додатків до нього.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

23.06.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдинг” в якості продавця та Товариством з обмеженою відповідальністю “Шакур” в якості покупця укладено договір купівлі-продажу № 283-2005-п, за умовами якого продавець зобов’язується передати, а покупець прийняти  і оплатити хімічну продукцію, в кількості, за номенклатурою, цінам, строкам поставки згідно з умовами даного договору і додатків до нього, котрі є його невід’ємною частиною.

Відповідно до п. 3.2, 4.2, 5.1 та 6.1 договору від 23.06.2005 р. кількість товару, що постачається за даною угодою, його ціна і сума, умови поставки, а також порядок та строки оплати визначаються в додатках до даного договору на кожну конкретну партію товару.

Згідно з додатком № 1 від 23.06.2005 р. до договору № 283-2005-п позивач зобов’язався поставити суперфосфат амонізований NP 3:16 у кількості 384 тони на суму 215 041,54 грн., а відповідач —прийняти та оплатити його вартість.

Додатком № 2 від 23.06.2005 р. до договору № 283-2005-п сторони також погодили поставку 250 тон суперфосфату амонізованого NP 3:16 на суму 140 798,98 грн.

Пунктами 4 та 5 додатків № 1 та № 2 до договору № 283-2005-п визначено, що оплата за товар та оплата залізничного тарифу здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця у вигляді 100 % попередньої плати. Умовами поставки, в п. 2 вищевказаних додатків, визначено “FCA, станція Баси, Південної залізниці” відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2000.

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що договором може бути встановлений обов’язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, —у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов’язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов’язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, а також зважаючи на те, що відповідно до параграфу № 7 глави 49 Цивільного кодексу України притримання є правом, а не обов’язком сторони зобов’язання, суд доходить висновку про те, що дії позивача по передачі товару до отримання попередньої оплати не суперечать законодавству та укладеному сторонами правочину.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав взяті на себе договором № 283-2005-п та додатками до нього зобов’язання, а саме: поставив товар на загальну суму 355 840,52 грн. та поніс 32 412,00 грн. витрат з оплати залізничного тарифу, що підтверджується видатковими накладними № 0913-08 від 13.09.2005 р. на суму 39 774,14 грн., № 0717-03 від 17.07.2005 р. на суму 38 363,86 грн., № 0723-04 від 23.07.2005 р. на суму 38 733,46 грн., № 0717-04 від 17.07.2005 р. на суму 38 685,46 грн., № 0904-02 від 04.09.2005 р. на суму 37 858,94 грн., № 0910-01 від 10.09.2005 р. на суму 39 774,14 грн., № 0831-11 від 31.08.2005 р., на суму 36 728,54 грн., № 0723-05 від 23.07.2005 р. на суму 39 356,26 грн., № 0723-06 від 23.07.2005 р. на суму 38 563,06 грн., № 0723-07 від 23.07.2005 р. на суму 40 414,66 грн.

Натомість відповідач, частково оплатив його вартість отриманого товару в сумі 384 572,64 грн. (копія виписки з банківського рахунку в матеріалах справи), чим порушив умови укладеного правочину та чинне законодавство, що регулює зобов’язальні правовідносини господарюючих суб’єктів.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення 3 679,88 грн. боргу (388 252,52 – 384 572,64) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Шакур” (01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, ідентифікаційний код 32668563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдинг” (01054, м. Київ, вул. О. Гончара, 52, к. 30, ідентифікаційний  код 31958717) 3 679 (три тисячі шістсот сімдесят дев’ять) грн. 88 коп. боргу, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                             С.В. Шабунін

справа №  46/422

12.11.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю " Шакур"

про                    стягнення 3 679,88 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.