ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2007
Справа №2-7/7608-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м.Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656)

До відповідача  Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17)

Про визнання недійсним зобов’язання та внесення змін до договору.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Лисенко І. М., предст., дов. №56И від 14.06.2007 р.

Від відповідача – Аметов С. Д., предст., дов. №01/3602 від 25.12.2006 р.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Фонду майна Автономної Республіки Крим, в якій просить визнати недійсним зобов’язання ТОВ «Гарант-СВ юг» здійснити передачу жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді, визначене у п. 5.5 Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського незалежно від строків його виконання, встановлених цим Договором на момент його підписання та Додатковим Договором від 10.08.2006 р. до Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського. Крім того, позивач просить виключити із п. 5.5 Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, укладеного між ТОВ «Гарант-СВ юг» та Фондом майна АР Крим, ч. 9 наступного змісту: «Здійснити передачу житлового фонду, який знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді протягом двох років з моменту підписання даного договору купівлі-продажу». Також позивач просить виключити із пункту 1 додаткового договору від 10.08.2006 р., укладеного між ТОВ «Гарант-СВ юг»  та Фондом майна АР Крим, частину 3 наступного змісту: «Частину 9 пункту 5.5 розділу 5 Договору купівлі-продажу викласти в такій редакції – «здійснити передачу житлового фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді в термін до 19.07.2008 р.».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі протоколу засідання конкурсної комісії Фонду майна АР Крим №3 від 14.01.2004 р., Наказу Фонду майна АР Крим №37 від 23.01.2004 р. та рішення ГС АР Крим від 01.06.2004 р. у справі №2-20/7056-2004 між Фондом майна АР Крим та ТОВ «Гарант-СВ юг» був укладений договір купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторія ім. Дзержинського. До п. 5.5 вказаного договору було включено зобов’язано позивача щодо здійснення передачі жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді протягом двох років з моменту підписання цього договору купівлі-продажу. Додатковим договором від 10.08.2006 р. строк виконання вказаного обов’язку був продовжений до 19.07.2008 р. Позивач не згоден зі вказаним покладеним на нього обов’язком з тих підстав, що вказане зобов’язання не було визначено ані умовами конкурсу, ані додатковими пропозиціями ТОВ «Гарант-СВ юг», ані рішення суду 01.06.2004 р. у справі №2-20/7056-2004. Позивач додатково звернув увагу на те, що згідно з ч. 2 п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено обов’язкову одночасну передачу державного житлового фонду у комунальну власність відповідних рад лише в трьох випадках: у разі банкрутства підприємства, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що санаторій ім. Дзержинського не є ліквідованим, форма власності його не змінена, він не визнаний у встановленому порядку банкрутом, а ТОВ «Гарант-СВ юг» не є правонаступником зазначеного санаторія, позивач вважає, що зобов’язання відносно здійснення передачі жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді, не відповідає нормам чинного законодавства України, що є підставою для визнання його недійсним.

Відповідач у судове засідання з’явився, однак відзив на позов не надав, через що суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представників сторін та третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ :

На підставі інформації про продаж за конкурсом майна, що належить автономній Республіці Крим – корпус №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, Фондом майна АР Крим було проведено засідання конкурсної комісії з приватизації майна, про що був складений протокол №3 від 14.01.2004 р. На зазначеному засіданні переможцем конкурсу було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» як підприємство, що запропонувало найкращий план приватизації об’єкту.

Наказом Фонду майна АР Крим №37 від 23.01.2004 р. був затверджений протокол засідання конкурсної комісії №3 від 14.01.2004 р. та остаточним переможцем конкурсу з приватизації майна, що належить АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, було визнано ТОВ  «Гарант-СВ юг», яке запропонувало за об’єкт приватизації грошові кошти у сумі 550000,00 грн. з внесенням інвестицій згідно плану приватизації в розмірі 1750000,00 грн.

Рішенням ГС АР Крим від 01.06.2004 р. у справі №2-20/7056-2004було визнано дійсною угоду купівлі-продажу об’єкту приватизації – майна, що належить Автономній Республіці Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, розташованого за адресою: м. Алупка, вул. Першого Травня, 2, укладену між Фондом майна Автономної Республіки Крим та  Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг».

На підставі вищевказаних протоколу засідання комісії, Наказу Фонду майна АР Крим та рішення ГС АР Крим 19.07.2004 р. між Фондом майна АР Крим (Продавець) та ТОВ «Гарант-СВ юг» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, п. 1.1 якого передбачено, що Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві майно, що належить Автономній Республіці Крим – корпус №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, розташованого за адресою: м. Алупка, вул. Першого Травня, 2, надалі – об’єкт приватизації, а Покупець зобов’язується прийняти об’єкт приватизації, сплатити його вартість згідно з умовами, визначеними цим договором та здійснити реєстрацію придбаного їм корпусу в бюро реєстрації та технічної інвентаризації.

Право власності на об’єкт приватизації, згідно з п. 1.2 Договору, переходить до Покупця з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору передача об’єкту приватизації Продавцем та прийняття об’єкту приватизації Покупцем здійснюється у триденний строк після підписання цього Договору за актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідний акт був підписаний сторонами 21.07.2004 р. та скріплений печатями підприємств.

П. 5.5 Договору серед інших обов’язків Покупця був передбачений, у тому числі, і обов’язок щодо здійснення передачі жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді протягом двох років з моменту підписання цього договору купівлі-продажу.

10.08.2006 р. між сторонами був підписаний додатковий договір до договору від 19.07.2004 р., яким ч. 9 п. 5.5 розділу 5 договору купівлі-продажу була викладена в наступній редакції: «здійснити передачу жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді в строк до 19.07.2008 р.».

Листом №6-И від 25.01.2007 р. ТОВ «Гарант-СВ юг» звернулося до Фонду майна АР Крим з пропозицією щодо виключення з договору від 19.07.2004 р. вищевказаний пункт, оскільки обов’язок здійснення покупцем передачі жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді не передбачений умовами продажу за конкурсом майна.

Листом №03/472 від 14.02.2007 р. Фонд майна АР Крим відмовив позивачеві щодо виключення з договору вказаного пункту.

Оцінивши в сукупності представлені докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств шляхом їх відчуження на користь одного покупця одним актом купівлі-продажу встановлений Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» №2171-ХІІ від 06.03.1992 р. (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону продаж об’єктів малої приватизації за конкурсом полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував найкращі умови подальшої експлуатації об’єкта або за рівних умов — найвищу ціну.

Ст. 15 Закону передбачено, що інформація про об’єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості:

назву об’єкта приватизації, його місцезнаходження;

обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної;

кількість та склад робочих місць;

баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки;

відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об’єкт, умови користування ними;

обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості;

початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об’єкта;

суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об’єкта;

назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об’єкти приватизації;

кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі;

час та місце особистого ознайомлення з об’єктом;

час та місце проведення аукціону, конкурсу;

адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу;

іншу інформацію, яку визначає орган приватизації.

Зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Згідно зі ст. 23 Закону право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна. Причому до договору включаються зобов’язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, відповідальність та правові наслідки їх невиконання.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача про те, що включення до договору купівлі-продажу обов’язків, які не були передбачені умовами конкурсу, додатковими пропозиціями сторін та рішенням суду, не є правомірним.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. В разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Отже, вказаною статтею передбачені три випадки, за наявності яких державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, повинен поза бажанням цих підприємств, організацій та установ бути переданий у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Такими випадками, зокрема, є: банкрутство підприємства, зміна його форми власності або ліквідація підприємства, установи, організаці, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд. Проте, матеріали справи свідчать про відсутність жодного зі вказаних випадків. Так, вказані обставини підтверджуються, зокрема, довідкою відділу статистики від 02.03.2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою — третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

В Роз’ясненнях Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними» №02-5/111 від 12.03.1999 р. (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що за загальним правилом статті 60 Цивільного кодексу угода не може бути визнана повністю недійсною, якщо не відповідають законові лише окремі її частини і обставини справи свідчать про те, що угода була б укладена і без включення до неї недійсної її частини. Недійсними частини угод визнаються за загальними правилами визнання угод недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м. Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656) здійснити передачу жилого фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді, яке визначене у п. 5.5 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м. Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656) та Фондом майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17) Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського незалежно від строків його виконання, встановлених цим Договором на момент його підписання та Додатковим Договором від 10.08.2006 р. до Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського.

3.          Виключити із п. 5.5 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м. Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656) та Фондом майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17) Договору від 19.07.2004 р. купівлі-продажу майна, належного АР Крим – корпусу №4 колишнього санаторію ім. Дзержинського, ч. 9 наступного змісту: «Здійснити передачу житлового фонду, який знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді протягом двох років з моменту підписання даного договору купівлі-продажу».

4.          Виключити із пункту 1 додаткового договору від 10.08.2006 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м. Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656) та Фондом майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17), частину 3 наступного змісту: «Частину 9 пункту 5.5 розділу 5 Договору купівлі-продажу викласти в такій редакції – «здійснити передачу житлового фонду, що знаходиться на балансі санаторія ім. Дзержинського, Алупкінській міській раді в термін до 19.07.2008 р.».

5.          Стягнути з Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17, ідентифікаційний код 00036860) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг» (м. Сімферополь, вул. Крилова, 162, ідентифікаційний код 32296656) державне мито у розмірі 85,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.