ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.

№ 20-11/227

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

С. Шевчук,

С. Владимиренко, І. Воліка
(доповідача),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2

на постанову

від 02.08.2007 року

Севастопольського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 20-11/227

за позовом

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2

про

стягнення 1 440,00 грн.

В судове засідання представники
сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача - І.
Воліка та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 1 440,00 грн. за укладеним між сторонами
договором оренди торгівельного обладнання № 37 від 25.01.2006 року.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 02.07.2007 року у справі № 20-11/227 (суддя В. Дмітрієв)
позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у
розмірі 1 440,00 грн. та судові витрати.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 02.08.2007 року (колегія суддів: В.
Гонтарь, В. Сотула, Ю. Гоголь) рішення господарського суду міста Севастополя
від 02.07.2007 року у справі № 20-11/227 залишено без змін з тих же підстав.

Приймаючи оскаржувані судові
рішення у справі господарські суди попередніх інстанцій виходили з наступних
обставин, що встановлені в ході судового розгляду.

25.01.2006 року між фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2. було укладено
договір оренди торгівельного обладнання № 37, за умовами якого позивач передає,
а відповідач приймає у платне строкове користування торгівельний стіл (кіоск) №
28 (п. 1.1 договору).

Доповідач: Волік І.М.

Відповідно до пункту 6.3 договору
сторони керуються діючим законодавством, а також Законом України “Про оренду
державного та комунального майна”. Згідно з пунктом 1.3 договір укладений на
строк до 31.12.2006 року, якщо до закінчення строку дії договору жодна сторона
не заявить про припинення дії договору, то договір вважається продовженим на
той же самий строк та на тих же самих умовах. Розмір орендної плати за одне
торгове місце складає 240 грн. Орендна плата сплачується кожного місяця з 25 по
31 число. У випадку, якщо по будь-яким поважним причинам орендар не може внести
орендну плату у встановлений строк, то він зобов`язаний письмово попередити про
це орендатора, у цьому разі останній має право продовжити строк оплати до 5
числа наступного місяця (п. п. 3.1, 3.2. договору).

Відповідно до ст. 764 Цивільного
кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений
договором. Згідно з частиною 2, 3 статті 17 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін
і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Оскільки, після
закінчення строку дії 31.12.2006 року жодна сторона не заявила клопотання про
припинення дії договору, а тому, господарські суди дійшли висновку, що договір
діє до 31.12.2007 року.

Як встановлено господарськими
судами першої та апеляційної інстанції, зобов'язання відповідачем за укладеним
між сторонами договором виконувалися неналежним чином та не в повному обсязі, у
зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 1440,00 грн., щодо
якої позивачем 05.03.2007 року на адресу відповідача надіслана вимога про її
погашення, та яка на момент розгляду справи не погашена.

Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечує, заперечення обґрунтовує тим, що адміністрацією рику,
на якому розташоване торгівельне місце, повідомила його про необхідність
звільнення торгівельної площі впродовж 14 днів, у зв`язку з проведенням
ремонтних робіт. Виходячи з викладеного, фізична особа-підприємець ОСОБА_2
надіслав на адресу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 лист, яким повідомив про
розірвання договору. Однак, оскільки відповідачем не надано суду належних
доказів надіслання або отримання позивачем вищезазначеного листа, а тому даний
лист не прийнятий як належний доказ повідомлення позивача про розірвання
договору, а тому договір продовжує свої дію до 31.12.2007 року.

За наведених обставин, виходячи з
загальних умов виконання зобов'язань, передбачених цивільним законодавства,
господарські суди дійшли висновку, що позов про стягнення 1440,00 грн.
заборгованості підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, відповідач посилається на неправильне застосування та порушення
господарськими судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті
оскаржуваних судових рішень норм права, просить про їх скасування та прийняття
направлення справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення,
виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК
України Підстави для зміна або розірвання договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, положеннями
ч. 1 ст. 652 ЦК України, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті
зобов'язання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що,
якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його
на інших умовах.

Матеріали справи містять лист № 433
від 07.09.2006 року Севастопольського міськкоопринкторгу, яким фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 фізична повідомлявся про те, що заява про
облаштування його торгового місця задоволена, при цьому доводилось до відома
відповідача про необхідність укладення договору по облаштуванню торгового
місця, дотримуючись ескізного проекту, а також необхідність звільнення протягом
14 днів з моменту отримання повідомлення торгового майданчика для проведення
робіт відповідно до п. 9 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом
Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України
26.02.2002 року N 57/188/84/105, згідно з якими у разі планового закриття
ринку, окремих його приміщень або частин території (для проведення санітарних
заходів, ремонту, технічного переобладнання) суб'єкт господарювання повинен не
пізніше як за чотирнадцять днів повідомити про це громадян, розмістивши біля
входу до ринку інформацію про порядок роботи ринку, дату та період закриття, й
оповістити про це через радіовузол ринку, засоби масової інформації.

Однак, господарськими судами не
були досліджені обставини щодо можливого планового закриття ринку, окремих його
приміщень або частин території (для проведення санітарних заходів, ремонту,
технічного переобладнання) чи реконструкцією Центрального ринку міста
Севастополя, на якому, зокрема, знаходиться орендоване оснащення (торгівельний
стіл (кіоск)            № 28), та, у
зв'язку з цим, обставини щодо можливості подальшого використання його орендарем
згідно з договором, та наявністю підстав для сплати його оренди.

Беручи до уваги, що господарськими
судами попередніх інстанцій в порушення ст. 43 ГПК України не були всебічно і
повно розглянуті всі обставини справи та виходячи з повноважень касаційної
інстанції щодо перевірки повноти встановлення обставин справи у рішенні або постанові
господарського суду, передбачених частиною 2 ст. 1115 ГПК України,
відсутність якої унеможливлює правильність застосування норм матеріального
права при вирішенні спору, колегія суддів Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа має
бути направлена на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги викладене, всебічно і повно встановити
обставини справи та в залежності від встановленого і відповідно до чинного
законодавства вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 02.08.2007 року та рішення господарського
суду міста Севастополя від 02.07.2007 року по справі № 20-11/227 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду міста Севастополя в іншому складі суддів.

Головуючий суддя
С. Шевчук

Судді:
С. Владимиренко

І. Волік