ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2007р.                                                                                      Справа № 14/199-5/48

за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром”,  м. Київ

до  Закритого акціонерного товариства “Полтавська птахофабрика”, 36009,  м. Полтава

про  стягнення 199877,12 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники :

від позивача:           не з’явився, про час і місце проведення судового засідання був

повідомлений належним чином

від відповідача:           Мірошник В.О., дов. №186 від 19.04.2006 р.,

Кучеренко В.М., дов. №187 від 19.04.2006 р.

СУТЬ СПРАВИ : Позивач звернувся до Суду з позовною заявою про стягнення 199877 грн.12 коп.  за договором №63-8-363 від 30.10.1995 року на поставку соєвих шротів і повернення валютного кредиту згідно з програмою ПЛ-480 на 1995 рік, в тому числі 35816,45 дол. США – основного боргу, 3224,46 дол. США –пені, 538, 72 дол. США –3% річних, що в сумі за офіційним курсом НБУ станом на 20.05.2005 року складає 199877 грн. 12 коп.

Позивач 23.05.2005 року звернувся до господарського суду з позовною заявою (вих.          № 92 від 20.05.2005 р.) про стягнення з Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на користь Повіреного Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” –Товариства з обмеженою відповідальністю „ІФК Агроконсалт” 199877,12 гривень.

Також Позивачем 18.08.2005 року до господарського суду були подані уточнення позовних вимог (вих. №63-3-127 від 26.07.2005 р.) щодо стягнення з Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на користь Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” 199877,12 гривень. Суд заяву прийняв та задовольнив.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області №14/199 від 23.05.2005 року було порушено провадження у справі.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області В.А. Ціленко №14/199 від 04.07.2005 року склад суду було змінено в зв’язку з відсутністю Іваницького О.Т. і справу передано на розгляд судді Іванко Л.А.

Суддею Іванко Л.А. справу прийнято до провадження і, у зв’язку з поданням клопотання за вих. №497 від 01.07.2005 року (вхід. №08028 від 04.07.2005 р. канцелярії суду) директора ЗАТ „Полтавська птахофабрика”, ухвалою №14/199 від 05.07.2005 року розгляд справи було відкладено на 21.07.2005 року.

18.07.2005 року ухвалою №14/199 заступника голови господарського суду Полтавської області Пушко І.І. склад суду було змінено в зв’язку з закінченням відпустки судді Іваницького О.Т. і справа була повернута йому на розгляд.

Суддею Іваницьким справу прийнято до провадження і розглянуто по суті.

22.09.2005 року суддею Іваницьким О.Т. прийнято Рішення по справі №14/199 відмовити в позові повністю.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.04.2006 року по справі №14/199 було відновлено Виробничо-науковому об’єднанню птахівничої промисловості „Укрптахопром” строк подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу  Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” на рішення господарського суду Полтавської області від 22.09.2005 року (підписане 27.12.2005 року) по справі №14/199 до провадження та призначено розгляд справи.

Постановою від 25.05.2006 року по справі №14/199 Київський міжобласний апеляційний господарський суд за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні апеляційної скарги Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” на рішення господарського суду Полтавської області від 22.09.2005 року (підписане 27.12.2005 року) у справі №14/199 (суддя Іваницький О.Т.) за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром”, м. Київ до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика”, м. Полтава про стягнення 199877,12 грн. постановив: апеляційну скаргу Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” задовольнити; Рішення господарського суду Полтавської області від 22.09.2005 року у справі №14/199 скасувати повністю і прийняти нове рішення; Позов задовольнити повністю; Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” (юридична адреса: 38541, Полтавська область, Диканський район,  с. Стасі, вул. Фабрична, 4, поштова адреса: 36009, м. Полтава, вул. Зінківська, 79, р/р 9069 в ПРУ КБ „Приватбанк”, код ЗКПО 00845743, МФО 331401) на користь Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” (юридична адреса: м. Київ, вул.. П. Мирного, 28, поштова адреса: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32, р/р 300 в АКБ „Правекс-Банк”, код ЗКПО 00858792, МФО 321983) 180873 грн. 07 коп. боргу, 16 283 грн. 52 коп. пені,  2 720 грн. 53 коп. –3% річних, 1700 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 999 грн. 39 коп. державного мита за розгляд апеляційної скарги; Видачу наказу доручити господарському суду Полтавської області; матеріали справи №14/199 повернути до господарського суду Полтавської області.

11.07.2006 року Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:        Дроботової Т.Б. –головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І., розглянувши матеріали касаційної скарги Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн., виніс Ухвалу, якою ухвалив касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на постанову від 25.05.2006 Київського міжобласного апеляційного суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області повернути скаржнику.

Ухвалою від 08.09.2006 року Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дроботової Т.Б. –головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І. по результатам розгляду матеріалів касаційної скарги Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” та клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн. ухвалив: відновити Закритому акціонерному товариству „Полтавська птахофабрика” процесуальний строк для подання касаційної скарги на постанову від 25.05.2006 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області; прийняти касаційну скаргу до провадження; призначити розгляд касаційної скарги у засідання колегії суддів.

Ухвалою від 13.09.2006 року Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дроботової Т.Б. –головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І. по результатам розгляду касаційної скарги Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” та клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн. ухвалив: зупинити провадження за касаційною скаргою ЗАТ „Полтавська птахофабрика” на постанову від 25.05.2006 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області.

28.09.2006 року Ухвалою Верховного суду України по результатам розгляду касаційної скарги закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на ухвалу Вищого господарського суду України від 11.07.2006 року у справі №14/199 за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн. було відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду ухвали Вищого господарського суду України від 11.07.2006 року у даній справі.

Вищий господарський суд України Ухвалою від 11.10.2006  року у справі №14/199 поновив касаційне провадження у справі №14/199 господарського суду Полтавської області за касаційною скаргою ЗАТ „Полтавська птахофабрика” на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду та призначив її до розгляду у засіданні колегії суддів.

Ухвалою від 23.10.2006  року у справі №14/199 Вищий господарський суд України розгляд касаційної скарги Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області переніс та призначив розгляд касаційної скарги у засіданні Вищого господарського суду України.

Постановою від 21.11.2006 року Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дроботової Т.Б. –головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І. по результатам розгляду у відкритому судовому засіданні касаційної скарги Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” на Постанову від 25.05.2006 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №14/199 господарського суду Полтавської області за позовом Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн. постановив: Рішення господарського суду Полтавської області від 22.09.2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.05.2006 р. у справі №14/199 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Полтавської області; касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” –задовольнити частково.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.01.2007 року у справі №14/199-5/48 було порушено провадження у справі і прийнято позовну заяву Виробничо-наукового об’єднання птахівничої промисловості „Укрптахопром” до Закритого акціонерного товариства „Полтавська птахофабрика” про стягнення 199877,12 грн. до розгляду (суддя Гетя Н.Г.).

Враховуючи те, що спір може бути об’єктивно вирішений лише за наявності всіх можливих доказів, Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.02.2007 року у справі №14/199-5/48 розгляд справи був відкладений.

Розглянувши матеріали справи,  суд  встановив, що ухвалою від 27.02.2007 р. суд визнав явку представників в судове засідання обов’язковою, що представник позивача в судове засідання не з’явився, вимог ухвали суду не виконав, що перешкоджає повному та всебічному розгляду справи по суті, у зв’язку з цим  господарський суд Полтавської області  (суддя Гетя Н.Г.)  ухвалою від 20.03.2007 року у справі №14/199-5/48  відклав розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Згідно позовної зави та уточнень до позовної зави свої позивні вимоги ВНО „Укрптахопром” обґрунтовує наступним.

Позивач вказує, що 30 жовтня 1995 року між ВНО „Укрптахопром” та АТ „Полтавська птахофабрика”, правонаступником якої є Відповідач, був укладений договір №63-8-363 на поставку соєвих шротів і повернення валютного кредиту згідно з програмою ПЛ-480 на 1995 рік (далі –Договір).

Відповідно до Договору №63-8-363 позивач зобов’язався поставити відповідачу соєвий шрот у кількості 500 т по ціні 205 доларів за 1 т. (п. 2.1. Договору). Відповідач же відповідно до Договору зобов’язався оплатити:

1) вартість соєвого шроту –п.3.2. Договору –протягом 2002-2010 рр.

2) Проценти за користування товарним кредитом (п.3.2. Договору) –з 1996 по 2010 рік.

3) Вартість розвантаження і доставки (п.1.5., 2.1., 3.1. Договору).

На підставі Договору в грудні 1995 року Відповідачем було отримано від Позивача 498,95 т соєвого шроту загальною вартістю 123363,17 доларів США.

Позивач вказує на те, що факт і розмір поставки підтверджується наступними документами (копії яких містяться у матеріалах справи):

1.Додаток 3 до Договору 63-8-363 від 02.11.1995 р. „Уточнений графік платежів по погашенню кредиту та відсотків по ньому за одержаний в 1995 році соєвий шрот (програма PL-480)”.

2.          Протокол звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 р.

3.          Повідомлення №8084, 8661, 8610, 7763.

4.          Квитанції про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256.

Згідно позовної заяви Позивач вважає, що спочатку порядок сплати відсотків і оплати вартості шроту був встановлений Додатком №1 до Договору. Потім між сторонами був підписаний уточнений графік платежів –Додаток №3 до Договору і Додаток №1 втратив чинність тому, що в уточненому графіку платежів були зазначені інші терміни платежу. Терміни перерахування кожної щорічної суми встановлені п. 3.2. Договору –щорічно до 1 листопада.

На думку Позивача вартість розвантаження і доставки були сплачені відповідачем. Сума ж відсотків за товарний кредит та частина основного боргу була сплачена не повністю. За період 1996-2005 років Відповідач повинен був сплатити Позивачу 75627,81 дол. США відсотків за товарний кредит і частину основного боргу (включаючи відповідні відсотки Укрексімбанку, зазначені в Уточненому графіку платежів та витрати на конвертацію за 1996-1998 рр., зазначені в Протоколі звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 р.). В 1996-2002 роках Відповідач розрахувався за платежами 1996-2002 року, перерахувавши суму, еквівалентну 39811,36 доларам США.

Згідно наведеного розрахунку Позивачем станом на 20 травня 2005 року по платежам, в межах позовної давності, 2003-2004 р.р. заборгованість становить 35816,45 доларів США.

На дану розраховану заборгованість відповідно до п. 4.2. Договору, ст. 230-231 Господарського кодексу України, ст. 258 ч. 2 п. 1, ст. 610-612 Цивільного кодексу України, ст. 1, 3 Закону України  „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” за період з 17.11.2004 року по 20.05.2005 року Позивач нараховує пеню, яка на думку Позивача підлягає стягненню з Відповідача. Сума пені за період 17.11.2004 по 20.05.2005 розрахована у позовній заяві розміром 3224,46 дол. США.

Відповідно до ст. 258 ч. 2 п. 1, ст. 231 Господарського кодексу України, ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити 3% річних з простроченої суми. Сума 3% річних згідно наведеного розрахунку у позовній заяві складає 538,72 грн.

Отже, Позивач просить стягнути з Відповідача в межах строку позовної давності 39579,63 дол.США, в т.ч.: борг 35816,45; пеня 3224,46; 3% річних 538,72.

Відповідно до п. 3.3. Договору поставки №63-8-363 перерахування здійснюється у національній валюті по курсу УМВБ на день перерахування. До березня 1999 року всі розрахунки велися позивачем по курсу УМВБ, а після припинення торгів іноземною валютою на УМВБ в березні 1999 року і організації торгів безпосередньо Національним банком України –по курсу НБУ. Згідно статті 36 Закону України „Про Національний банк України” Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Офіційний курс НБУ станом на 20.05.2005 р. становить 5,05 грн. за долар США.

Таким чином Позивач просить стягнути з Відповідача 199877,12 (39579,63*5,05) грн.

Відповідач проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Відповідно із п. 1.3 Договору №63-8-363 від 30.10.95 р. вартість поставки соєвого шроту складає 125000,00 (сто двадцять п’ять тисяч) доларів США і є сумою валютного кредиту, яку АТ „Полтавська птахофабрика” зобов’язалося  повернути своєчасно ВНО ПП „Укрптахопром” разом з процентами за користування ним згідно з Додатком №1 до Договору.

Пункт 3.2. Договору №63-8-363 від 30.10.95 року вказує, що погашення кредиту в сумі 125000,00 (сто двадцять п’ять тисяч) доларів США та процентів за користування ним здійснюється на протязі 5 років, як це передбачено Додатком №1 до Договору (графіком платежів), шляхом перерахування ВНО ПП „Укрптахопром” відповідної суми грошових коштів у національній валюті по курсу долара на УМВБ на день перерахувань.

Отже, Відповідач на виконання умов Договору №63-8-363 від 30.10.95 р., перераховував грошові кошти ВНО ПП „Укрптахопром” відповідно із графіком по погашенню Кредиту та відсотків по ньому до Договору №63-8-363 від 30.10.95 року, що підтверджується Протоколом звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 року.

Відповідач зазначив, що факт і розмір поставки не можуть підтверджуватися  Додатком №2 та Додатком №3 до Договору №63-8-363 від 30.10.95 року та Протоколом звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 року, оскільки:

Додаток №2 та Додаток №3 до Договору №63-8-363 від 30.10.95 року не містить дати підписання документу, а тому встановити повноваження осіб, які підписували цей Додаток на момент підписання не є можливим. З огляду на наведене можна зробити висновок, що Додаток №2 та Додаток №3 до Договору №63-8-363 від 30.10.95 року не оформлені належним чином і тому не є додатками до Договору.

Відповідач вважає також посилання ВНО ПП „Укрптахопром” на Протокол звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 року, як на документ, який підтверджує факт і розмір поставки безпідставним, оскільки умовами Договору №63-8-363 від 30.10.95 року момент поставки соєвого шроту ВНО ПП „Укрптахопром” та зобов’язання АТ „Полтавська птахофабрика” перерахувати вартість поставки соєвого шроту жодним чином не пов’язані один з одним.

Відповідно  із ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 161, ст. 228 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.). Згідно п. 1.2 та п.3.2. Договору №63-8-363 від 30.10.95 року встановлений інший строк, а саме, встановлений графік платежів по погашенню Кредиту та відсотків по ньому. У зв’язку з цим відповідач вважає, що посилання ВНО ПП „Укрптахопром” на Протокол звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 року, як на документ, який підтверджує факт і розмір поставки є безпідставним тому, що цей документ лише підтверджує виконання зобов’язань АТ „Полтавська птахофабрика” згідно умов Договору №63-8-363 від 30.10.95 року, а саме перерахування грошових коштів згідно графіку платежів по погашенню Кредиту та відсотків по ньому.

Відповідач вказує на те, що посилання позивача  на повідомлення №8084, 8661, 8610, 7763 та на квитанції про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256, як на документи, що підтверджують факт і розмір поставки соєвого шроту згідно Договору №63-8-363 від 30.10.95 року, є безпідставними, а самі зазначені документи не можуть підтверджувати факт і розмір поставки соєвого шроту відповідно до Договору №63-8-363 від 30.10.95 року, оскільки відповідно до п. 2.2 Договору №63-8-363 від 30.10.95 року поставка здійснюється залізничними вагонами типу „Хопер”, або іншими критими вагонами на станцію Полтава-Київська, код станції 448501, код фабрики 80490. Але у квитанціях про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256 вказаний інший код отримувача та інший код станції. Також на квитанціях про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256 відсутні відмітки Відповідача про отримання вказаного вантажу. Крім того, ВНО ПП „Укрптахопром” не було надано належних доказів, що підтверджують направлення  повідомлень №8084, 8661, 8610, 7763, відмітки АТ „Полтавська птахофабрика” про отримання цих повідомлень також відсутні. Ані повідомлення №8084, 8661, 8610, 7763, ані квитанції про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256 не містять жодного посилання на Договір №63-8-363 від 30.10.95 року.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно із ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, відповідач вважає, що повідомлення №8084, 8661, 8610, 7763 та квитанції про приймання вантажу залізницею №34102682, 102140, 103134, 34103256 не містять дані про такі обставини, а саме не містять дані, які підтверджують факт і розмір поставки соєвого шроту згідно Договору №63-8-363 від 30.10.95 року. Отже, ці докази є неналежними.

Також відповідач зазначає про те, що підставою для здійснення відповідачем  перерахування грошових коштів на користь ВНО ПП „Укрптахопром” були обов’язки підприємства, які виникли у межах,  встановлених Договором № 63-8-363 від 30.10.95р. (ст. 11, ст. 14 Цивільного кодексу України, ст. 174, ст. 175 Господарського кодексу України, ст. 4, ст. 5, ст. 161 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.,).

Відповідач пояснив, що у банківських виписках, наданих ВНО ПП „Укрптахопром” до справи як докази здійснення відповідачем оплати основного боргу за договором № 63-8-363 від 30.10.1995 року у графі призначення платежу вказується, що платежі здійснюються згідно Договору №63-8-363 від 02.11.1995 р. Крім того, грошові кошти згідно вказаних банківських виписок були перераховані не позивачу, а іншій особі - ЗАТ „Агенство-Інтерагроконсалт”. Таким чином, відповідач наполягає на тому, що Договір, за яким заявлені позовні вимоги та Договір, за яким перераховувалися грошові кошти згідно платіжних доручень -  це два різних договори.

Таким чином, Відповідач вважає, що грошові кошти по вказаним платіжним дорученням були перераховані помилково, оскільки перерахування відбулося згідно договору №63-8-363 від 02.11.1995 року, якого не існує.

27.02.2007 року представником Відповідача  в судовому засіданні було подано клопотання про витребування оригіналів доказів по справі.

Враховуючи те, що саме ці оригінали документів є письмовими доказами, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору судом клопотання прийнято і задоволене.

Ухвалою від 27.02.2007 року розгляд справи було відкладено та зобов’язано Позивача надати суду в засідання:

-          Договір №63-8-363 від 30.10.1995 року на поставку соєвого шроту та повернення валютного кредиту згідно із програмою ПЛ-480 на 1995 рік;

-          Додаток №1 до договору №63-8-363 від 30.10.1995 року «Графік платежів по погашенню кредиту та процентів по ньому»;

-          Додаток №2 до договору №63-8-363 від 30.10.1995 року «Протокол взаємних розрахунків по поставкам соєвого шроту та оплати першочергових робіт між ВНО «Укрптахопром»та Підприємством;

-          Додаток №3 до договору №63-8-363 від 30.10.1995 року «Уточнений графік платежів по погашенню кредиту та процентів по ньому за отриманий у 1995 році соєвий шрот»;

-          Акт звірки взаєморозрахунків станом на 23.07.1998 року;

-          Квитанції про передання вантажу залізниці №34102682, 102140, 103134, 34103256;

-          Повідомлення №8084, 8661, 8610, 7763.

Однак, порушуючи зобов’язання, викладені в Ухвалі суду від 27.02.2007 року по справі №14/199-5/48, ВНО ПП „Укрптахопром” не тільки без поважних причин не надав доказів (матеріалів) витребуваних судом, необхідних для вирішення спору всебічно і повно, але й взагалі не з’явився на виклик у засідання господарського суду.

Крім того, Відповідач зазначив, що Позивачем при розгляді справи не був доведений факт поставки Відповідачу та факт отримання Відповідачем соєвого шроту у кількості 500 т відповідно до Договору №63-8-363. Також Позивачем, на думку Відповідача, не було доведено та обґрунтовано, що здійснені Відповідачем оплати - це перерахування грошових коштів саме за Договором поставки №63-8-363 від 30.10.1995 року.

Відповідач зазначив, що Позивач не надав жодного доказу поставки та отримання Відповідачем соєвого шроту у кількості 500 т відповідно до Договору №63-8-363 від 30.10.1995 року.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України  «Про господарський суд», цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, рішення господарського суду приймаються у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права, неупереджено, з урахуванням всіх фактичних обставин справи на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Стаття 4-2 Господарського процесуального кодексу України вказує, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, суд створив Позивачу та Відповідачу згідно із законодавством України умови для встановлення фактичних обставин справи з метою правильного вирішення спору і застосування законодавства.

Рішення суду може ґрунтуватися виключно на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

У відповідності зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Засобами доказування господарське процесуальне законодавство визначає: письмові і речові докази, висновки судових експертів; пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь у в господарському процесі (ч. 2 ст. 32 ГПКУ).

При дослідженні доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме копій документів, які містяться у матеріалах справи та були надані Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог суд встановив, що ці документи не містять даних, які підтверджують факт поставки Відповідачу та факт отримання Відповідачем  соєвого шроту у кількості 500 т відповідно до Договору №63-8-363 від 30.10.1995 року.

Також судом було встановлено, що перерахування грошових коштів на користь ЗАТ „Агенство-Інтерагроконсалт” було здійснено за Договором № 63-8-363 від 02.11.1995 р., про що свідчить призначення платежу у банківських виписках та платіжних дорученнях. Договір №63-8-363 від 02.11.1995 року не є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, Позивач не довів, не обґрунтував та не надав доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме не довів факт поставки Відповідачу  соєвого шроту за Договором №63-8-363 від 30.10.1995 року на поставку та повернення валютного кредиту згідно із програмою ПЛ-480 на 1995 рік.

Беручи до уваги Постанову Вищого Господарського суду України від 21.11.2006 року по справі №14/199, яка вказує, що при новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосування до даних обставин.

Враховуючи, те що Позивач не надав жодного оригіналу доказу, витребуваного судом, та взагалі не з’явився у судові засідання, що призвело до неможливості встановлення судом фактичних обставин справи, які були б доведені та обґрунтовані доказами.

Застосування норм матеріального права цілковито залежить від повноти та правильності встановлення обставин справи відповідно із процесуальним законодавством.

У відповідності із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для  вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Таким чином, на підставі всього вищевикладеного суд дійшов висновку, що Позивач не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 44, 45, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Гетя Н.Г.