ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.07                                                                                        Справа №  19/202/06-16/243/07-25/290/07-16/285/07

Ніколаєнко Р.А.

За позовом державного підприємства “Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки Луганської області

до відповідача відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м.Запоріжжя

про стягнення 34344,86 грн.

Суддя  Ніколаєнко Р.А.

Представники сторін:

від позивача:  Грекова Г.В. (дов.№ 1-3/3д-121 від 21.06.2007)

від відповідача: Третьякова Я.В. (дов.№ 10-11630-220 від 26.11.2007)

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 23.11.2007 № 1873 на розгляд судді Ніколаєнку Р.А. передано справу № 19/202/06-16/243/07-25/290/07 за позовом ДП “Ровенькиантрацит” до ВАТ “Запоріжжяобленерго” про стягнення 34344,86 грн.

Ухвалою від 21.12.2007  вказану справу прийнято до розгляду з присвоєнням справі № 19/202/06-16/243/07-25/290/07-16/285/07 та, враховуючи, що судове засідання у справі № 19/202/06-16/243/07-25/290/07 (ухвала від 19.11.2007) було призначено на 21.12.2007 об 11-30, засідання у справі № 19/202/06-16/243/07-25/290/07-16/285/07 призначено на цей же час.

ДП “Ровенькиантрацит” до господарського суду 08.12.2006 було подано позов про стягнення з ВАТ “Запоріжжяобленерго” 1024591,65 грн. заборгованості за договором № 115/2039-ДПО/24 на постачання вугільної продукції від 25.12.2001.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.03.2007 у справі № 19/202/06  позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнено 1024591,65 грн. основного боргу, 10245,92 грн. витрат на державне мито та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2007 у справі № 19/202/06 рішення господарського суду Запорізької області у цій справі щодо стягнення з відповідача 34344,86 грн. боргу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з постановою ВГСУ сума 34344,86 грн. є різницею між сумою 1024591,65 грн. що заявлена позивачем до стягнення, та сумою 990247,14 грн., які відображені у акті звірки взаєморозрахунків сторін № 34 від 23.10.2006. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача цих 34344,86 грн. є предметом розгляду справи № 19/202/06-16/243/07-25/290/07-16/285/07.

Позивач підтримав свою первісну позицію, у тому числі і щодо суми 34344,86 грн., яка не визнається відповідачем. Просить суд на підставі ст.526 Цивільного кодексу України, укладеного сторонами договору № 115/2039-ДПО/24 на постачання вугільної продукції від 25.12.2001, рахунків  № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004 стягнути з відповідача 34344,86 грн.  заборгованості. Пояснив, що протягом 2002-2004 років на підставі договору ДП “Ровенькиантрацит” на користь відповідача здійснено поставку вугільної продукції, на оплату якої виставлені рахунки № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004 на загальну суму 1756515,29 грн. Відповідач   оплатив отриману продукцію частково, перерахувавши 731923,64 грн., внаслідок чого у нього створилася заборгованість в сумі 1024591,65 грн. З цих 1024591,65 грн.  відповідачем визнано борг частково, в сумі 990247,14 грн., проти решти 34344,86 грн. відповідач заперечує. Заперечення відповідача позивач вважає необґрунтованими, оскільки вони не стосуються предмету пред’явленого позову. Позивач наголошує, що заявлена до стягнення заборгованість складається виключно з сум, пред’явлених до сплати по рахунках  № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004.

Відповідач заперечив проти вимог позивача в сумі 34344,86 грн.., про що надав суду відзив на позов, вказавши на те, що протягом 2002-2004 років позивачем поставлено вугілля не у повному обсязі та неналежної якості. Заперечення відповідач обґрунтував наступним:

1)  В грудні 2003 року згідно із залізничною квитанцією № 49483905 у вагоні № 67594879 позивачем було поставлено вугілля у кількості 69 тон, однак фактично було відповідачем від перевізника було отримано вугілля у кількості 62300 тон. Недостача з вини перевізника склала 6700 тон на суму 1355,01 грн. Ця недостача була врахована в акті приймання-передачі вугільної продукції № 129/12 від 31.12.2003. Окрім того,  відповідач пред’являв претензію ДП “Придніпровська залізниця” від 13.01.2004 № 74/24 на суму 1355,01 грн., яку повідомленням від 11.02.2004 № 31  перевізником було визнано у повному обсязі.   Вказану недостачу вугілля в розмірі 6700 тон було  скориговано у бухгалтерському обліку ВАТ “Дніпроенерго” у вересні 2004 року. Відповідач вважає, що в зв’язку з тим, що сума 1355,01 грн. була перерахована перевізником на рахунок  ВАТ “Запоріжжяобленерго”, а не постачальника – ДП “Ровенькиантрацит”, позивач мав додати цю суму у своєму бухгалтерському обліку.

2) Відповідно до умов договору оплата залізничного тарифу за перевезення вугілля від шахт на адресу ВАТ “Дніпроенерго” здійснюється безпосередньо одержувачем –відповідачем. Перевізнику залізничний тариф сплачує постачальних. Однак, мав місце випадок, коли сума залізничного тарифу в сумі 3702,00 грн. була перерахована перевізнику ВАТ “Дніпроенерго”.  В акті звірки від 11.05.2004 № 331 позивачем відображено цю суму  залізничного тарифу в розмірі  як дебіторську заборгованість, що є безпідставним, оскільки ця сума була сплачена ВАТ “Дніпроенерго” безпосередньо ДП “Придніпровська залізниця”. В бухгалтерському обліку ВАТ “Дніпроенерго” ця сума як кредиторська заборгованість не врахована.

3) В рахунку № 712348 від 28.08.2003, пред’явленому позивачем, вказано, що у вагоні № 66377508 (квитанція № 49687977) надійшло вугілля у кількості 69 тон, проте відповідно до залізничної накладної фактично надійшло вугілля у кількості  65 тон, що складає різницю у 4 тони на суму 778,37 грн.

4) Розбіг даних, відображених у бухгалтерському обліку позивача та у бухгалтерському обліку відповідача на загальну суму 31217,80 грн. пояснюється таким:

- при надходженні на Придніпровську ТЕС вугілля, яке не відповідало показникам якості, воно було переадресовано на Криворізьку ТЕС. В обліку Придніпровської ТЕС якість цього вугілля було відображено на підставі посвідчень якості за показниками Криворізької ТЕС. Різниця по перерахунку якості склала 20186,04 грн., з чим погодився позивач, підписавши акт звірки  від 08.08.2002 № 41, де вказана сума відображена як кредиторська заборгованість ДП “Ровенькиантрацит”;

- згідно з актом звірки поставленого вугілля за якістю від 05.02.2002, підписаному позивачем,  у січні 2002 року в обліку відповідача по факту поставки відображено недостачу у кількості 35,240 тон на суму 6359,76 грн. ;

- згідно з актом  звірки поставленого вугілля за кількістю від 06.03.2002, підписаним позивачем, в обліку відповідача у лютому 2002 року відображено недостачу 12,620 тон продукції на суму 2652,06 грн.;

- згідно з актом звірки поставленого вугілля за якістю від 06.03.2002, підписаним позивачем, в обліку відповідача у жовтні 2002 року по факту поставки відображено недостачу 8,7 тон продукції на суму 2046,94 грн.

Виходячи з такого, відповідач робить висновок, що позивач до суми 1024591,65 грн. у бухгалтерському обліку  повинен був додати 1355,01 грн., оскільки ця сума сплачена відповідачу перевізником, відрахувати 3702,00 грн., бо ця сума залізничного тарифу сплачена перевізнику відповідачем, відрахувати  вартість 4 тон недопоставленого вугілля на суму 778,37 грн., яка пред’явлена до оплати по рахунку № 712348, а також відрахувати суму 31217,80 грн., яка складається з  сум   перерахунків за якістю та сум недопоставок, щодо яких позивачем підписані відповідні акти звірок.

Дослідивши матеріали та обставини справи, вислухавши представників сторін, суд встановив:

25.12.2001 сторонами у справі було укладено договір № 115/2039-ДПО/24 на постачання вугільної продукції (далі –Договір), а у подальшому –додаткові угоди до Договору, відповідно до яких позивачем –постачальником за Договором здійснювалося постачання вугільної продукції  відповідачу –ВАТ “Дніпроенерго”.

Відповідно до п.4.5 договору розрахунки сум коштів для сплати за одержання партії вугілля здійснюється за реальне паливо на підставі актів звірки на поставку та рахунків.

Згідно з п.4.2 Договору фактична ціна на поставлене вугілля для виконання розрахунків з постачальником визначається виходячи з договірної, з урахуванням цінових поправок (скидок, надбавок) в залежності від відхилень фактичних значень до середніх розрахункових норм зольності та вологості, тобто показників якості.

Згідно з п.4.4 Договору вугілля, визнане недоброякісним, не оплачується.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що спори та розбіжності, які можуть виникнути при виконанні Договору, вирішуються за згодою сторін шляхом проведення переговорів. У разі, коли сторони не дійдуть згоди, усі спори та розбіжності передаються на розгляд до господарського суду, за умови дотримання сторонами порядку їх досудового врегулювання.

Матеріалами справи, зокрема, представленими суду залізничними квитанціями про приймання вантажу, посвідченнями якості, підтверджено постачання позивачем відповідачу згідно з Договором певних партій вугільної продукції на загальну суму 1756515,29 грн.,

На оплату поставленого цими партіями обсягу продукції позивач виставив відповідачу рахунки   № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004 на загальну суму 1756515,29 грн.

Відповідач оплатив продукцію частково: по рахунку № 718430 від 29.12.2003 –497128,4 грн., по рахунку № 74029 від 28.04.2004 –234795,24 грн., разом  731923,64 грн.  і, таким чином, неоплаченою по виставлених позивачем рахунках залишилася сума 1024591,65 грн.

В зв’язку  з неоплатою позивач  направив відповідачу претензію від 16.10.2006 № 464 на суму 1024591,65 грн. з вимогою виконати зобов’язання у повному обсязі.

Відповіддю на претензію вих.№ 10/7834 від 17.11.2006 відповідач повідомив, що відповідно до бухгалтерського обліку ВАТ “Дніпроенерго” кредиторська заборгованість ВАТ перед ДП “Ровенькиантрацит”  складає 990247,14 грн.

23.10.2006 сторонами у справі підписано акт звірки взаємних розрахунків № 34 за Договором, який відображує позицію ДП  “Ровенькиантрацит” щодо наявної у підприємства дебіторської заборгованості  до ВАТ “Дніпроенерго” по рахунках № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004 в сумі 1024591,65 грн. та контрпозицію ВАТ “Дніпроенерго” про наявність кредиторської заборгованості перед ДП “Ровенькиантрацит”  в сумі 990247,14 грн.

21.02.2007 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків № 2, рівноцінний вищезгаданому.

Такі самі позиції підтримані сторонами у судовому засіданні.

Таким чином, сума розбіжностей у розрахунках сторін складає 34344,86 грн.

За вимогами ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Факт поставки ДП “Ровенькиантрацит” на адресу ВАТ “Запоріжжяобленерго” відповідно до умов Договору   вугільної продукції, на оплату якої виставлені рахунки № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004, доведений представленими матеріалами, зокрема, залізничними квитанціями про приймання вантажу. Рахунки на оплату містять перелік номерів квитанцій про приймання вантажу. Співставлення номерів квитанцій у рахунках та самих квитанцій дозволяє встановити, суми яких конкретних партій поставок пред’явлені до оплати.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач не навів та не представив доказів, які б свідчили про наявність підстав для коригування цін на продукцію згідно з фактичними показниками якості (п.4.2 Договору), підстав для неоплати певних партій  (п.4.4 Договору) стосовно тієї вугільної продукції, оплата якої мала відбутися по рахунках № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004.

Докази  врегулювання спірних питань щодо цієї ж продукції згідно з п.7.2 Договору в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надані.

До того ж,  матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні,  дослідженням актів звірок розрахунків сторін  від 26.10.2006 та № 2 від 21.02.2007 з’ясовано, що у цих актах  ВАТ “Дніпроенерго” відображує накопичувану кредиторську заборгованість перед ДП “Ровенькиантрацит” за весь період дії Договору, тоді як ДП “Ровенькиантрацит” виставило до звірки розрахунки виключно по рахунках № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004. Тобто, в сумі кредиторської заборгованості, зазначеної в актах та визнаної відповідачем (990247,14 грн.), враховані й ті партії поставок, щодо яких відповідач має заперечення, але які не стосуються суті вимог, заявлених позивачем, та не є предметом даного судового дослідження у даній справі.

Згідно з положеннями ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач всупереч вимогам закону та умовам  Договору  не виконав у повному обсязі зобов’язання з оплати отриманої від позивача вугільної продукції  по рахунках № 718430 від 29.12.2003, № 74029 від 28.04.2004, № 74062 від 28.04.2004 та № 74086 від 28.04.2004.

За таких обставин, вимоги ДП “Ровенькиантрацит” про стягнення з ВАТ “Дніпроенерго” 34344,86 грн. заборгованості за поставлену вугільну продукцію є обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи, приведені відповідачем, які наведені в описовій частині рішення, не можуть бути прийняті судом до уваги внаслідок наступного.

Думка відповідача про те, що позивач мав додати в своєму бухгалтерському обліку 1355,01 грн., що є сумою, перерахованою ДП “Придніпровська залізниця” безпосередньо відповідачу, а не позивачу, відповідно до визнаної претензії по факту недопоставки з вини залізниці, є помилковими, незважаючи на те, що ця недопоставка скоригована у бухгалтерському обліку ВАТ “Дніпроенерго”. У даному випадку  виникли певні відносини між  позивачем та ДП “Придніпровська залізниця”, розвиток яких залежав від ДП “Ровенькиантрацит” і втручання у них відповідача  на свій розсуд є неправомірним.

Доводи про те, що позивачем до дебіторської заборгованості безпідставно включено   суму залізничного тарифу в розмірі 3702,00 грн., сплачену відповідачем безпосередньо ДП “Придніпровська залізниця”, а не ДП “Ровенькиантрацит” та  яка відсутня у бухгалтерському обліку ВАТ “Дніпроенерго” є необґрунтованими, оскільки докази заліку вимог на цю суму у встановленому порядку  відсутні. Автоматичне зарахування не може мати місця. Відповідач не був позбавлений вимагати повернення безпідставно перерахованих коштів у встановленому порядку.

Посилання відповідача на рахунок № 712348 від 28.08.2003, за яким відповідачем   не визнається сума 778,37 грн. безпідставне, оскільки платежі за цим рахунком не є предметом заявлених позивачем вимог та предметом розгляду даної  справи.

Заперечення відповідача щодо суми 31217,80 грн., обґрунтовані підписаними позивачем актами звірки № 41 від 08.08.2002, від 05.02.2002, від 06.03.2002 та від 06.03.2002, які засвідчують різницю по перерахунку якості поставленої продукції та недопоставку продукції, також безпідставні, оскільки ці акти відображують інші партії поставок вугільної продукції,  ніж ті, що стосуються предмету позову.

Таким чином, слід визнати, що заперечення  відповідача знаходяться поза межами заявлених позивачем вимог і стосуються інших відносин, які  могли б бути предметом окремих проваджень.

Враховуючи те, що рішенням господарського суду Запорізької області від 06.03.2007 у справі № 19/202/06 з відповідача на користь позивача стягнуто 10245,92 грн. витрат на державне мито та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, виходячи з розміру суми вимог, щодо яких згідно з постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2007 у справі № 19/202/06 вирішено спір на новому розгляді у даній справі, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути  343,23 грн. витрат на державне мито та 3,95 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги в частині стягнення з ВАТ “Дніпроенерго” на користь ДП “Ровенькиантрацит” 34344,86 грн. задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго” (69006, м.Запоріжжя, вул..Добролюбова, 20, ) на користь державного підприємства “Ровенькиантрацит” (94700, м.Ровеньки Луганської області, ) 34344,86 грн. основного боргу, 343 грн. 23 коп. витрат на державне мито та 3 грн. 35 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ на примусове стягнення.

Суддя                                                      Р.Ніколаєнко