ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.12.07                                                                                           Справа  № 1/1097-26/410

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                         П.Д. Скрутовський

Я.О. Юрченко

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ «Електрон Банк»за № 12-1/5294 від 26.10.06р.

на рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06р.

у справі № 1/1097-26/410

за позовом ВАТ «Електрон Банк», м. Львів,

до відповідача ТзОВ «Парфумерно-косметичний комбінат «РОСО», с. Малі Підліски, Львівської обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ДПІ у Жовківському районі Львівської області, м. Жовква

про визнання права іпотеки та звернення стягнення на земельну ділянку.

за участю представників:

від позивача: Буковинський Т.Й. – довіреність № 12-1/6487 від 12.10.07р.;

від відповідача: Шипка О.Р. –довіреність № 46 від 11.12.07р.;

від третьої особи: не з’явився.

Розпорядженням від 16.10.07 р. голови Львівського апеляційного господарського суду матеріали справи № 1/1097-26/410 з апеляційною скаргою передано колегії у складі головуючого судді –Слука М.Г., суддів –Краєвська М.В. і Скрутовський П.Д.

Ухвалами від 16.10.07 р., 13.11.07 р. відкладався розгляд апеляційної скарги.

12.11.07 р. розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суддів.

До початку судового засідання представникам сторін роз’яснено права обов’язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено:

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.10.06 р. у справі № 1/1097-26/410 (суддя Деркач Ю.Б.) в задоволенні позовних вимог про визнання права іпотеки та звернення стягнення на земельну ділянку, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: між сторонами укладений договір іпотеки від 12.01.06 р. на майновий комплекс заводу скловиробів в м. Буськ, який реалізовано на прилюдних торгах; відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди; відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівдю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цивільного призначення, у розмірах встановлених договором, а якщо договором розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування; набувачем майнового комплексу є ТзОВ «Еліт Метал», яке має право на земельну ділянку в зв'язку з переходом до нього права власності на нежитлові приміщення; позивач не надав суду доказів поділу в натурі спірної земельної ділянки на вул. Івасюка, 3 в м. Буськ; всі активи відповідача, в т.ч. і земельна ділянка загальною площею 2,1044 га., яка розташована на вул. Івасюка, 3 в м. Буськ знаходяться в податковій заставі; відповідно до п/п 8.6.3 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільвими фондами»№ 2181-XIV від 21.12.2000 року (надалі ЗУ № 2181), забороняється надавати майно, що перебуває у податковій заставі, у наступну заставу.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки винесене  внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: предметом позову є зобов'язання відповідача передати в заставу позивачу земельну ділянку, що випливає з кредитного договору; судом допущено неправильне застосування матеріального права –ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК України; судом допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими (п. 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України), неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК України), суд прийняв рішення про права та обов'язки особи, що не була залучена до участі в справі (п. 3 ч. 2 ст. 104 ГПК України); просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06 р., прийняти нове рішення, яким зобов'язати відповідача передати в заставу позивачу земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н., м. Буськ, вул. Івасюка, 1, загальною площею 2,1044 га., шляхом укладення іпотечного договору.

Відповідач у відзиві і доповненні до відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що: позивачем створювались умови при яких предмет іпотеки реалізований на прилюдних торгах за суттєво заниженою ціною; сторонами іпотечного договору від 25.06.04 р. оцінено вартість предмету іпотеки на загальну суму 25 727 837 грн.; станом на вересень 2004 року загальна сума кредиторської заборгованості склала 314 928,69 дол. США, 534 293,41 рос. руб., 382 345 євро, 8 085 788 грн., а отже вартість іпотеки повністю покривала суму отриманого кредиту; згідно експертного висновку, ринкова вартість об'єктів визначена на суму 13 554 992 грн., а виконавчий збір –1 606 841,71 грн., де ініціатором такої оцінки був позивач; позивач не вправі змінити предмет і підставу позову; припинення договорів по забезпеченню виконання кредитного договору не є безумовною підставою для укладення нового договору іпотеки, а тому непогашена заборгованість повинна стягуватися в судовому порядку, а не шляхом укладення нових іпотечних договорів; відповідач не вправі передавати в іпотеку земельну ділянку, оскільки на момент прийняття судом рішення на все рухоме та нерухоме майно накладено арешт ДВС Жовківського р-ну та податкова застава ДПІ у Жовківському р-ні., а ухвалою господарського суду Львівської області від 10.11.06 р. у справі № 6/182-29/275 порушено справу про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; ухвалою від 04.12.06 р. введено процедуру розпорядження майном боржника; просить залишити рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06 р. без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в листі від 17.12.07 р. (вх. № 10587 від 17.12.07 р.) повідомила суду апеляційної інстанції про те, що податковий борг відповідача виник станом на 01.04.06 р. на суму 27 980,5 грн. в зв’язку з несплатою задекларованих зобов’язань з ПДВ, внаслідок чого 07.04.06 р. ДПІ виписано першу податкову вимогу, а 11.04.06 р. описано активи на суму 59 431,2 грн. (склад відкритий для збереження піску і склад деревообробних конструкцій). В зв’язку з збільшенням податкового боргу станом на 01.06.06 р. на суму 258 591,89 грн. задекларованих зобов’язань з ПДВ, ДПІ у Жовківському р-ні доописано активи, на які поширюється податкова застава на суму 118 759,09 грн. (земельна ділянка площею 2,1044 га. на суму 104 045,43 грн. і земельна ділянка площею 0,32 га. на суму 14 713,66 грн.). ДПІ у Жовківському р-ні не погоджується з твердженням позивача, щодо відсутності податкової застави, вважає рішення суду першої інстанції правомірним.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06 р. у справі № 1/1097-26/410, виходячи з такого:

Позов пред’явлено про визнання за позивачем права іпотеки на земельну ділянку, яка належить відповідачу та знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н., м. Буськ, вул. Івасюка, 1, загальною площею 2,1044 га. та звернення стягнення на ту ж земельну ділянку, а також надати право позивачу на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку»№ 898-IV від 05.06.03 р. (надалі ЗУ № 898), реалізувати зазначену вище ділянку шляхом продажу від власного імені будь-якій третій особі –покупцеві.

Заявою № 12-1/603 від 16.02.06 р. позивач змінив підстави та предмет позову на спонукання відповідача передати в заставу позивачу земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н., м. Буськ, вул. Івасюка, 1, загальною площею 2,1044 га., шляхом укладення іпотечного договору, а також накласти арешт на вказану земельну ділянку (а.с. 16 т. 3).

Як видно з матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір № КР 21022 від 05.03.03 р., згідно якого позивач зобов’язався відкрити відповідачу мультивалютну кредитну лінію на суму 1 500 000 доларів США (а.с. 15 т. 1). Надалі додатками №№ 01, 02, 03, 25, 41, 44, 63, 71, 80, 82 (а.с. 20-22, 106-111 т. 1) сторони вносили зміни до кредитного договору в сторону збільшення кредитування.

З метою забезпечення виконання взятих на себе відповідачем зобов’язань за кредитним договором № КР 21022 від 05.03.03 р., сторони уклали договір іпотеки від 25.06.04 р., за яким відповідач передав в іпотеку позивачу майновий комплекс заводу скловиробів, що знаходиться в м. Буськ на вул. Івасюка, 3 та нерухоме майно (будівлі та споруди) (п. 2 договору, а.с. 31 т. 1), технологічне та інше обладнання, згідно переліку і акту погодження договірної вартості (а.с. 35-47 т. 1). Загальна сума за договором іпотеки становить –25 727 837 грн.

Крім цього, між сторонами укладено договір застави від 13.03.03 р. на цілісний майновий комплекс хлібозаводу та незавершене будівництво заводу скловиробів, загальною вартістю застави на суму 16 003 500 грн. (а.с. 56-58 т. 1).

При реалізації предмету іпотечного договору і договору застави, майно реалізовано на прилюдних торгах за 13 557 000 грн. Продавцем майнового комплексу заводу скловиробів, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н., м. Буськ, вул. Івасюка, 3, виступив позивач, а покупцем –ТзОВ «Еліт Метал», м. Київ, вул. Щорса, 29, що підтверджується ксерокопією протоколу проведення прилюдних торгів № 5140637-ПТ від 12.01.06 р. (а.с. 42 т. 3).

Як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ст. 377 ЦК України, з переходом права на нерухоме майно, переходить право на земельну ділянку в розмірах встановлених договором.

Оскільки, при реалізації майна на прилюдних торгах не визначено розмір земельної ділянки, яка переходить до покупця (ТзОВ «Еліт Метал»), то суд не може встановити розмір земельної ділянки, яка могла би бути передана власником в заставу.

Земельна ділянка загальною площею 2,1044 га. на вул. Івасюка, 1 в м. Буськ і земельна ділянка на вул. Чорновола в с. Малі Підліски, Жовківського р-ну, Львівської обл., а також склади для зберігання піску і деревообробних конструкцій в м. Буськ на вул. Івасюка, 1, майно яких описане, передане в податкову заставу, згідно актів від 11.03.06 р. і 06.06.06 р. (а.с. 60-72 т. 3).

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ № 898, у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку.

Оскільки, спірна земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень (а.с. 61-71 т. 3) як податкова застава, то будь-яка передача земельної ділянки, укладення договору (застави) іпотеки без згоди органу ДПІ, неможливе.

Укладаючи кредитний договір № КР 21022 від 05.03.03 р., в п. 4.23 сторони передбачили можливість передачі в заставу позивачу спірної земельної ділянки на протязі 30 днів з моменту переходу права власності на земельну ділянку.

Договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки укладено 30.08.02 р. (а.с. 96 т. 3).

Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку видано відповідачу 25.02.05 р. (а.с. 97 т. 3), і на протязі 30 днів сторони не виявили свого бажання укласти договір застави спірної земельної ділянки, а отже умова передбачена п. 4.23 договору № КР 21022 від 05.03.03 р., втратила чинність.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 10.11.06 р. порушив провадження у справі № 6/182-29/275 про банкрутство відповідача, призначено розпорядника майна відповідача, а отже приймалися заяви кредиторів про грошові вимоги, що мав можливість зробити і позивач у випадку документального обґрунтування боргу.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції досліджено всі обставини справи, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06 р. у справі № 1/1097-26/410.

Керуючись ст.ст. 91, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 20.10.06р. у справі № 1/1097-26/410 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Матеріали даної справи, а також справи № 6/182-29/275 повернути до господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                                            Слука М.Г.

Судді                                                                                 Скрутовський П.Д.

Юрченко Я.О.

Повний текст постанови виготовлено і підписано членами колегії 10.01.2008 року.