ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 р.
№ 10/197/06-НР

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Козир Т. П.- головуючого, Мележик Н. І., Подоляк О. А., за участю представників сторін: позивача –Науменка А. М. дов. № 9180 від 29.12.2005 року, відповідача-3 –Щербакової В. Ю. дов. № 1031/07 від 17.10.2007 року, Пужакової О.В. дов. № 1027/07 від 17.10.2007 року,

розглянувши касаційну скаргу ЗАТ «Альфа-Банк»на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 2 жовтня 2007 року у справі господарського суду Миколаївської області за позовом АКБ «Форум»до ТОВ «Агропродукт», ВАТ «Агроекспорт», ЗАТ «Альфа-Банк»про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

У березні 2006 року АКБ «Форум»звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агропродукт»(далі –відповідач-1), ВАТ «Агроекспорт»(далі –відповідач-2), ЗАТ «Альфа-Банк»(далі –відповідач-3). Просив стягнути солідарно з відповідачів 3182257 гривень, посилаючись на порушення відповідачами зобов’язань з випуску облігацій, поручителя і андерайтера.

Справа розглядалася судами неодноразово.

У червні 2007 року позивач уточнив позовні вимоги. Зазначив, що відповідач-2 –ЗАТ «Агроекспорт»ліквідоване та виключене з державного реєстру, а відповідач-1 заявив про дефолт по своїх облігаціях, тому одержати борг з них неможливо.

Просив стягнути борг солідарно з відповідача-1 і відповідача-3 на підставі норм зобов’язального права.

У липні 2007 року позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача-1 і відповідача-3 на підставі ст. 1190 ЦК України солідарно шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідачів.

Вважає, що відповідач-3 повинен відповідати за шкоду на підставі ст.1166 ЦК України, тому що не виконав свої зобов’язання агента з виплат за облігаціями: не уклав угоду купівлі-продажу з позивачем і не перерахував останньому коштів.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 1 серпня 2007 року позов задоволено за рахунок першого відповідача.

З ТОВ «Агропродукт»на користь АКБ «Форум» стягнено 2900000 гривень основного боргу.

У позові до ЗАТ «Альфа-Банк»відмовлено.

Припинено провадження у справі в частині вимог до ВАТ «Агроекспорт».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 2 жовтня 2007 року рішення суду змінено.

Позов задоволено.

З ТОВ «Агропродукт» та ЗАТ «Альфа-Банк»на користь АКБ «Форум» стягнено 2900000 боргу солідарно.

У касаційній скарзі ЗАТ «Альфа-Банк»просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити без зміни, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.ст.526, 554, 1000 і 1003 ЦК України.

Вважає стягнення коштів саме з нього безпідставним і необґрунтованим.

Вказує, що він діяв у повній відповідності до Інформації про випуск іменних процентних облігацій і договору доручення, а викуп облігацій не відбувся не з його вини, а через брак коштів у емітента, який не забезпечив ними повіреного для викупу цінних паперів.

У судове засідання не з’явилися представники ТОВ «Агропродукт».

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників ТОВ «Агропродукт».

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з останніх уточнень позовних вимог, АКБ «Форум»просив стягнути з ЗАТ «Альфа-банк»шкоду на  підставі ст.1166 ЦК України.

Відповідно  до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірною… бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов’язання з відшкодування шкоди є деліктними –позадоговірними.

Для застосування деліктної відповідальності необхідним є наявність складу правопорушення, а саме одночасно 4-х умов: протиправної поведінки особи, у даному випадку –бездіяльності; шкідливого результату такої поведінки –шкоди; причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Судом встановлено, що 15 березня 2005 року зборами учасників ТОВ «Агропродукт», оформленими протоколом № 6, прийнято рішення про емісію облігацій.

Інформація про випуск іменних процентних облігацій ТОВ «Агропродукт»була опублікована в газеті «Бюлетень. Цінні папери»№ 101-102 від 6 травня 2005 року.

Згідно з цією Інформацією 19 травня 2005 року позивач та відповідач-1 уклали договір купівлі-продажу цінних паперів № Т-110/05; 134-К у кількості 5000 штук номінальною вартістю 1000 гривень.

20 травня 2005 року між позивачем та відповідачами - 1, 2 укладено договір поруки, за яким відповідач –2 зобов’язався у повному обсязі відповідати за виконання першим відповідачем (емітентом) зобов’язань за вказаним договором купівлі-продажу цінних паперів згідно Інформації, у тому числі за виплати процентного доходу та за достроковий викуп облігацій відповідно до порядку дострокового викупу облігацій згідно Інформації.

На виконання зобов’язань за договором купівлі-продажу відповідач-1 сплатив процентний дохід позивачу за перший купонний період із значною затримкою та не сплатив процентний дохід за другий купонний період.

Згідно п.2.1 і 1.10 вказаного договору купівлі-продажу цінних паперів позивач перерахував грошові кошти за облігації в кількості 5000 штук в сумі 5038650 гривень, згодом реалізував частину облігацій і на момент вирішення спору мав 2900 облігацій номінальною вартістю 2900000 гривень.

За умовами пунктів 13.1 і 14.3 Інформації ЗАТ «Альфа-Банк», як агент з виплат, повинен був за дорученням та за рахунок коштів відповідача-1 виплатити позивачу процентний дохід у розмірі 17,5 відсотків протягом 2-х банківських днів з 16 серпня 2005 року по 14 листопада 2005 року.

Відповідач-1 не виконав своє зобов’язання сплатити процентний дохід.

За пунктом 1.1 договору поруки від 20 травня 2005 року достроковий викуп облігацій відбувається на підставі Інформації, згідно п.14.3 якої позивач звернувся до ЗАТ «Альфа –Банк»- агента з виплат з повідомленням вих. № 4269/3.2 від 1 листопада 2005 року про намір здійснити достроковий продаж цінних паперів.

За п.14.3 інформації ЗАТ «Альфа –Банк»був зобов’язаний за дорученням та за рахунок  коштів першого відповідача укласти договір купівлі-продажу цінних паперів із позивачем за номінальною вартістю облігацій.

ЗАТ «Альфа –Банк»не уклав угоди про купівлю-продаж облігацій з позивачем і не перерахував позивачу грошові кошти з вини відповідача-1, який не виконав свої зобов’язання за договором купівлі –продажу облігацій № Т-110/05;134-К і не надав відповідачу-3 кошти на достроковий викуп облігацій.

ЗАТ «Альфа –Банк»діяв на підставі та в межах договору доручення на обслуговування та розміщення цінних паперів № 1-Е від 28 квітня 2005 року, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-3.

Згідно ст.ст.1000, 1003 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов’язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки довірителя.

При виконанні договору доручення ЗАТ «Альфа –Банк»діяв в межах своїх обов’язків, що засвідчено актом від 2 червня 2006 року проведення позапланової перевірки дотримання ліцензійних умов провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів.

За таких обставин місцевий господарський суд вірно визначив правову природу відносин сторін як договірні зобов’язання, а не деліктні, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, прийшов до юридично обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для покладення відповідальності на відповідача-3 за невиконання зобов’язань відповідачем-1 і його поручителем та обґрунтовано відмовив у позові до ЗАТ «Альфа –Банк».

Суд апеляційної інстанції юридичних висновків місцевого господарського суду не спростував, помилково кваліфікував спірні правовідносини в цілому як деліктні, а тому безпідставно стягнув із ЗАТ «Альфа –Банк»вартість не викуплених достроково за договором облігацій солідарно з відповідачем-1.

За таких обставин постанову суду апеляційної інстанції визнати законною не можна, тому вона підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду законне і обґрунтоване, отже, зміні не підлягає.

Керуючись  ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 2 жовтня 2007 року.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 1 серпня 2007 року залишити без зміни.

Головуючий                                                       Т. Козир

Судді                                                                   Н. Мележик

О. Подоляк