ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  39/60

12.11.07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "СіЕл форс"

до                  Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради

України

про                стягнення 135504,00 грн.

Суддя   Гумега О.В.

Представники:

Від позивача  Семенець С.В.

Від відповідача Кравченко В.М.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СіЕл форс" (позивач) звернулося з позовом до Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України (відповідача) про  стягнення 135504,00 грн. Позовні вимоги позивач  обґрунтовує  тим, що відповідач неналежним  чином виконав  свої  зобов‘язання  по  оплаті.

Ухвалою суду від 24.09.2007р. порушено провадження у справі № 39/60 та призначено справу до розгляду на 08.10.2007р. об 11:10 год.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві.

Ухвалою суду від 08.10.2007р.  розгляд  справи  відкладено на  22.10.2007  року,  відповідно до ст. 77  ГПК України.

В судовому  засіданні, призначеному на 22.10.2007 року  оголошувалася  перерва  до  12.11.2007 року.

В судовому засіданні, призначеному на 12.11.2007 р., за  згодою  представників  сторін,  оголошувалися вступна  та  резолютивна  частини   рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2007 між позивачем по справі –Товариством з обмеженою відповідальністю “СіЕл форс”  та відповідачем –Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної ради України був укладений Договір  купівлі-продажу продукції № 5/03-07. Відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов‘язання продати, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити цемент ПЦ I -500, ПЦ II/АШ -400 на умовах тендерної пропозиції поданої на відкриті торги, які відбулися 12.02.2007.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, на момент укладання договору ціна з врахуванням транспортних витрат складала  на ПЦ І-500 –523,00 грн., а на ПЦ ІІ/АШ-400 –463,00 грн. При цьому п. 4.3. Договору  було передбачено право позивача змінювати ціну на продукцію у зв’язку зі змінами цін виробника за умови повідомлення про це відповідача не менше чим за три дні. Цим же пунктом договору передбачено, що узгодження нової ціни здійснюється шляхом складання доповнень до договору.

В судовому засіданні було встановлено, що у квітні 2007 року ВАТ “Подільський цемент”, регіональним ділером якого є позивач, змінював ціну на продукцію (цемент) декілька разів. Факт належного повідомлення позивачем відповідача про зміну ціни на цемент сторонами не заперечується, а погодження нової ціни на продукцію підтверджується доповненням №1 від 02.04.2007 та доповненням №2 від 16.04.2007.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що  позивач не мав права збільшувати ціну, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”  коригування ціни по договору можливе лише тільки у разі отримання відповідного висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель.

Проте,  суд приймає до уваги, що ч.2 ст. 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти", у тій редакції, на яку посилається відповідач, було викладено у відповідності зі змінами, внесеними  Законом України від 01.12.2006 №424-V.

Дійсно, відповідно до зазначеного вище закону в абзаці 5 ч.2 ст. 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” слова “при проведенні торгів із зменшенням ціни (редукціону)” було замінено словами “у порядку, передбаченому цим Законом”, а слова “передбачених цим Законом” замінені словами “коригування ціни договору в разі отримання відповідного позитивного висновку Комісії”.

Проте, суд враховує, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 01.12.2006 року  №424-V цей Закон набирає чинності через 60 днів з дня його опублікування. Відповідно ж до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 01.12.2006 року №424-V процедури закупівель, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до порядку, встановленого до набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що Закон України від 01.12.2006 №424-V був офіційно опублікований у офіційному виданні Верховної Ради України “Голос України” 10.01.2007 (№ 2). Таким чином вказаний вище закон набрав чинності 12.03.2007.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку, що під час проведення процедури закупівель, а саме: торгів, що відбулися 12.02.2007 року та у момент укладання договору купівлі-продажу продукції від 21.02.2007 року , зміни внесені Законом України від 01.12.2006 року  №424-V до Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” ще не набрали чинності.

За таких обставин, суд погоджується із твердженням позивача про те, що коригування ціни за договором купівлі-продажу продукції від 21.02.2007 року не потребує обов‘язкового отримання відповідного позитивного висновку Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель.

Позивачем  була направлена відповідачу цінова довідка Торгово-промислової палати України від 18.05.2007 року №1288/03-8е про  те, що ціна на цемент у квітні 2007 року об’єктивно зросла на 30 відсотків, що  на думку суду підтверджує  настання підстав об‘єктивного характеру, необхідних для коригування ціни. Крім того, суд враховує, що п. 4.3. Договору  передбачає право позивача на зміну ціни на продукцію, у зв’язку зі змінами  цін виробника.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що на момент укладання договору ціна з врахуванням транспортних затрат та ПДВ складала  на цемент ПЦ І-500 –523,00 грн. за 1 тону, а на цемент ПЦ ІІ/АШ-400 –463,00 грн. за 1 тону. У період з 04.03.2007 по 28.03.2007 включно, позивачем було відвантажено відповідачу цемент ПЦ ІІ/АШ-400  кількістю  1 275 тон –за ціною 463,00 грн. за 1 тону, на загальну суму 590 325 грн. Зазначені обставини підтверджуються видатковими накладними №РН-0000024 від 04.03.2007 р.,   №РН-0000025 від 04.03.2007 р.,  №РН-0000038 від 09.03.2007 р., №РН-0000039 від 17.03.2007 р., №РН-0000040 від 19.03.2007 р., №РН-0000053 від 19.03.2007 р., №РН-0000054 від 25.03.2007 р.,  №РН-0000055 від 28.03.2007 р., №РН-0000064 від 28.03.2007 р.

Оплата відповідачем поставленої продукції була здійснена частково, що підтверджується виписками по рахунку. Станом на 30.03.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем за раніш поставлену продукцію складала 65746,00 грн.

Також судом встановлено, що 02.04.2007  року між позивачем та відповідачем було підписано доповнення № 1 до договору, згідно якого ціна з врахуванням транспортних затрат та ПДВ складала  на цемент ПЦ І-500 –570,00 грн.  за 1 тону та на цемент ПЦ ІІ/АШ-400 –495,00 грн. за 1 тону.

У період з 02.04.2007 по 11.04.2007 року включно, позивач відвантажив відповідачу цемент ПЦ ІІ/АШ-400  кількістю  281 тону - за ціною 495,00 грн. за 1 тону, на загальну суму 139095 грн. (з врахуванням транспортних затрат та ПДВ).  Факт відвантаження  вказаної продукції та її ціни підтверджується видатковими накладними: №РН-0000066 від 02.04.2007,   №РН-0000070 від 11.04.2007.

Оплата відповідачем зазначеної продукції здійснювалась частково, станом на 11.04.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем по Договору складала 139095,00 грн.

Судом встановлено, що 16.04.2007 між позивачем та відповідачем було підписано доповнення №2 до договору, відповідно до якого ціна з врахуванням транспортних затрат та ПДВ складала  на цемент ПЦ І-500 –640,00 грн. за 1 тону та на ПЦ ІІ/АШ-400 –555,00 грн. за 1 тону. У період з 18.04.2007 року по 24.04.2007 року включно, позивач відвантажив відповідачу цемент  ПЦ ІІ/АШ-400  кількістю  851 тону - за ціною 555,00 грн. 00 коп. за 1 тону, на загальну суму 472305 грн. (з врахуванням транспортних затрат та ПДВ). Зазначені обставини підтверджуються видатковими накладними: №РН-0000071 від 18.04.2007 р., №РН-0000080 від 19.04.2007 р., №РН-0000081 від 22.04.2007 р.,  №РН-0000082 від 24.04.2007 р.

Оплата відповідачем зазначеної продукції здійснювалась частково, станом на 28.04.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем по Договору складала 82722,00 грн.

Також судом встановлено, що  28.04.2007 позивач підняв ціну на цемент ПЦ ІІ/АШ-400, яка із врахуванням транспортних затрат та ПДВ склала 588,00 грн. за 1 тону. У період з 28.04.2007 р. по 07.05.2007 р. включно, позивачем було   відвантажено на користь відповідача цемент ПЦ ІІ/АШ-400 кількістю 908 тон –за ціною 588,00 грн. за 1 тону, на загальну суму 533904,00 грн. (з врахуванням транспортних затрат та ПДВ).  Факт відвантаження  позивачем та прийняття відповідачем зазначеної кількості продукції за новою ціною підтверджується видатковими накладними: №РН-0000086 від 28.04.2007 р.,   №РН-0000087 від 28.04.2007 р., №РН-0000088 від 29.04.2007 р., №РН-0000092 від 01.05.2007 р., №РН-0000093 від 03.05.2007 р., №РН-0000094 від 06.05.2007 р., №РН-0000095 від 07.05.2007 р.  Оплата відповідачем зазначеної продукції здійснювалась частково, що підтверджується виписками по рахунку. Станом на 18.05.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем по Договору складала 135504,00 грн.

Ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем продукції за новими цінами із одночасним підписанням зазначених вище товаросупроводжувальних документів, в яких така нова ціна була зазначена, а також її часткова оплата, свідчить про прийняття відповідачем пропозиції позивача щодо зміни ціни на продукцію та укладення доповнень до договору шляхом складання декількох документів, у відповідності до п. 4.3 Договору купівлі-продажу продукції № 5/03-07 від 21.02.2007.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.  Договором  є  домовленість   двох  або більше   сторін, спрямована на встановлення, зміну  або  припинення   цивільних  прав  та обов‘язків (ч. 1 ст. 626  ЦК України).   Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Якщо  у  зобов‘язанні    встановлений  строк  (термін)  його виконання,  то  воно  підлягає   виконанню   у  цей  строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 610  ЦК України  встановлено, що  порушенням  зобов‘язання  є його  невиконання, або виконання  з  порушенням  умов.

Відповідно до п. 4.2 Договору відповідач повинен був здійснювати оплату за продукцію протягом трьох днів з моменту її отримання.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з моменту підписання Договору позивачем було відвантажено на користь відповідача продукції на загальну суму 1735629,00 грн. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач перерахував за Договором на поточний рахунок позивача 1600125,00 грн. за поставлену по Договору продукцію. Отже, розмір заборгованості відповідача за Договором купівлі-продажу продукції № 5/03-07 від 21.02.2007 року складає 135504,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.   За  таких  обставин,  позовні вимоги є  обґрунтованими та підлягають  задоволенню  в  повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України (01021, м. Київ, вул. Шовковична, 12-Б; р/р №0101 в Солом‘янській філії АКБ “Київ”, МФО 300681; ), а  в разі  відсутності  грошових  коштів  з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СіЕл форс” (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 52-А; р/р №1359 в ВАТ “Банк “Демарк”, м. Чернігів, МФО 353575; ) 135504,00 грн. (сто  тридцять п‘ять тисяч п‘ятсот  чотири грн.) заборгованості, 1355,04 (одну тисячу триста  п‘ятдесят п‘ять грн., 04  коп.)  державного мита та 118,00 (сто  вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати  наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                          Гумега  О.  В

Рішення  підписане

15.11.2007  року