ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 2-26/7879-2006

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Цвєтков О.Я. –дов. від 12.08.2005 року
Мишко О.В. –дов. від 16.07.2007 року
Саноцька В.В. –дов. від 02.10.2007 року

відповідача
Хлібодар І.А. –дов. від 01.03.2006 року
Федоренко Н.М. –дов. від 30.01.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кримської філії

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду

від
15.08.2007 року

у справі
№ 2-26/7879-06 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кримської філії

до
Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Кримтел"

про
врегулювання розбіжностей

ВСТАНОВИВ:

У судових засіданнях 27.11.2007 року та 30.11.2007 року оголошувалась перерва відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Кримтел" про врегулювання розбіжностей по договору "Про надання місця в телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком" №237и-03-05 від 06.12.2005 року та прийняття такого рішення: прийняти та затвердити в редакції позивача відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року умови, які визначені п.п. 1.2, 2.2.1, 2.3.3, 3.1, 3.4, 10.6; інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року.

Позовні   вимоги   обґрунтовані  тим, що дані, вказані в додатку № 1 в редакції відповідача, не відповідають наявним у позивача даним, що свідчить про прокладення кабелю у телефонній каналізації без дозволу позивача, що є порушенням встановленого порядку надання місця в телефонній каналізації та має за мету уникнути обов'язку відповідача сплатити вартість наданих послуг. Крім того, позивач зазначає, що як вбачається з затверджених позивачем та відповідачем актів звіряння кількості каналів кабельної каналізації, наданих для прокладення кабелю ТОВ ВК "Кримтел", станом 01.02.2002 року та на 01.04.2005 року визначена протяжність кабелів, що прокладені ТОВ ВК "Кримтел" у телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком", а додаток № 1 в редакції відповідача не відповідає також цим актам, що є підтвердженням обґрунтованості вимог позивача.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2007 року (суддя Проніна О.Л.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року (судді: Прокопанич Г.К. –головуючий, Щепанська О.А., Гонтар В.І.) по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи судові рішення господарські суди з посиланням на статтю 181 Господарського кодексу України, Закон України "Про ціни і ціноутворення" зазначають про те, що позовні вимоги носять характер переддоговірного спору, а тому підлягають врегулюванню на підставі норм Господарського кодексу України та спеціального законодавства, яким є Закон України "Про телекомунікації". Крім того, суд також зазначає, що неправомірними є посилання  позивача на необхідність встановлення вільної ціни для розрахунків за договором та обов'язковості її прийняття відповідачем, оскільки, відповідно до статті 3 Закону України "Про ціни та ціноутворення" формування цін направлено, насамперед, на створення рівних економічних умов і стимулів для розвитку всіх форм власності, економічної самостійності підприємств, збалансування ринку засобів виробництва, товарів  і послуг та протидії монопольним тенденціям виготовлювачів продукції, товарів і послуг.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2007 року по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України, статей 31, 38 Закону України "Про телекомунікації", статті 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення". Заявник зазначає, що судами взагалі проігноровано посилання позивача на акти звіряння кількості наданих каналів, що є порушенням вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить рішення та постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Позивач надав клопотання про повне фіксування судового засідання технічними засобами, яке відхилено колегією суддів з огляду на те, що, за змістом частини 7 статті 811 Господарського процесуального кодексу України, фіксування  судового  процесу   з допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої або апеляційної інстанції при розгляді справи по суті.

Позивач надав клопотання про оголошення повного тексту постанови. 29.11.2007 року позивач звернувся до суду з клопотанням про оголошення вступної та резолютивної частини постанови та просив клопотання про оголошення повного тексту постанови вважати відкликаним.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судових засіданнях, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення    місцевого    господарського    суду    та    постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції, листом від 06.12.2005 року №06/4-321 Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Кримтел" проект договору №237и-03 від 06.12.2005 року про надання в користування місця в телефонній каналізації Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", а також додаток №1 “Технічні відомості з надання у користування місця в телефонній каналізації”, додаток №2 “Розрахунки вартості послуг з надання місця для прокладки кабелю в телефонній каналізації”, №3 “Розрахунок вартості послуг з надання місця в телефонній каналізації”, які є невід’ємною частиною договору.

Листом від 06.03.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю ВК "Кримтел" повернуло підписаний договір з протоколом розбіжностей.

27.03.2006 року Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до господарського суду з позовом про врегулювання розбіжностей по договору "Про надання в користування місця в телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком" №237и-03-05 від 06.12.2005 року, прийнявши щодо цих умов таке рішення: прийняти та затвердити в редакції позивача відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року умови, які визначені п.п. 1.2, 2.2.1, 2.3.3, 3.1, 3.4, 10.6; інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного  документа,  підписаного  сторонами  та  скріпленого печатками.   Допускається   укладення  господарських  договорів  у спрощений  спосіб,  тобто  шляхом  обміну  листами,  факсограмами, телеграмами,  телефонограмами  тощо,  а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень,  якщо  законом  не  встановлено спеціальні  вимоги  до  форми  та  порядку  укладення  даного виду договорів.

Проект  договору  може  бути  запропонований  будь-якою  з сторін.  У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами  оформляє  договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає  один  примірник  договору  другій  стороні  або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За  наявності  заперечень  щодо  окремих   умов   договору сторона,   яка   одержала   проект   договору,   складає  протокол розбіжностей,  про що  робиться  застереження  у  договорі,  та  у двадцятиденний   строк  надсилає  другій  стороні  два  примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона,  яка одержала протокол розбіжностей до  договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою  стороною  та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У  разі  досягнення  сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена    у    письмовій    формі   (протоколом   узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору,   заснованого   на  державному  замовленні  або  такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону,  або сторона -  виконавець  за  договором,  що  в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку  товарів  (робіт,  послуг), яка  одержала  протокол  розбіжностей,  не  передасть у зазначений двадцятиденний  строк   до   суду   розбіжності,   що   залишилися неврегульованими,   то   пропозиції   другої   сторони  вважаються прийнятими.

Враховуючи викладене, господарські суди дійшли висновку, що звернення до суду з відповідним позовом повністю відповідає положенням статті 181 Господарського кодексу України.

Відповідно   до   Роз'яснень   Пленуму   Верховного Суду   України,    викладених пунктах 1, 6 постанови від 29.12.1976 року №11 "Про судове рішення",  рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства   і   всебічно   перевіривши всі обставини справи;   вирішив   справу у відповідності з нормами  матеріального   права,   що  підлягають  застосуванню  до  даних правовідносин, а за їх відсутності —на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як вбачається з позовної заяви, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Кримтел" про врегулювання розбіжностей по договору "Про надання у користування місця в телефонній каналізації ВАТ "Укртелеком" №237и-03-05 від 06.12.2005 року, та просило врегулювати розбіжності по договору №237и-03-05 від 06.12.2005 року, прийнявши щодо цих умов таке рішення: прийняти та затвердити в редакції позивача відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року умови, які визначені пунктами 1.2, 2.2.1, 2.3.3, 3.1, 3.4, 10.6; інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року.

Будь-які заяви та клопотання щодо уточнення чи зміни позовних вимог в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 84 Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського  суду  ухвалюється  іменем  України і складається із вступної,  описової,  мотивувальної і  резолютивної частин, при цьому: у  мотивувальній  частині  вказуються  обставини  справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової  угоди  сторін, якщо  її  досягнуто;  доводи,  за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов  договору  або угоди  сторін;  законодавство,  яким  господарський суд керувався, приймаючи  рішення;  обгрунтування   відстрочки   або   розстрочки виконання рішення; резолютивна частина має містити висновок  про  задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по  кожній  з заявлених вимог.  Висновок  не  може  залежати  від  настання  або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

Однак, як вбачається з рішення та постанови, одна з заявлених позивачем вимог, а саме “інші умови договору вважати врегульованими сторонами у досудовому порядку відповідно до проекту договору № 237и-03-05 від 06.12.2005 року та протоколу розбіжностей до нього від 06.03.2006 року” судами не розглянута, щодо цієї вимоги рішення у справі не прийнято.

Також колегія зазначає, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський   суд   оцінює   докази   за  своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо прийняття пункту 10.6.1 договору в редакції відповідача, господарські суди не звернули уваги на те, що додаток №1 “Технічні дані з надання в користування місця в телефонній каналізації” як в редакції позивача (додаток №1 на 53 аркушах) так і в редакції відповідача (додаток №1 на 133 аркушах), в матеріалах справи взагалі відсутні, зазначені додатки судами не досліджувались.

Відповідно до частини 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок  судового  експерта  для  господарського  суду  не є обов'язковим   і  оцінюється  господарським  судом  за  правилами, встановленими  статтею 43 цього Кодексу.

Крім того, в судових рішеннях відсутні будь-які докази та розрахунки, які б підтверджували, що розрахунок вартості послуг з наданням в користування місця в телефонній каналізації (додаток №2), має бути прийнятий саме в редакції відповідача, враховуючи, що експертиза на зазначене питання відповіді не надала.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України якщо  подані  сторонами  докази є недостатніми, господарський суд   зобов'язаний  витребувати  від  підприємств  та  організацій незалежно  від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для  вирішення  спору.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а також враховуючи, що господарськими судами  порушено вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

При новому розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кримської філії задовольнити частково.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.04.2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року по справі № 2-26/7879-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова