донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.04.2007 р.                                                                            справа №32/391пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Запорощенка М.Д.

суддів
Акулової Н.В.

Волкова Р.В.

при секретарі:
Абдулазізовій О.Д.

за участю  представників сторін :

від позивача :
Писанка І.О. –дов. від 07.08.06.

від відповідача:
Купирьов М.Є. –дов. від 14.11.06.

від 3-ї особи:
не з’явився

від 3-ї особи:
не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України  по Донецькій області м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
30.01.2007 року

у справі
32/391пд

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України  по Донецькій області м. Донецьк

до

Закритого акціонерного товариства “Орендне підприємство “Шахта Жданівська” м. Жданівка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Міністерство палива та енергетики України м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Міністерство вугільної промисловості України м. Київ

про
визнання договору оренди неукладеним

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.01.2007 року у справі           №32/391пд (суддя О.М.Сковородіна) відмовлено в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк до Закритого акціонерного товариства “Орендне підприємство “Шахта Жданівська” м. Жданівка, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні  позивача, Міністерства палива та енергетики України м. Київ та Міністерства вугільної промисловості України м. Київ про визнання договору оренди №1554 від 21.12.2004 року неукладеним.

Рішення господарського суду мотивоване недоведеністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою про його скасування, так як вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить позов задовольнити. В своїй апеляційній скарзі заявник вказує на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не були враховані вимоги частини 2 статті 640 Цивільного кодексу України, а саме: якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. При винесенні оскаржуваного рішення господарський суд не прийняв до уваги той факт, що при укладання договору оренди ЦМК ВП “Шахта “Жданівська” №1554 від 21.12.2004 року  була порушена обов’язкова умова укладання договору оренди державного майна. Так, не отримавши згоди на передачу майна в оренду від органу, уповноваженого управляти цим майном, порушивши процедуру погодження договору, сторонами була порушена процедура укладання договору оренди в цілому.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство “Орендне підприємство “Шахта Жданівська” м. Жданівка, проти апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстави для його скасування відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні  позивача, Міністерство палива та енергетики України м. Київ, наданим їй правом не скористалась, представника у судове засідання не направила, відзив не надала. Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні  позивача, Міністерства вугільної промисловості України м. Київ, надійшов відзив, в якому вона повністю підтримала апеляційну скаргу позивача та просила її задовольнити.

Про час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення  учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області  м. Донецьк (орендодавець за договором) та Закритим акціонерним товариством “Орендне підприємство “Шахта Жданівська” (орендар за договором) 21.12.2004 року був укладений  договір оренди №1554, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, що належить до державної власності –цілісний майновий комплекс “Відособлений підрозділ “Шахта “Жданівська” державного підприємства “Шахтарськантрацит”, склад і вартість якого визначено у відповідності з додатками № 1, 2, 3 до договору оренди, складеним станом на 31.10.04р., вартість якого становить 147747521,65 грн.

Цей Договір укладено строком на 25 років, що  діє з 01.01.2005 року до              31.12.2029 року (п.10.1 Договору).

Як свідчить наявна в матеріалах справи копія листа позивача від 01.11.2004 року №06-7701, надісланого на адресу Міністерства палива та енергетики України (арк.46), підписанню спірного Договору оренди передувало звернення майбутнього орендодавця в порядку ст. 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, до уповноваженого органу управляти об’єктом оренди, щодо отримання згоди на передачу в оренду цілісного майнового комплексу.

Листом від 02.12.2004 року №01/12-94п Міністерство палива та енергетики України повідомило позивача, що не заперечує щодо передачі в оренду цілісного майнового комплексу “Шахта “Жданівська” державного підприємства “Шахтарськантрацит”.

В цьому ж листі, було зазначено, що за умови надходження документів, визначених Законом України “Про оренду державного та комунального майна” Міністерство розгляне їх та прийме остаточне рішення.

Однак, без надіслання додаткових документів на адресу Міністерства палива та енергетики України, сторони підписали Договір оренди №1554.

21.01.2005 року в листі № 01/12-0004 Міністерство палива та енергетики України повідомило позивача, що вважає договір укладеним з порушенням вимог законодавства, і як слід, недійсним.

Рішенням господарського суду Донецької області у справі 12/71пд від         28.04.2005 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2005 року,  в задоволенні позовів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області  м. Донецьк та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, Національної акціонерної компанії “Вугілля України” до Закритого акціонерного товариства “Орендне підприємство” Шахта Жданівська” м. Жданівка, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Міністерство палива та енергетики України та третьої особи з самостійним вимогами на предмет спору: Національної акціонерної компанії “Вугілля України” щодо визнання недійсним договору №1554 від 21.12.04р. було відмовлено.

При цьому, в рішенні суду зазначено, що діюче на час підписання договору оренди законодавство не передбачає можливість визнання правочину недійсним з підстав порушення умов отримання згоди на його укладання. В даному випадку, зміст договору оренди відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 640 Цивільного кодексу України встановлюється момент, з якого договір вважається укладеним.  Так, згідно з частиною 2 цієї статті  якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Законом України “Про оренду державного та комунального майна” у статті 9 передбачений порядок укладання договору оренди. У відповідності до частини 1 даної статті фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном (ч.2 ст.9 цього Закону). Частиною 3 статті 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Якщо орендодавець не одержав у встановлений термін висновків органу, уповноваженого управляти державним майном, дозволу, відмови чи пропозицій від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, укласти договір оренди нерухомого майна з бюджетною установою, організацією, висновків органу Антимонопольного комітету України, укладення договору оренди вважається з цими органами погодженим.

Із аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що отримання згоди від органу, уповноваженого управляти майном, передує укладанню договору оренди.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що згода на передачу в оренду, за приписами Закону України “Про оренду державного та комунального майна” не може вчиняться після підписання договору оренди, і тому, не може впливати на момент, з яким пов’язується його укладання.

Таким чином, посилання позивача на те, що вимоги Закону України “Про оренду державного та комунального майна” щодо надання згоди органом, уповноваженим управляти майном, є  певною дією, з якою пов’язується момент укладання договору, є безпідставними, оскільки укладання самого договору відбувається після отримання згоди органу, уповноваженого управляти майном.

Тобто, отримання згоди на укладання договору, не є  моментом укладання договору, та, не є певною дією, з моменту вчинення якої, договір є укладеним, як це встановлено в статті 640 Цивільного кодексу України.

Господарський суд правомірно вказав на те, що  момент вчинення дій щодо передачі майна (або іншої дії), з яким пов’язується момент укладання договору, віднесений виключно до реальних договорів (правочинів), оскільки така дія відбувається вже після підписання самого договору між сторонами.

Крім цього, судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Як відображено вище, за приписами статті 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орган, уповноважений управляти державним майном, за результатами розгляду поданих йому матеріалів надсилає висновки про узгодження договору оренди чи відмову в укладанні договору.

Тобто процедури попереднього та остаточного узгодження щодо укладання договору оренди в даному випадку не передбачено.

За таких обставин, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк, виходячи з листа Міністерства палива та енергетики України від 02.12.2004 року №01/12-94п, мало всі достатні підстави для того, щоб вважати отриманою згоду органу, уповноваженого управляти державним майном.

Такий висновок судової колегії ґрунтується також на тому, що в подальшому ні позивачем, ні Міністерствами палива та енергетики України та вугільної промисловості України не наведено фактів будь-яких порушень як в тексті договору оренди, так і в додатках до нього, не заявлено заперечень проти розміру та форм орендної плати та відносно будь-яких істотних умов договору.

Крім того, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Беручи до уваги приписи наведених норм та з огляду на зміст спірного договору оренди, судова колегія вважає, що  вимога позивача про визнання договору оренди неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав, які передбачені діючим законодавством та договором між сторонами.

За таких обставин, господарський суд Донецької області правомірно відмовив у задоволенні позову.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду  не підлягає скасуванню, так як відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а мотиви, з яких надана апеляційна скарга не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись статтями  91, 92, 93, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 30.01.2007 року  у справі №32/391пд залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.01.2007 року у справі №32/391пд залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом місяця.

Головуючий

Судді:

Надруковано  8 примірників:

1 –у справу; 2 –сторонам у справі;

2 –3-м особам;

2 –ДАГС; 1 –ГС Донецької обл.