СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

29 березня 2007 року

Справа № 2-11/18448-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Фенько Т.П.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Мальченко Майя Василівна, довіреність №бн від 10.01.07;

відповідача: Булат Костянтин Миколайович, довіреність №1550/9/10-0 від                                                   10.02.07;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 01.02.2007 року у справі № 2-11/18448-2006А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" (вул. Київська, 31,Сімферополь,95053)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим №/0 від  18.10.2006 року та №/0 від 20.11.2006 року на суму 24035,00 грн. та 7299,00 грн. відповідно.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 01.02.2007 року у справі № 2-11/18448-2006А позов задоволено. Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав право на податковий кредит у травні 2006 року в сумі 33257,28 грн., оскільки судом було встановлено факт реімпорту товару, поверненого нерезидентом, відповідно до вантажної митної декларації №60000000/6/003599 від 12.05.2006 року.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача право на податковий кредит було відсутнє право на податковий кредит у травні 2006 року в сумі 33257,28 грн., оскільки товар був не імпортований, а повернений нерезидентом у зв’язку з неналежним виконанням позивачем зобов’язань за контрактом, тому відповідно до підпункту „а” підпункту 4.5.1 пункту 4.5 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” позивач повинен був провести корегування власних податкових зобов’язань, а не відносити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Шевченко Н.М. від 27.03.2007 року у зв’язку з хворобою судді у складі колегії було замінено суддю Черткову І.В. на суддю Голика В.С.

У судовому засіданні 27.03.2007 року представник податкової інспекції підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Після оголошеної перерви 29.03.2007 року представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Судова колегія вважає можливим закінчити розгляд спору за відсутністю представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Шевченко Н.М. від 14.11.2006 року у зв’язку з зайнятістю судді в іншому процесі у складі колегії було замінено суддю Фенько Т.П. на суддю Голика В.С.

У судовому засіданні 14.11.2006 року представники податкової інспекції підтримали вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Шевченко Н.М. від 14.11.2006 року у зв’язку з зайнятістю судді в іншому процесі у складі колегії було замінено суддю Фенько Т.П. на суддю Голика В.С.

Після оголошеної перерви 17.11.2006 року представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Судова колегія вважає можливим закінчити розгляд спору за відсутністю представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим у період з 31.07.2006 року до 11.08.2006 року було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2006 року. По результатах перевірки був складений акт №4753/23-4/13780287 від 18.08.2006 року.

У результаті проведеної перевірки були виявлені порушення, зокрема, від'ємне значення суми податку на додану вартість в травні 2006 року виникло в результаті реалізації хімічних продуктів (двооксид титану) на експорт, згідно з пунктом 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість" вказані операції оподатковуються податком на додану вартість по ставці 0%; у порушення підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" позивачем завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за травень 2006 року на 33257,00 грн.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим у період з 02.10.2006 року до 13.10.2006 року було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2006 року, про що був складений акт №5570/23-4/13780287 від 13.11.2006 року. По результатах перевірки було встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за липень 2006 року на 24035,00 грн.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим у період з 01.11.2006 року до 17.11.2006 року було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2006 року, про що був складений акт №6087/23-4/13780287 від 17.11.2006 року.

Проведеною перевіркою встановлені порушення, зокрема, позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2006 року на 7299,00 грн.; від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у липні 2006 року склалося у результаті перевищення обсягів придбання товарів і послуг над їх реалізацією.

Попередньою перевіркою зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за травень 2006 року на 33257,00 грн. (Акт №4753/23-4/13780287 від 18.08.2006 року), яке вплинуло на бюджетне відшкодування у липні 2006 року.

На підставі вказаних актів перевірок податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 від 18.10.2006 року на суму 24035,00 грн. та №/0 від 20.11.2006 року на суму 7299,00 грн.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю „Нафта-Сервіс" (Продавець) та „Numinor Chemical Industries LTD” (Ізраїль) (Покупець) був укладений контракт №NS 05/07 ЕХ від 04.04.2005 року, яким було передбачено постачання на адресу нерезидента оксиду цинку сірого марки А, вартість за 1 тону складає 735 доларів США. Загальна сума контракту 735000 доларів США. Умови постачання СІF - Хайфа (Ізраїль). Термін дії контракту до 21.12.2005 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Нафта-Сервіс" на адресу нерезидента експортовано товару-оксиду цинку сірий (сіра цинкова) марки А, виробник –Товариство з обмеженою відповідальністю науково-промислове підприємство „Укрпромцинк" ТУ6-10-1188-85, код товару на загальну суму 32928 доларів США по вантажних митних деклараціях: №125010000/5/117336 від 14.05.2005 року у кількості 22400 кг на суму 16464 доларів США; №125010000/5/117337 від 14.05.2005 року у кількості 22400 кг на суму 16464 доларів США. Оплата за експортований товар від нерезидента на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Сервіс" не надходила.

У зв'язку із встановленням дебіторської заборгованості у сумі 166286,40 грн., станом на 01.10.2005 року, по вказаному контракту, позивачем була подана позовна заява (вих. №344 від 28.07.2005 року) до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій   палаті   України   про стягнення заборгованості в сумі 166286,40 грн. з нерезидента.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 13.01.2006 року у справі АС №197и/2005, суд вирішив зобов'язати „Numinor Chemical Industries LTD” (Ізраїль) у  двохмісячний строк з дня винесення даного рішення повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Нафта-Сервіс" по вказаним у контракті реквізитам (95053, Україна, місто Сімферополь, вулиця Київська, 31) отриманий за контрактом №NS 05/07 ЕХ від 04.04.2005 року товар (окис цинку сірий, марки А) в розмірі 44800 кг вартістю 32928 доларів США.

На виконання вказаного рішення, нерезидент - „Numinor Chemical Industries LTD” (Ізраїль) по вантажній митній декларації №60000000/6/003599 від 12.05.2006 року повернув постачальнику за контрактом №NS 05/07 ЕХ від 04.04.2005 року товар (оксид цинку сірий (сіра цинкова) марки А, виробник –Товариство з обмеженою відповідальністю науково-промислове підприємство „Укрпромцинк" ТУ6-10-1188-85, код товару ) у кількості 44800 кг на суму 166286,40 грн. –митна вартість.

Товар перетнув митний кордон України 23.03.2006 року, що підтверджується печаткою Одеської митниці (коносамент Bill of Landing №Zimuhfa 056389). 31.03.2006 року платіжним дорученням №191 Товариством з обмеженою відповідальністю „Нафта-Сервіс" був сплачений податок на додану вартість в сумі 33257,28 грн.

В актах перевірки від 18.08.2006 року та від 17.11.2006 року податкова інспекція дійшла висновку, що платником податку до податкового кредиту травня 2006 року неправомірно віднесена сума податку на додану вартість в розмірі 33257,00 грн., що утворилася в результаті повернення раніше експортованого товару, та вважає, що, оскільки у позивача відсутня угода з нерезидентом про купівлю-продаж, то вказану операцію по ввезенню товару не можна визначити як імпорт, у зв'язку з чим відсутня підстава для віднесення податку, сплаченого при ввезенні товару, до складу податкового кредиту. Тому податковий орган не визнає право позивача на податковий кредит, а відповідно і на бюджетне відшкодування у частині податкового кредиту по вищевказаній операції.

Проте, судова колегія з висновками податкового органу погодитись не може у зв’язку з наступним.

Відповідно до підпункту 3.1.2 пункту 3.1 статті 3 Закону України „Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту).

Статтею 190 Митного кодексу України встановлено, що реімпорт - митний режим, відповідно до якого товари, що походять з України та вивезені за межі митної території України згідно з митним режимом експорту, не пізніше ніж у встановлений законодавством строк ввозяться на митну територію України для вільного обігу на цій території.

Виходячи з аналізу зазначений норм, судова колегія дійшла до висновку, що ввезення товару на митну територію у режимі реімпорту підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Тобто сплата позивачем суми податку на додану вартість в розмірі 33257,00 грн. є обґрунтованою.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 статті 7 Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України вважається дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Відповідно до підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті.

Таким чином, судова колегія вважає обґрунтованим віднесення позивачем сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у травні 2006 року в сумі 33257,00 грн.

Відповідно до пункту 1.8 статті 8 Закону бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку про неправомірність дій податкового органу щодо зменшення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з бюджету, на підставі податкових повідомлень рішень №/0 від 18.10.2006 року та №/0 від 20.11.2006 року. Тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін як прийняте відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.02.2007 року у справі № 2-11/18448-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          Т.П. Фенько

В.С. Голик