ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2007 р.

№ 2-115/05 (22-1897/05)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач. Л.І.,

розглянувши матеріали

касаційної скарги

гр. ОСОБА_1

на ухвалу

Апеляційного суду Львівської
області від 08.08.2005

у справі

Галицького районного суду м.
Львова

за позовом

гр. ОСОБА_1

до

РВ ФДМУ по Львівській області
Фонду державного майна України

про

стягнення суми приватизаційних
сертифікатів,

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не
з'явились,

відповідачів: не
з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою від 05.03.03 Галицького
місцевого суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надавши
останній термін для сплати державного мита з врахуванням змінених позовних
вимог.

Ухвалою від 19.05.04 Апеляційного
суду Львівської області вказану вище ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
гр. ОСОБА_1 звернулась до Верховного суду України з касаційною скаргою, в
задоволенні якої було відмовлено ухвалою цього суду від 07.02.05.

Ухвалою від 05.04.05 Галицького
районного суду м. Львова позовну заяву гр. ОСОБА_1 визнано неподаною, оскільки
станом на день винесення ухвали суду державне мито позивачкою так і не було
сплачено.

Ухвалою від 08.08.05 Апеляційного
суду Львівської області вказану вище ухвалу від 05.04.05 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,  гр. ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду
України з касаційною скаргою і просила їх скасувати, справу направити на новий
розгляд до  Галицького районного суду м.
Львова.

Касаційна скарга розглядається
Вищим господарським судом України на підставі Закону України “Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів” від 15 грудня 2006 року № 483-V.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду  справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового
акту знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Як встановлено судовими інстанціями,
звертаючись з позовом у даній справі, ОСОБА_1, з врахуванням уточнення позовних
вимог просила суд стягнути з відповідача зайво сплачену суму при викупі об'єкта
приватизації на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.95 в розмірі 29387,
2 грн. та стягнення вартості приватизаційного майнового сертифіката та не
отриманих доходів на суму, еквівалентну 107405 доларів США.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанції обгрунтовано
взято до уваги той факт, що правомірність ухвали від  05.03.03 Галицького місцевого суду м. Львова,
якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, підтверджено Верховним Судом
України, а також те, що, оскільки позивачка станом на 05.04.06 держмито не
сплатила, у суду були підстави для визнання її позовної заяви неподаною.

З огляду на викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято
при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права і
підстави для їх скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий  господарський  суд
України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу від 08.08.2005 Апеляційного
суду Львівської області у справі № 22-1897/05 залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Рогач Л.І.