ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" грудня 2007 р.
Справа  № 34/393-07-8723

За позовом  Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М"

до відповідача  Військової частини А 1283

про стягнення на суму 20250,68грн.

Суддя Фаєр Ю.Г.

Представники:

від позивача: Максименко Ю.Ф. - директор;

від відповідача: Верьовка О.А.- представник, діючий на підставі довіреності №1376 від 11.12.07р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Мале приватне підприємство "Фірма "Альфа-М", звернувся до суду з позовною заявою, про стягнення з Військової частини А1283 заборгованості за договором №210 від 17.03.2004р. на виконання технічного обслуговування систем зв’язку на 64 вузлі зв’язку штабу Південного ОК ЗС України на загальну суму 20250,68грн. з урахуванням індексу інфляції.

19.12.07р. представник позивача надав у судовому засіданні заяву, згідно якої просить суд на підставі ст.ст. 44,49 ГПК України зобов’язати відповідача компенсувати Малому приватному підприємству "Фірма "Альфа-М" витрати, пов’язані з розглядом справи, а саме: витрати на відрядження представника позивача в сумі 487,01грн.

Відповідач надав суду відзив на позов, згідно якого проти заявленої до стягнення суми основного боргу не заперечує, зазначивши про відсутність кошторисних призначень та грошових коштів на розрахункових рахунках.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

17.03.2004р. між 64 вузлом зв’язку штабу Південного ОК ЗС України (замовник) та Малим приватним підприємством "Фірма "Альфа-М" (виконавець) укладено договір №210, відповідно до умов якого замовник передає, а виконавець бере на себе зобов’язання виконати технічне обслуговування систем зв’язку ВЗ 156 та  ВЗ 157   64 ВЗ зв’язку штабу Південного ОК.

Згідно Директиви Міністерства Оборони №322/1/024 від 30.12.05р. 64 вузол зв’язку штабу Південного ОК ЗС України був реформований у військову частину А 1283, яка є правонаступником 64 вузла зв’язку штабу Південного  ОК.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що технічне обслуговування за цим договором виконується до 31 грудня 2004р. за кошторисом №2/210.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що сума на яку укладений цей Договір, за кошторисом №2/210 на 2004рік становить 14372,38 грн.

Згідно п. 3.2. оплата за виконане технічне обслуговування проводиться Замовником на підставі пред’явлених Виконавцем рахунків з підписаними Замовником актами виконаного технічного обслуговування.

Відповідно до п.6.1. договору №210 від 17.03.2004р., даний договір діє з моменту підписання до 31 грудня 2004р. з можливістю подальшої пролонгації.

Позивач взяті на себе зобов’язання за договором виконав у повному обсязі згідно акту виконаного технічного обслуговування №1/12 від 25.11.04р., за яким виставив відповідачу рахунок-фактуру №1/12 від 25.11.04р. на суму 14372,388грн., який відповідачем, в порушення умов вказаного договору, своєчасно не сплачено.

Порушення відповідачем зазначених договірних зобов’язань зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 20250,68грн., у т.ч. 14372,38грн. основного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції на суму 5878,30грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1,7 ст.193).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи відповідача щодо штрафних санкцій та пені судом до уваги не беруться, оскільки позивачем останні до стягнення не заявлені.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, норми матеріального права, наданий позивачем розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, позовні вимоги Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" про  стягнення 20250,68грн. з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, у задоволенні заяви про стягнення з відповідача на підставі ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрат, пов’язаних з розглядом справи, а саме: витрати на відрядження представника позивача в сумі 487,01грн. слід відмовити, оскільки витрати учасників судового процесу на відрядження до господарського суду не належать до складу судових витрат, оскільки здійсненні в рамках господарської діяльності підприємства.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті держмита на суму 202,51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118грн., сплачені платіжними дорученнями від 22.11.2007р. №10 та №11.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задовольнити.

2.  Стягнути з Військової частини А 1283  (; 65063,  м.Одеса-63, провулок штабний, 1; п/р 4209 в ГУДКУ у Одеській області, МФО 828011) на користь Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М"  (; 04053, м.Київ-53, вул.Артема,  59а, кв.37; п/р4 в АКБ „Національний кредит” м.Києва, МФО 320702) заборгованість на загальну суму 20250(двадцять тисяч двісті п’ятдесят)грн.68коп., витрати по сплаті держмита на суму 202(двісті дві)грн.51коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118(сто вісімнадцять)грн.

Рішення господарського суду Одеської області, підписане 24.12.07р., набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                       Фаєр Ю.Г.