ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.12.07р.

Справа № А25/265-07(7/393-06)

За позовом  Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області, м. Нікополь

до  Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 4 772, 36 грн.

Суддя  Чередко А.Є.

Секретар: І.В. Пономарьов

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Звонарьова М.Л. - дов. №374 від 21.02.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Управління Пенсійного фонду України в Нікополь Дніпропетровської області просить стягнути з Національного банку України в особі  Управління Національного банку України в Дніпропетровській області  4 772, 36 грн. –суму переплаченої пенсії Шалівському Михайлу Павловичу з 01.09.2003р. по 31.05.2006р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2007р. у справі № 7/393-06 Управлінню ПФ України в м. Нікополі Дніпропетровської області відмовлено в задоволенні позову до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області про стягнення 4772,36 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2007р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2007р. у справі № 7/393-06 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2007р. у справі № 7/393-06 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2007р. у справі № 7/393-06 скасовано, справу направлено на новий розгляд за правилами Кодексу Адміністративного судочинства України до господарського суду Дніпропетровської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що колишньому працівнику відповідача Шалівському М.П. на підставі довідки від 20.10.2003 р. №17-026/5576, виданої Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області, з 01.09.2003р. зроблений перерахунок пенсії із заробітної плати 722, 36 грн.; розмір пенсії склав 621, 23 грн., який в подальшому виплачувався з урахуванням індексації. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р. №166 “Про реалізацію статті 64 Закону України “Про Національний банк України” при визначенні пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” службовцям Національного банку України при визначенні розміру пенсії враховуються, зокрема, премії, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999р. №2288 у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин, визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету Міністрів України. Згідно листа господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.05.05р. у вересні 2003р., листопаді 2004р. та січні 2005р. розмір премії працівників Секретаріату становив 25% незалежно від посади. В довідці Управління Національного банку України в Дніпропетровській області від 20.10.2003р. №17-026/5576 розмір премії зазначений без обмеження 25% та, відповідно, прийнятий позивачем для перерахунку пенсії в повному обсязі. За викладених обставин виникла переплата пенсії. Позивач вважає, що переплата виникла в зв’язку з видачею відповідачем недостовірних документів, тому згідно ч. 2 ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення” відповідач повинен відшкодувати суму переплаченої пенсії.

Відповідач заперечує проти позову з посиланням на те, що частина 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р. №166 “Про реалізацію статті 64 Закону України “Про Національний банк України” при визначенні пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” суперечила ст. 37 Закону України “Про державну службу” та ст. 2 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”. В рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005р. по справі №1-21/2005 вказано на недопустимість звуження видів виплат та розміру заробітку, з яких справляються страхові внески. Довідку від 20.10.2003 р. №17-026/5576 видано з урахуванням фактично отриманих працівником премій та із зазначенням їх відсотка.  Інформація, викладена в довідці від 20.10.2003 р. №17-026/5576, є вірною. НБУ є державним органом з особливим статусом, а тому не може бути суб’єктом відповідальності на підставі ч.2 ст.101 Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

Позивач не забезпечив явку представника до судового засідання та звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2003р. Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області Шалівському М.П. видано довідку №17-026/5576, в якій зазначено, що заробітна плата інкасатора дільниці інкасації м. Нікополя Управління Національного банку України в Дніпропетровській області розрахована до посадового окладу спеціаліста І категорії Секретаріату Кабінету Міністрів України, з якої призначено пенсію Шалівському М.П., і станом на 1 вересня 2003р. становить 722, 36 грн., в тому числі: - посадовий оклад –211, 00 грн.; - доплата за ранг –90, 00 грн.; - надбавка за вислугу років (20%) –60, 20 грн.; - премія (99,99%) –361,16 грн.;

Також, в довідці зазначено, що премія враховується в середніх розмірах, що склалися у вересні 2003 року в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області.

Відповідно до частини 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р. №166 “Про реалізацію статті 64 Закону України “Про Національний банк України” при визначенні пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” службовцям Національного банку України при визначенні розміру пенсій враховуються, зокрема, премії, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999р. №2288 у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин, визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Згідно листа господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.05.05р. у вересні 2003р., листопаді 2004р. та січні 2005р. розмір премії працівників Секретаріату становив 25% незалежно від посади.

В довідці Управління Національного банку України в Дніпропетровській області від 20.10.2003р. №17-026/5576 розмір премії зазначений без обмеження 25% та прийнятий позивачем для перерахунку пенсії в повному обсязі.

На вимогу позивача 19.10.2005р. Управління Національного банку України в Дніпропетровській області видало Шалівському М.П. іншу довідку (№ 17-026/6971) про заробітну плату інкасатора дільниці інкасації м. Нікополя Управління Національного банку України в Дніпропетровській області розраховану до посадового окладу і з урахуванням розміру премії спеціаліста І категорії Секретаріату Кабінету Міністрів України, з якої призначено пенсію Шалівському М.П., станом на 1 вересня 2003р. В названій довідці розмір премії обмежений 25% та становить 90, 30 грн. В довідці зазначено, що премія враховується в середніх розмірах, що склалися у вересні 2003 року в Секретаріаті Кабінету Міністрів України за відповідною посадою. Премію на час призначення пенсії Шалівському М.П. було встановлено.

В зв’язку з тим, що в довідці від 20.10.2003р. №17-026/5576, виданій Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області Шалівському М.П., розмір премії не обмежений 25% та в повному обсязі врахований позивачем при перерахунку пенсії, в період з 01.09.2003р. по 31.05.2006р. виникла переплата пенсії Шалівському М.П., яка, як вважає позивач, повинна бути відшкодована відповідачем, що і є причиною спору.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в зв’язку з наступним.

Відповідно до частини 4 статті 64 Закону України „Про Національний банк України” службовці Національного банку є державними службовцями, і до них застосовуються норми Закону України “Про державну службу”, якщо цей Закон не встановлює іншого.

Згідно з ч.2 ст.37 Закону України “Про державну службу” пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, —у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною 2 статті 33 вказаного Закону встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” об’єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Наведені норми чинного законодавства дозволяють зробити висновок про те, що пенсія державним службовцям розраховується з фактичних витрат на оплату праці, до яких входить, в тому числі, і премія.

З урахуванням вказаних норм відповідач видав Шалівському М.П. довідку від 20.10.2003р. №17-026/5576 з вказівкою складових заробітної плати за відповідною посадою, на яку нараховується збір на обов’язкове державне пенсійне страхування. Вказаний в довідці розмір заробітної плати, в тому числі премії, відповідає розміру фактичних виплат, в зв’язку з чим наведена довідка відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для висновку про наявність в такій довідці недостовірних даних та необхідності застосування до управління відповідальності, передбаченої ст.101 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Щодо посилань позивача на постанову Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р. №166 “Про реалізацію статті 64 Закону України “Про Національний банк України” при визначенні пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при визначенні розміру пенсій відповідно до Закону України  "Про  державну  службу" службовцям Національного банку України враховуються в тому числі інші надбавки, премії, доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999р. N2288, у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин, визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що зазначене положення постанови суперечить вимогам ст.37 Закону України “Про державну службу” та ст.2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, оскільки порушується пропорційність між страховими внесками (сплаченими з фактичної заробітної плати) та заробітною платою, яка враховується при перерахунку пенсії (з урахуванням занижених премій).

Зазначений в довідці  відповідача від 19.10.05 р. № 17-026/6971 розмір премії (90, 30 грн.) не відповідає розміру фактично сплаченої премії (361, 16 грн.).

Слід також зазначити, що згідно ст. 10 Закону України „Про пенсійне забезпечення”  пенсійне забезпечення (призначення пенсій, їх перерахунок, виплата) відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, саме органи Пенсійного фонду України є відповідальними за правильність визначення заробітку, з якого призначається чи перераховується пенсія, за умови, що в довідці про заробітну плату вказані достовірні дані. В довідці від 20.10.2003р. №17-026/5576 вказані достовірні дані про заробітну плату, в тому числі і про премію, її відсоток (99, 9%). Якщо існують законодавчі обмеження щодо врахування премії, їх мав застосувати саме орган Пенсійного фонду України.

В той же час, суд не приймає посилання відповідача на те, що Національний банк України є державним органом з особливим статусом, а тому не може бути суб’єктом відповідальності на підставі ч.2 ст.101 Закону України „Про пенсійне забезпечення”. Наведена норма не містить будь-яких виключень з загального правила, в тому числі і щодо Національного банку України.

Керуючись ст. 17-19, 87, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,  –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог позивача - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко