ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 5/285

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н. О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ВАТ “Луганськгаз”

на рішення

господарського суду Луганської області від 16.08.2007 року

у справі господарського суду
Луганської області

за позовом
ВАТ “Луганськгаз”

до
КП “Сєвєродонецьктеплокомуненерго”

про
стягнення 5997975,61 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Кузьмін Ю.Л., Мажара З.В.,

- відповідача:
Колотович Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007 року ВАТ “Луганськгаз” звернулось до господарського суду з позовом до КП “Сєвєродонецьктеплокомуненерго” про стягнення 5997975,61 грн. суми боргу, 517901,20 грн. –3% річних, 2168495,31 грн. інфляційних втрат.

У серпні 2007 року ВАТ “Луганськгаз” подало заяву про уточнення позовних вимог та просило суд стягнути з відповідача 5997975,61 грн. суми боргу.

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.08.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ВАТ “Луганськгаз” подало касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Луганської області від 16.08.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом            неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 20.12.2007 року.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Судове рішення цим вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням арбітражного суду Луганської області від 14.05.2001 року у справі № 19/8 було затверджено мирову угоду від 08.05.2001 року, укладену між ВАТ “Луганськгаз” та КП “Сєвєродонецьктеплокомуненерго”, відповідно до якої КП “Сєвєродонецьктеплокомуненерго” заборгованість в сумі 5997975,61 грн. за договором № 44 від 13.01.1997 року та договором № 74 від 01.07.1998 року зобов’язується погасити протягом трьох років ВАТ “Луганськгаз” шляхом перерахування не менше 20000,00 грн. щомісячного до 31.12.2001 року. Остаточний строк розрахунку за мировою угодою було встановлено 08.05.2004 року.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення заборгованості в сумі 5997975,61 грн. за мировою угодою від 08.05.2001 року, місцевий господарський суд своє рішення мотивував тим, що мирова угода по суті не є новацією та з її укладанням між сторонами не припинились зобов’язання за договорами № 44 від 13.01.1997 року та № 74 від 01.07.1998 року в частині сплати заборгованості за поставлений газ.

Проте з таким висновком судова колегія не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦК УРСР, зобов’язання припиняється угодою сторін, зокрема, угодою про заміну одного зобов’язання іншим між тими ж особами.

Згідно ч.2 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Розглядаючи даний спір, місцевий господарський суд не надав належної юридичної оцінки умовам укладеної мирової угоди від 08.05.2001 року, як правочину, який припинив зобов’язання в цілому за договорами поставки газу № 44 від 13.01.1997 року та № 74 від 01.07.1998 року шляхом заміни суб’єктивних прав, вимог та обов’язків, а відповідно суд і не дослідив виникнення у відповідача нових зобов’язань за мировою угодою, які повинні виконуватись ним належним чином.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що місцевий господарський суд порушив вимоги ст.43 ГПК України і прийняв незаконне судове рішення.

Згідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, врахувати п. 3 мирової угоди від 08.05.2001 року, встановити належне виконання зобов’язань відповідачем, витребувати та дослідити листи позивача № 371 від 24.07.2002 року та № 504 від 01.10.2003 року, дати оцінку актам звірки взаємних розрахунків від 16.11.2005 р. та від 03.04.2007 р., крім того суду слід перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 16.08.2007 року у справі № 5/285 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Луганської  області.

Головуючий                                                                        Н. Кочерова

Судді:                                                                                 В. Рибак

М. Черкащенко