донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.12.2007 р.                                                                           справа № 11/420

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Стойка  О.В. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Пирогов А.А. (довіреність б/н  від 08.06.06р.),

від відповідача:
Ясиненко Д.В. (довіреність №12 від 09.01.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”, м.Донецьк

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
12.10.2007 року

по справі
№ 11/420 (Чернота Л.Ф.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "ЛІОС", м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор-Спецбуд", м.Донецьк

про
стягнення 720000 грн. 00 коп

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-виробниче підприємство „ЛІОС”, м.Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”, м.Донецьк про стягнення частини суми заборгованості у розмірі 720 000,00грн. та з клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві вчиняти дії, направлені на ліквідацію  підприємства та заборону вчиняти дії, направлені на відчуження основних засобів підприємства.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2006р. було порушено провадження у справі № 11/420 задоволено клопотання  позивача та вжиті заходи забезпечення позову про заборону відповідача вчиняти дії, направлені на ліквідацію підприємства та заборону відповідача  вчиняти дії, направлені на відчуження основних засобів підприємства на суму 720 000,00грн.

В зв'язку з надходженням апеляційної скарги відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”, м.Донецьк, на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.12.2006р., провадження по справі  №11/420  14.12.06р. було зупинено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.02.07р. ухвалу господарського суду Донецької області від 01.12.2006 року у справі №11/420 змінено та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю “Новатор–Спецбуд” вчиняти дії, направлені на відчуження основних засобів підприємства на суму 720 000,00грн. Зазначена постанова апеляційної інстанції залишена без змін постановою від 16.05.07р. Вищого господарського суду України. Ухвалою від 26.07.07р. Верховним судом України було відмовлено відповідачу у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 16.05.07р.

23.08.07р. провадження у справі № 11/420 було поновлено судом першої інстанції та призначено до розгляду.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, позивач, відповідно до ст.22 ГПК України, надав клопотання №12/10 від 12.10.07р., яким змінив предмет позову в частині прохання стягнути з відповідача тільки часткову суму заборгованості у розмірі 720 000 грн. без застосування штрафних санкцій.

Рішенням від 12.10.07р. судом першої інстанції позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-виробниче підприємство „ЛІОС”, м.Донецьк були задоволені. Судове рішення мотивоване тим, що позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 11 565 864,17грн., однак відповідач свої зобов’язання за Договором виконав частково, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 720 000грн., що є порушенням ст.ст.5, 525, 615 Цивільного кодексу України.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його неправильним та прийнятим з порушенням норм процесуального права. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007р. скасувати.

В судовому засіданні позивач, ТОВ „Торгівельно-виробниче підприємство „ЛІОС”, надав відзив на апеляційну скаргу, яким просив рішення господарського суду Донецької області від 12.10.07р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова  колегія   Донецького  апеляційного   господарського   суду вважає за  необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин   справи   достатньо   матеріалів, що знаходяться  в матеріалах справи  № 11/420, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.05.2005р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-виробниче підприємство   „ЛІОС”   (Субпідрядник),    та   відповідачем,   Товариством   з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд” (Підрядник), був укладений Договір субпідряду № 16-СУ.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Субпідрядник зобов’язався на свій ризик виконати своїми силами та засобами підрядні роботи з розчищення хвостосховища ЦЗФ “Павлоградська” по секції 1а, відповідно до завдання Підрядника, а останній зобов’язався прийняти та своєчасно оплатити виконані Субпідрядником роботи (п. 1.2 Договору).

Розрахунок за виконані підрядні роботи здійснюється щомісячно на підставі підписаного Акта приймання виконаних підрядних робіт (за формою № КБ-2В), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (за формою № КБ-3). Підрядник перераховує на поточний рахунок Субпідрядника відповідну суму вартості виконаних та прийнятих підрядних робіт протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (за формою № КБ-2В), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (за формою № КБ-3) (п.п. 4.1.2, 7.1 Договору).

Відповідно до вимог п.9.6 Договору у випадку несвоєчасної оплати вартості виконаних робіт, Підрядник сплачує Субпідряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу та штраф у розмірі 10% від вартості несплачених робіт.

Згідно пункту 3.1 Договору, Субпідрядник зобов'язався виконати роботи, передбачені цим Договором в строк його дії, який встановлений сторонами до 31 грудня 2006р. (пункт 11.1 Договору).

Позивач виконав свої обов'язки за Договором, а саме, 11.09.06р. виконав підрядні роботи на загальну суму 11 565 864 грн. 17 коп. Відповідач вартість виконаних позивачем робіт оплатив частково, та станом на 01.11.06р. заборгованість відповідача склала 1 009 533 грн. 80 коп. Разом з пенею в розмірі 192 815 грн. 90 коп., штрафом 10% в розмірі 100 953 грн. 38 коп. та 3% річних в сумі 29 031 грн. 72 коп. загальна заборгованість відповідача склала 1 332 334 грн. 80 коп.

За цих підстав, позивач звернувся до господарського суду Донецької області за захистом своїх порушених прав з позовом до відповідача про стягнення частини суми заборгованості у розмірі 720 000,00грн.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані ГК України.

Згідно частини 2 пункту 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана  вчинити  на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

Відповідно до умов статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач надав Договір № 16-СУ від 01.05.05р., копії актів приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт, які згідно пункту 7.1 Договору підписані обома сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до вимог ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду  не  передбачена  попередня  оплата виконаної  роботи  або  окремих  її етапів,  замовник зобов'язаний сплатити  підрядникові  обумовлену  ціну  після  остаточної  здачі роботи за умови,  що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому  аванс  лише  у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідачем вартість виконаних позивачем підрядних робіт в повному обсязі не сплачена, залишилась заборгованість за актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за червень 2006р. в розмірі 942 395 грн. 83 коп. та за актом № 1 в розмірі 67 137,97грн.

Господарським судом Донецької області правомірно зроблений висновок, що відповідачем свої зобов’язання всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином не виконані. За таких обставин у ТОВ „Новатор-Спецбуд” перед ТОВ „ТВП „ЛІОС”  утворилась заборгованість в розмірі 1 009 533 грн. 80 коп., позивач наполягає на стягненні тільки частини боргу в сумі   720 000 грн.

Відповідачем сума боргу не заперечується, що підтверджується Актами звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.08.06р. та 20.10.06р. Також в матеріалах справи є наявним лист Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд” від 20.10.06р., яким відповідач підтверджує свою заборгованість за Договором № 16-СУ від 01.05.05р. в розмірі 1 009 533 грн. 80 коп. та гарантує позивачу погасити цю суму боргу.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-виробниче підприємство „ЛІОС”, м.Донецьк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”,  м.Донецьк часткової суми заборгованості у розмірі 720 000 грн.

В своїй апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд” проти прийняття рішення по суті не заперечує, але наполягає на скасуванні рішення суду першої інстанції від 12.10.07р. з підстав порушення норм процесуального права, а саме п.2 ч.3 ст.104 ГПК України, оскільки вважає, що його не було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційна інстанція встановила, що господарським судом Донецької області правомірно, без порушень норм процесуального права України прийнято позовну заяву з доказами її направлення на юридичну адресу відповідача. Судом першої інстанції з грудня 2006 року неодноразово направлялась поштова кореспонденція на адреси відповідача: 83000, м.Донецьк, пр.Ілліча,7 та 83055, м.Донецьк, бул.Шевченка,11. Також в матеріалах справи є наявними повідомлення про вручення поштових відправлень рекомендованим листом на ці адреси відповідача. До березня 2006 року відповідач справно отримував пошту на ці зазначені адреси, проте далі до суду поверталися конверти з позначками «організація вибула». До повноважень господарського суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження сторін по справі, а обов'язком суду є направлення. Тому такий примірник повідомлення вважається належним доказом виконання судом обов’язку щодо належного повідомлення учасника судового процесу про вчинення судом певної процесуальної дії.

Проте на всіх документах, наданих відповідачем до суду, а саме: на бланках довіреностей, касаційних та апеляційних скаргах,  зазначається тільки одна адреса - 83000, м.Донецьк, пр.Ілліча,7. Інформація щодо іншого місця знаходження ТОВ „Новатор-Спецбуд” в матеріалах справи відсутня. Відповідач не повідомив господарський суд Донецької області про зміну адреси та інформації щодо фактичного місця знаходження або зміни юридичної адреси суду не надав, що є порушенням норм чинного процесуального законодавства України, зокрема, статті 22 ГПК України. Крім того, зміна адреси сталася вже в процесі розгляду справи та відповідач знав (з листопада 2006 року), що в провадженні господарського суду знаходиться справа за його участю, оскільки неодноразово звертався до судових інстанцій з оскарженням процесуальних документів судів.

Додані до апеляційної скарги Довідка № 101-2206 з єдиного державного реєстру  підприємств  та  організацій   від 16.04.07р. та  Свідоцтво  серії  А00   № 737097 про державну реєстрацію ТОВ „Новатор-Спецбуд” щодо зміни відповідачем в процесі розгляду справи його юридичної адреси на адресу: 83055, м.Донецьк, пр.Театральний,21, «А9», кімн.302, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки в матеріалах справи, що розглядалися судом першої інстанції вони  були відсутні. Обов'язок повідомляти по зміну найменування, керівника, місцезнаходження, реквізитів тощо покладений на сторону по справі. В порушення вимог ст.101 ГПК України відповідач не обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, тому ці документи повертаються скаржнику, оскільки судова колегія не залучає їх в якості додаткових доказів до матеріалів справи.

Помилкове зазначення господарським судом Донецької області в описовій частині рішення слова «відповідач»замість слова «позивач»в абзаці 8 аркуш рішення 2, не призвело до прийняття неправильного рішення та може бути виправлено судом першої інстанції в порядку вимог ст.89 ГПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007 року у справі № 11/420 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Новатор-Спецбуд”, м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007 року у справі № 11/420 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007 року у справі № 11/420   –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк  та може бути оскаржена  до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.В.  Стойка

Т.А.  Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС