ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.
№ 2/250

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників сторін котрі
позивача

відповідача

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Гайдаржийської М.М. дов. від 14.03.2007 №7
Хазанова А.В. дов. від 27.11.2007 №070-5774/07
Шаповала В.П. дов. від 18.09.2007 №070-4525/07
Приватного підприємства "Евар"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду

від
26.09.2007 року

у справі
№ 2/250

за позовом
Приватного підприємства "Евар"

до
Управління державного архітектурно-будівельного контролю

про
скасування постанови про накладення штрафу

Приватне підприємство "Евар" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом та уточненням позовних вимог до Управління державного архітектурно-будівельного контролю, в якому просило визнати незаконною постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 23.08.2006 року № 66/6 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Господарський суд міста Києва рішенням від 01.08.2007 року (суддя Домнічева І.О.) в задоволенні позовних вимог відмовив повністю, пославшись на те, що відповідачем доведено вину позивача у порушенні норм містобудівного законодавства, зокрема статті 29 Закону України "Про планування та забудову територій", отже доведено законність оскаржуваної постанови.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 26.09.2007 року (судді: Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2007 року залишив без змін з тих самих підстав.

Приватне підприємство "Евар" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального права. Скаржник зазначає, що господарськими судами попередніх інстанцій неповно з’ясовано фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору і, тим самим, порушено принцип змагальності судового процесу. Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Приватне підприємство "Евар" посилається, зокрема, на те, що спірна постанова відповідача про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудування була винесена на підставі документів, які складені з порушенням пунктів 2, 3, 4, 5 Положення про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244. На думку скаржника, посадові особи відповідача, всупереч вимогам вказаної постанови, вручили припис під розписку не уповноваженому представнику позивача, оскільки Гришко В.В., зазначений в цьому приписі, не виконував обов'язки директора Приватного підприємства "Евар". Крім того, позивач зазначає, що суди безпідставно встановили, що роботи, які були ним проведені, є будівельними роботами.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, касаційна інстанція вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.08.2006 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю за результатами проведеної перевірки додержання Приватним підприємством "Евар" вимог містобудівного законодавства в ході здійснення будівництва та надбудови другого поверху кафе "Евар", за адресою: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, було складено припис, в якому встановлено, що зазначені роботи проводяться підприємством з порушенням містобудівного законодавства без реєстрації правової та погодженої проектної документації, одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Зазначеним приписом Приватному підприємству "Евар" запропоновано з 04.08.2006 року припинити виконання будівельних робіт та усунути допущені правопорушення у термін до 04.09.2006 року. На підставі проведеної перевірки 17.08.2006 року відповідачем було складено протокол про правопорушення у сфері містобудування, запропоновано накласти на Приватне підприємство "Евар" штраф за правопорушення у сфері містобудування у розмірі 27982, 00 грн. Постановою від 23.08.2006 року № 66/6 на підставі протоколу про правопорушення від 17.08.2006 року та припису від 03.08.2006 року відповідно до Закону України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування" та Положення про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244, на Приватне підприємство "Евар" було накладено штраф у розмірі 27982, 00 грн.

Таким чином, між позивачем та Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виникли певні правовідносини, в яких сторони виступають як носії суб'єктивних прав та обов'язків та зміст яких визначений  названими Законами.

Отже, Приватне підприємство "Евар" звернулося до господарського суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю саме як до державного органу, на який покладено обов'язок здійснювати відповідні контрольні функції, зокрема, визначені Законом України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування" та Положення про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування.

Приймаючи судові рішення про відмову у визнанні незаконною постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 23.08.2006 року № 66/6 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування за позовом Приватного підприємства "Евар" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю за правилами Господарського процесуального кодексу України, господарські суди попередніх інстанцій не врахували наступне.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 року.

Відповідно до пунктів 1, 7, 9 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду, т.ч. компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням  юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності, визнання недійсними рішень.

Виходячи з наведених норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки стороною (відповідачем) у ній є орган виконавчої влади - Управління державного архітектурно-будівельного контролю на підставі законодавства про містобудування.

Частина перша пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам згідно з Господарським процесуальним кодексом України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана справа мала вирішуватись місцевим та апеляційним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Проте, господарські суди попередніх інстанцій зазначеного не врахували, розглянувши дану справу та ухваливши оскаржувані судові акти за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, тому прийняті у справі рішення  підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 року у справі № 2/250 скасувати, справу скерувати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Евар" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                                       Т. Добролюбова

Судді                                                                                           Т. Гоголь

В. Швець