ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"19" грудня 2007 р.
справа № 20-9/391-7/371

За позовом          Закритого акціонерного товариства

“Автотранспортне підприємство № 2628”

(99029, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 19)

до відповідача          Комунального підприємства

„Ремонтно –експлуатаційне підприємство № 22”

(99055, м. Севастополь, вул. Хрюкіна, 10)

про          стягнення 17292,26 грн., з яких: 13125,80 грн. –пеня за Договором № 146/л від 23.12.2005, 4166,46 грн. –штраф в розмірі 7 % за Договором № 146/л від 23.12.2005,

в порядку статті 22 ГПК України, позовні вимоги зменшені до 14288, 32 грн., з яких: 10121,86 грн. –пеня за Договором № 146/л від 23.12.2005, 4166,46 грн. –штраф в розмірі 7 % за Договором № 146/л від 23.12.2005,

в порядку статті 22 ГПК України позовні вимоги зменшені: 3028,91 грн. –пеня по Договору № 146/л, 1727,63 грн. –штраф по Договору № 146/л,

в порядку статті 22 ГПК України позовні вимоги зменшені: 1586,07 грн. –пеня по Договору № 146/л, 1727,63 грн. –штраф по Договору № 146/л,

Суддя Ілюхіна Г.П.

Представники сторін:

від позивача:          Грязнова Г.В., представник, довіреність № 427 відь 06.12.2006,

від відповідача:          не з'явився,

Суть спору:

11.12.2006 (вх.№3518) Закрите  акціонерне товариство “Автотранспортне підприємство № 2628”  звернулося до господарського суду м. Севастополя  з позовом до Коммунального підприємства „Ремонтно –експлуатаційне підприємство № 22” про стягнення 17292,26 грн., з яких: 13125,80 грн. –пеня за Договором № 146/л від 23.12.2005, 4166,46 грн. –штраф в розмірі 7 % за Договором № 146/л від 23.12.2005, з посиланням на статті 230, 231 Господарського кодексу України, статті 530, 837, 854 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 12.12.2006 порушено провадження у справі № 20-9/391 (т.1 арк.с.1).

Заявою (вих.№26) позивач в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України  зменшив позовні вимоги до 14288, 32 грн., з яких: 10121,86 грн. –пеня за Договором № 146/л від 23.12.2005, 4166,46 грн. –штраф в розмірі 7 % за Договором № 146/л від 23.12.2005, у зв’язку з перерахуванням суми пені (т.1 арк.с.62).

09.02.2007 рішенням господарського суду м. Севастополя в задоволенні позову відмовлено повністю (т.1 аркс.76-78).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 рішення суду від 09.02.2007 по справі № 20-9/391 залишено без змін (т.1 арк.с.100-105).

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2007 по справі № 20-9/391 рішення господарського суду м. Севастополя від 09.02.2007 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 по справі № 20-9/391 скасовано, справу передано на новий розгляд (т.1 арк.с.136-142).

23.10.2007 справа № 20-9/391 повернулась до господарського суду м. Севастополя і згідно резолюції виконуючого обов’язки голови суду передана до провадження судді Ілюхіної Г.П. (вх.№ 48903).

Ухвалою судді Ілюхіної Г.П. від 29.10.2007 справу прийнято до провадження судді Ілюхіної Г.П. (т.1 арк.с.143-144).

23.11.2007 від позивача надійшла заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (вх.№ 51326), в якій позивач просить стягнути з відповідача 3028,91 грн. –пені по Договору № 146/л, 1727,63 грн. –штрафу по Договору № 146/л у зв’язку з перерахуванням суми пені та штрафу, з урахуванням обмежень, встановлених частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зі змінами та доповненнями  та строку дії Договору до 01.05.2006 (т.2 арк.с.18-20).

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (вх.№ 537795), в якій позивач просить стягнути з відповідача 1586,07 грн. –пені по Договору № 146/л, 1727,63 грн. –штрафу по Договору № 146/л у зв’язку з перерахуванням суми пені та штрафу (т.2 арк.с.30).

Зменшення судом приймається в порядку статті 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, так як зменшення не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач в відзиві на позов (вх.№50750) позовні вимоги не визнав по мотивам, викладеним в ньому, основні з яких полягають в тому, що позивачем не надані докази отримання рахунків з боку відповідача, не надані докази, що рахунки за лютий 2006 року були отримані саме 13.02.2006, 23.02.2006, 28.02.2006; в рахунках-актах передбачений термін оплати; при розрахуванні штрафних санкцій цей період не був врахований, що призвело до завишення суми штрафних санкцій; за березень 2006 року рахунок виставлений з порушенням встановленого Договором строку –31.03.2007, також не надані докази отримання цього рахунку відповідачем; на момент розрахунку штрафних санкцій по договору № 146/л зазначений договір був розірваний сторонами; в цей час в зазначений період позивач не надавав відповідачу будь-які послуги; позивач невірно розрахував штрафні санкції, без врахуванням вимог часини шостої статті 232 Господарського кодексу України; вважає, що період заборгованості позивачем зазначений невірно з 24.02.2006 по 15.11.2006, посилаючись на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.09.2006, вважає, що з цього моменту між сторонами припинились відносини по виконанню договору, а настали зобов’язання по виконанню рішення суду, з посиланням на статті 613, 616, 653 Цивільного кодексу України, статті 230, 232 Господарського кодексу України  (т.2 арк.с.2-4).

Розгляд справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

З`ясовані наступні обставини:

23.12.2005 між Закритим акціонерним товариством „Автотранспортне підприємство 2628” (Підрядник) та Державним Комунальним Ремонтно-експлуатаційним підприємством № 22 (Замовник) укладено Договір № 146/л, відповідно, згідно яких Замовник доручає, а Підрядник зобов’язується виконати роботи по вивезенню побутового сміття, згідно об’ємів, визначених Договором (пункт 1.1 Договору); вивіз сміття здійснюється при наявності своєчасної оплати послуг (пункт 1.2 Договору) (т.1 арк.с.6).

Пунктами 3.3, 3.4 Договору передбачено, що строк отримання Замовником рахунку-акту по узгодженню сторін – з 5 по 15 число поточного місяця; рахунок-акт вважається отриманим своєчасно, якщо Замовник не повідомив письмово Підрядника  про його неотримання до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що Замовник здійснюється оплату шляхом придбання талонів на день вивозу ТПВ.

Згідно з пунктами 5.3, 55 Договору за несвоєчасну або (та) неповну оплату наданих послуг у встановлені пунктом 4.1 строки по цьому договору Замовник сплачує пеню в розмірі 0,1% простроченої суми вартості послуг за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується з Замовника штраф в розмірі 7 % вартості наданих послуг; у випадку відмови від послуг Підрядника та (або) припинення дії (розірвання) цього договору за ініціативою Замовника до закінчення терміну дії Договору, Замовник сплачує Підряднику штраф в розмірі суми місячного об’єму зазначеного в п. 1 цього Договору, помноженого на кількість місяців до закінчення терміну дії договору. Сторони визначили, що строк позовної давності  для зазначеної в даному пункті штрафної санкції визначається згідно статті 259 Цивільного кодексу України –3 роки.

На виконання умов Договору Позивач надав Відповідачу послуги, що підтверджується Актом виконаних робіт від 02.03.2007, рахунками-актами виконаних робіт № 0761 від 13.02.2006,  № 094/7 від 23.02.2006, № 0795 від 28.02.2006, № 115/7 від 31.03.2006, № 173/7 від 06.04.2006, які підписані відповідачем (т.1 арк.с.20-23, 59).

04.04.2006 листом вих. № 523 (вх. № 221 вх.№ 06.04.2006) РЕП № 22 повідомив позивача про розірвання договору № 146/л від 23.12.2005 з 01.05.2006 (т.1 арк.с.69).

06.04.2007 вих.№ 127 (вх.№ 113) позивач у зв’язку з розірванням договору звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 44600,35 грн., яка склалась  станом на 01.04.2006 (т.1 арк.с.70).

Спір виник в зв’язку з тим, що відповідач зобов’язання за договором виконував неналежним чином, у зв’язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 50313,81 грн., яка  була стягнута  з відповідача на користь позивача Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.09.2006, що залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2006. Позивач застосував до відповідача передбачену законодавством України відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору.

Правовідносини сторін регулюються статтями 193, 230, 232 Господарського кодексу України, статтям 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 613, 616, 629, 653, 837, 854 Цивільного кодексу України, статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться в статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статей 527, 530 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статей 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник   повинен  передати  кредиторові  у  разі  порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового  зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зі змінами та доповненнями, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідач своєчасно не виконав свої зобов'язання по договору в частині оплати наданих та отриманих послуг, у зв’язку з чим на підставі пункту 5.3 Договору позивачем нараховані відповідачу штрафні санкції, згідно останнього уточненого розрахунку в сумі 1586,07 грн. –пеня та 1727,63 грн. –7% штраф.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач контрозрахунку пені та штрафу, доказів погашення пені та штрафу не надав.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю з урахуванням зменшення в сумі 3313,70 грн., з яких: 1586,07 грн. –пеня та 1727,63 грн. –7% штраф.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на оплату державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 193, 230, 232 Господарського кодексу України, статтям 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 613, 616, 629, 653, 837, 854 Цивільного кодексу України, статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, статтями 22, 33, 34, 44, 49, 77,  82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд, –

Вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Комунального Ремонтно –експлуатаційного підприємства № 22  (99055, м. Севастополь, вул. Хрюкіна, 10, ідентифікаційний код 20667456, п/р 2 в СФ УСБ, МФО 324195) на користь Закритого акціонерного  товариства “Автотранспортне підприємство № 2628” (99029, м. Севастополь, вул. Шабаліна, 19, ідентифікаційний код 03328698, п/р 8 в УСБ м. Севастополя, МФО 324195) пеню в сумі 1586,07 грн., 7 % штраф в сумі 1727,63 грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 102,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 118,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                                    Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано,

в порядку ст. 84 ГПК України

24.12.2007