ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.12.07                                                                                           Справа  № 18/178-13/224

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді                                   Орищин Г.В.

суддів                                                          Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Прикарпаттянафтопродукт»(далі-ЗАТ), м.Івано-Франківськ від 01.11.2007р. №61/07

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.10.2007р.

у справі № 18/178-13/224

за позовом ТзОВ «Леман-Україна», м.Донецьк

до відповідача ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт», м.Івано-Франківськ

про стягнення 687526,04грн.

представники  сторін не з»явились

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.10.2007р. у справі       № 18/178-13/224 (суддя Шкіндер П.А.) частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Леман-Україна»і присуджено до стягнення з ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт»на користь позивача  505000 грн. боргу, 29083,60 грн. пені, 735 грн. інфляційних втрат, 9601,64 грн. 3% річних, 5674,20 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позовних вимог –відмовлено.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі –ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт», оскільки, на його думку, рішення господарського суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, при прийнятті рішення судом не було враховано, що факт відмови від передачі майна відсутній, тому позивач не може посилатися на п. 7.3.  договору, і судом безпідставно стягнуто 70500 грн. штрафу. В додатку до  апеляційної скарги  скаржник просить не брати до уваги вимоги апеляційної скарги, оспорює рішення суду в частині стягнення пені, інфляційних та річних, оскільки вважає, що відсутній факт передачі майна позивачем скаржнику, а тому відсутній  грошовий борг скаржника перед позивачем і т.ін.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

При розгляді матеріалів справи, апеляційної скарги та додатку до апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

У відповідності до протоколу про наміри від 01.11.2005р.,  попереднього договору від 18.11.2005р. № 05/11-197,  договору купівлі-продажу рухомого майна від 05.12.2005р. № 05/12-204, укладених сторонами по даній справі, відповідач зобов"язався поетапно передати, а позивач поетапно прийняти та оплатити металобазу.

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу платіжним дорученням від 19.12.2005р. суму в розмірі  505 000 грн. (а.с.24),  а відповідачем по акту прийому-передачі від 30.12.2005р. передано позивачу кран козловий і ангар металевий вартістю 340 000 грн. з ПДВ (а.с.25).

Згідно п. 2.1. Договору передача іншого рухомого  майна, здійснюється протягом п"яти банківських днів з моменту виконання позивачем п. 3.4.2 Договору та оформляється актом прийому-передачі, який підписується сторонами та скріплюється печаткою. Згідно   п. 3.4.2 договору  решта 200000 грн. з врахуванням ПДВ    позивач перераховує відповідачу протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку по готовності майна до продажу.

Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань    згідно    договору купівлі-продажу, відповідач не передав  решту рухомого майна у  власність позивача, у зв»язку з чим сторонами було укладено додаткові угоди про анулювання і  розірвання попередніх договорів, зокрема,  додаткова угода №1 від 31.10.2006 р. до договору купівлі-продажу №05/12-204 від 05.12.2005р., згідно якої  відповідач зобов»язався протягом 2-х банківських  днів з дати підписання додаткової угоди  перерахувати на рахунок позивача 165000грн. з ПДВ, а також  договір купівлі-продажу від 01.11.2006р., згідно з яким    позивач   зобов»язався передати у власність відповідачу (повернути)

рухоме майно, а саме, кран козловий та ангар металевий,

вартістю 340000 грн. з ПДВ, а відповідач зобов'язався   прийняти   майно і сплатити повну вартість на протязі двох банківських днів, з дати підписання даного договору.

Станом на час розгляду справи в суді  відповідач    не перерахував   на рахунок позивача 165000грн. згідно договору №1 від 31.10.2006р.,  340000грн.  згідно договору від 01.11.2006р. За неналежне виконання грошових зобов»язань позивачем нараховано штрафні санкції: пеня, інфляційні та 3% річних.

Оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія зазначає наступне:

У відповідності до ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 653 ЦК України, у разі  розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. Отже, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у стягненні нарахованих штрафних санкцій по договорах, які розірвані  шляхом укладення нових договорів.

Наявність заборгованості відповідача  в сумі 505000грн. підтверджується матеріалами справи, зокрема, платіжним дорученням від 19.12.2005р. на суму    505 000 грн. (а.с.24),  а також відсутністю в матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт виконання відповідачем умов договору № 1 від 31.10.2006р.  та  договору від 01.11.2006р.

Твердження скаржника про те, що борг в сумі 340000грн. відсутній, оскільки відсутній факт передачі позивачем відповідачу рухомого майна (крана козлового та ангару металічного), спростовується умовами договору від 01.11.2006р., пунктом 2.2. якого встановлено, що  відповідач перераховує  позивачу вартість продукції в розмірі 340000грн. в т.ч. ПДВ, протягом 2-х банківських днів з дати підписання даного договору, а пунктом 3.1. встановлено, що передача продукції оформляється актом приймання-передачі, який підписується повноважними представниками сторін, протягом 3-х робочих днів з дати оплати продукції відповідачем.

Посилання відповідача на наявність існуючого боргу позивача перед відповідачем згідно договору зберігання майна №01-03/06 від 01.03.2006р. та актів приймання-здачі робіт (надання послуг) в розмірі 25000грн., судова колегія вважає безпідставним, оскільки  відповідно до ч. 7 ст.  193 Господарського  кодексу України, не допускаються одностороння   відмова   від   виконання зобов»язання, крім  випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання  з мотиву,   що   зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. В такому разі, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення  боргу по договору зберігання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,  зобов»язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За неналежне виконання умов договору від 01.11.2006р.  позивачем відповідно до п.5.2. даного договору нараховано, а місцевим господарським судом відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України  правомірно  присуджено до стягнення  29 083, 60грн. пені.

Згідно  ст.   625   Цивільного  кодексу  України,  боржник,  який  прострочив  виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого   індексу інфляції за весь час прострочення,   а також три проценти річних від  простроченої суми, а тому позовні вимоги в частині стягнення 23 735грн. інфляційних збитків та 9 601,64грн. 3% річних підлягають до задоволення.

Слід зазначити також, що скаржник не оскаржує рішення господарського суду в частині стягнення 505000 грн. основного боргу.

З врахуванням викладеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до обставин і матеріалів справи, згідно з нормами матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування –відсутні.

Отже, керуючись ст. ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт»відхилити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.10.2007року у справі №18/178-13/224 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                              Орищин Г.В.

судді                                                                                       Галушко Н.А.

Краєвська М.В.