КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2007                                                                                           № 31/349

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Смірнової  Л.Г.

суддів:                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Костенко О.О. (дов. від 26.04.2007р. №29-117);

від відповідача -Голодненко В.О. (дов. від 16.07.2007р. б/н),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українського консорціуму "Екосорб"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.06.2007

у справі № 31/349 (Качан Н.І.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Домобудівний комбінат №4"

до                                                   Український консорціум "Екосорб"

про                                                  стягнення 661 683,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2007р. у справі№31/349 позов задоволений. Стягнуто з Українського консорціуму “Екосорб” на користь Відкритого акціонерного товариства “Домобудівний комбінат №4” 637727,18 грн. основного боргу, 57395,44 грн. пені,       16720,68 грн. 3% річних, 7118,43 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового  процесу. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Домобудівний комбінат №4” в доход Державного бюджету України  1462,76 грн. державного мита. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов’язань за укладеним між сторонами договором та не сплатив в повному обсязі за виконані позивачем роботи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд його скасувати.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про те, що оскаржуване судове рішення прийнято без участі його представника, що позбавило його можливості заперечити проти позову. За спірним договором заборгованість перед позивачем відсутня, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2007р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає її доводи необґрунтованими, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу – без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

12.07.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № СН/1-43, відповідно до умов якого позивач (підрядник) зобов'язується виконати за замовленням відповідача (генпідрядник) роботу по будівництву житлового будинку на ділянці № 2 по вул. Народного Ополчення, 9-а загальною площею квартир 14282,4 м.кв., а відповідач - прийняти і оплатити виконану роботу.

Згідно п.п. 1.2, 1.4 договору договірна ціна складає 14082,45 тис. грн. і підлягає корегуванню при зміні обсягів робіт.  Початок робіт - серпень 2004р., закінчення робіт - вересень 2005р. Під закінченням робіт розуміється дата затвердження акту про приймання житлового будинку згідно п. 2.1 договору.

Пунктом 2.11 договору встановлено, що  відповідач підписує ф-3 (ф-2) в 2-денний строк після подання її позивачем та розраховується за виконані роботи  до  15 числа наступного за звітним місяцем.

На виконання умов договору позивач за період з грудня 2005р. по жовтень 2006р. виконав для відповідача будівельно-монтажні роботи на загальну суму 14 082 450 грн., що підтверджується актами виконаних робіт за грудень 2005р., за квітень 2005р., за жовтень 2006р. та довідками про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за грудень 2005р., квітень 2005р., жовтень 2006р.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 03.05.2006р. будинок, який  був об’єктом будівництва за договором, прийнято в експлуатацію. У вказаному акті, який підписаний разом з іншими посадовими особами і представником УК “Екосорб” Кулінченко В.В., зазначено, що інвестиційна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає       22794,662 тис.грн., в тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи – 14820,800 тис.грн.

Однак, відповідач за виконану позивачем роботу сплатив лише частково, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі                  637 727,18 грн.

Відповідно до ст.  837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав доказів того, що будівельно-монтажні роботи на об’єкті були виконані іншою особою і ним була здійснена оплата цих робіт.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт виконання відповідачем обумовлених договором робіт, а доказів їх належної оплати відповідачем не надано, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з останнього 637727,18 грн. заборгованості.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання, боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню).

Згідно п. 3.4 договору за невиконання або неналежне виконання відповідачем п. 2.11 договору останній сплачує пеню в розмірі 0,05% від простроченої суми платежу за кожен день прострочки.

З врахуванням вимог ст.232 Господарського кодексу України колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення з відповідача 57395,44 грн. пені, а також 16720,68 грн. 3% річних.

Місцевий господарський суд дав належну оцінку обставинам справи, мотивовано визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та прийняв відповідне рішення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на акт звірки взаємних розрахунків, як на єдиний доказ, що підтверджує відсутність заборгованості, суперечить ст.34 Господарського процесуального кодексу та ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”. Акт звірки є лише документом звіряння бухгалтерського обліку операцій, а наявність чи відсутність заборгованості підтверджується первинними документами (накладні, рахунки, платіжні доручення  тощо), яким акт звірки розрахунків не є.

Доводи апеляційної скарги про розгляд судом справи без участі представника відповідача до уваги не приймаються, оскільки згідно вимог п.2 ч.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України це може бути підставою для скасування судового рішення лише у випадку неповідомлення особи про час і місце засідання суду, що не мало місця в даному випадку. З тексту оскаржуваного судового рішення вбачається, що представник відповідача спізнився в судове засідання, а про обізнаність відповідача про час і місце судового засідання свідчить і клопотання його представника від 25.06.2007р. про ознайомлення з матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2007р. у справі №31/349 відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2007р. у справі№31/349 залишити без змін, а апеляційну скаргу Українського консорціуму “Екосорб” - без задоволення.

2.Матеріали справи №31/349 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Смірнова  Л.Г.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

08.08.07 (відправлено)