СУД
СУД
УХВАЛА

23.10.07                                                                                 Справа № 3/44н.

Суддя Доманська М.Л., розглянувши матеріали  справи за позовом

Колективного підприємства “Лисичанський завод залізобетонних виробів”,                                м. Лисичанськ Луганської області

до Управління Пенсійного фонду України  в м. Лисичанську Луганської області,                       м. Лисичанськ

про скасування рішення

в присутності представників сторін:

від позивача –Пипенко Р.Л. (дов. від 22.10.07 № 1604),

від відповідача -  Тертична Л.А. (дов. від 01.12.06 № 06-02),

в с т а н о в и в:

Суть спору:  позивачем заявлено вимогу про скасування рішення Пенсійного фонду України у м. Лисичанську від 15.12.05 № 176 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату страхувальником страхових внесків.

Відповідач у відзиві на позовну від 20.02.06 № 677/07-10 проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно п. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітній період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, відповідачем за період з 01.01.04 по 30.11.05 було виконано несвоєчасно, згідно застосовані відповідні штрафні санкції та у зв’язку з чим просить суд позовну заяву залишити без задоволення.

У доповненні до відзиву від 22.10.07 № 4795/0910 відповідач повідомляє про сплату позивачем суми штрафної санкції за рішенням від 15.12.05 № 176, у зв’язку з чим просить суд позовну заяву залишити без задоволення.

У письмових поясненнях від 22.10.07 № 1605 позивач у справі зазначає, що дійсно сплатив суми штрафної санкції за рішенням від 15.12.05 № 176 та претензій до відповідача у справі не має.

Приймаючи до уваги, клопотання позивача, здане до суду 20.04.06, провадження у даній справі було зупинено на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України, до вирішення справи №6/138ад про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 15.07.05 № 2767/06-10.

Постановою господарського суду від 19.05.06 у справі №6/138ад позов  Колективного підприємства “Лисичанський завод залізобетонних виробів”, м. Лисичанськ Луганської області до   Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанськ Луганської області про скасування рішення задоволено повністю, рішення Управління ПФУ в м. Лисичанську № 2767/06-10 від 15.07.05  про повернення заяви про перегляд рішення органу Пенсійного фонду без розгляду скасовано, Управління ПФУ України в м. Лисичанську зобов'язано відізвати вимогу про сплату боргу  Ю 1/3 від 15.07.05 з Державної виконавчої служби Лисичанського міського управління.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 01.08.06 апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області на постанову господарського суду Луганської області від 19.05.06 по справі  № 6/138ад залишено без задоволення, постанову господарського суду Луганської області від 19.05.06 по справі № 6/138ад залишено без змін.

Оскільки  на даний час  підстави, з яких провадження у справі № 3/44н було зупинено, усунені, розгляд справи № 3/44н поновлено.

Позов заявлено на підставі положень господарського процесуального кодексу. Тому, відповідно провадження у справі порушено теж за правилами Господарського процесуального кодексу України, про що винесено ухвалу.

Проте, даний позов підлягає розгляду адміністративним судом в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України,  затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, Пенсійний фонд України (далі –Пенсійний фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (далі –Положення про управління Пенсійного фонду), управління  у районах, містах і районах у містах (далі - Управління) є органами Пенсійного фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду Управління відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління у прийнятті рішення про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків, про стягнення відповідних штрафних санкцій  діють як органи державної влади у здійсненні ними владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкти владних повноважень.

Управління Пенсійного фонду України  в м. Лисичанську Луганської області, нараховуючи фінансові санкції та пеню за несплату страхувальником страхових внесків та приймаючи відповідне  рішення від 15.12.05 № 176, діє як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

З урахуванням наведеного, справи за участю органів Пенсійного фонду України,  пов'язані із здійсненням ним владних повноважень, підлягають розглядові місцевими та апеляційними господарськими судами в порядку, встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України.

За таких обставин, суд розглядає зазначений позов відповідно до порядку встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України.

Після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом (частина 7 розділу VII “Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України”).

Отже, право розгляду позовних заяв, поданих за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно господарських справ, за правилами КАС України було надано господарським судам лише по справах, що були порушені, але не розглянуті на момент набрання чинності КАС України.

В інших випадках, а саме у разі подачі заяви з посиланням на норми ГПК України та відповідно порушення провадження у справі на підставі ГПК України, чинне процесуальне законодавство, як Господарський процесуальний кодекс України так і Кодекс адміністративного судочинства України не передбачають права суду переведення розгляду справи з одного процесуального закону на інший.

Таким чином, дана справа порушена за позовною заявою Колективного підприємства “Лисичанський завод залізобетонних виробів” до Управління Пенсійного фонду України  в м. Лисичанську Луганської області, поданою за правилами Господарського процесуального кодексу України, не підлягає розглядові в господарському суді (саме як в господарському, а не в адміністративному суді) за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно провадження у даній господарській справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У зв’язку з цим суд роз’яснює, що позивач має право на звернення з даними позовними вимогами за адміністративним позовом в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 80, ст.86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

Припинити провадження  у справі.

Суддя                                                                                          М.Л.Доманська