ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.01.2007
Справа № 27/190

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Тищик
І.В.- доповідач,

суддів
-Сизько
І.А., Верхогляд Т.А.

при
секретарі - Чоха Є.О.

за
участю представників

позивача: Марікуца О.Б.

відповідача-1: ОСОБА_1

відповідача-2: не з'явився

розглянувши у
судовому засіданні апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2, м. Павлоград на рішення господарського суду
Дніпропетровської  області від 26.09.06
року у справі № 27/190

за позовом  Західно-Донбаської об'єднаної державної
податкової інспекції у Дніпропетровській області, м. Павлоград

до 1.
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м. Павлоград

2.          приватного
підприємства “УкрАзовДон”, м. Донецьк

про
визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.06р. у справі № 27/190
(суддя Татарчук В.О.) було  задоволено
позов Західно-Донбаської  ОДПІ та
визнано  недійсним договір від 13.01.03
року, укладений між суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_2 та ПП “УкрАзовДон” і стягнуто з СПД ОСОБА_2 на користь державного
бюджету 28307,82 грн. та з ПП “УкрАзовДон” на користь СПД ОСОБА_2 28307,82 грн.
Витрати по справі покладені на відповідача -2.

Господарський
суд у своєму рішенні, з посиланням на норми Цивільного та Господарського
кодексів України дійшов висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в
повному обсязі в зв'язку з наявністю в діях ПП “УкрАзовДон” мети завідомо
суперечної інтересам держави та суспільства.

Не погоджуючись з
рішенням суду, відповідачем-1 - СПД ОСОБА_2, подано дві апеляційні скарги з
різними вимогами щодо оспорюваного рішення суду та позову податкового органу.
Заявою про внесення змін до апеляційної скарги скаржник уточнив вимоги
апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду і відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

При цьому
скаржник послався на те, що:

- опорюваний договір не являється укладеним, оскільки не містить
узгоджених істотних умов, обов'язкових для цивільних договорів, як то:
асортимент, вартість та якість товару, сума договору, строки поставки товару
тощо; фактично сторони не приступали до виконання зобов'язань за вказаним
договором; належних доказів виконання сторонами зобов'язань за вказаним
договором позивачем не надано;

- у сторін не було умислу на здійснення протиправної угоди;

- позивач, подавши зазначений позов, вийшов за межі повноважень,
наданих йому законом.

Позивач у
запереченнях на апеляційну скаргу послався на законність і обґрунтованість
рішення господарського суду;
необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній
скарзі, та просив залишити рішення без змін, апеляційну скаргу -  без задоволення.

Відповідачем -2
відзив на апеляційну скаргу не наданий, представник останнього у судове
засідання не з'явився; повістка про виклик у судове засідання надсилалася
підприємству за адресою, що являється юридичною адресою підприємства згідно
державного реєстру та Статуту приватного підприємства (п.8 ст. 35 КАСУ).

Розгляд справи
здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України
відповідно до п.6 Розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Кодексу.

У судовому
засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту
встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного:

02.03.2006 року посадовими особами Західно-Донбаської ОДПІ було
проведено планову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності
приватного підприємця ОСОБА_2, про що складено акт перевірки за НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено, що протягом 2003 року ПП ОСОБА_2
згідно договору від 13.01.2003р. проведено закупівлю канцелярських товарів у ПП
„УкрАзовДон” на загальну суму 28307,82 грн. Суми податку на додану вартість
відповідно до податкових накладних ПП „УкрАзовДон” віднесені до податкового
кредиту відповідних періодів та відображені у книзі обліку придбання товарів
(робіт, послуг). Оплату за товар проведено в повному обсязі готівковими коштами
згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Твердження скаржника про те, що спірний договір слід вважати
неукладеним, що фактично сторони не приступали до виконання зобов'язань по
зазначеному договору спростовується матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи, договором від 13.01.2003р.
сторони  обумовили купівлю-продаж товару
в асортименті, кількості та за ціною, які
визначаються накладними, рахунками, що є невід'ємною частиною договору.

З огляду видаткових, податкових накладних та розрахункових
документів, що містяться у справі,
випливає, що спірна угода мала місце, предметом угоди являлися
канцелярські товари і остання була виконана сторонами у повному обсязі.

Факт виконання зазначеного договору знайшов своє відображення в
акті перевірки від 02.03.2006р. і дана обставина підтверджена підписом
приватного підприємця на вказаному акті, не заперечувалася вона і при розгляді
справи судом першої інстанції.

Таким чином, на момент проведення перевірки та розгляду справи
господарським судом сторонами вказані обставини не заперечувалися, сумніву щодо
їх достовірності та добровільності їх визнання не виникало. В силу ч. 4 ст. 72
КАС України такі обставини можуть не доказуватися перед судом, внаслідок чого,
останні не були предметом дослідження у господарському суді.

З огляду на викладене, зазначені доводи скаржника не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів.

Твердження скаржника про відсутність у сторін умислу на здійснення
протиправної угоди колегія суддів вважає необґрунтованим з наступних підстав:

Матеріалами справи (рішенням місцевого суду Ленінського району м.
Донецька від 22.07.2002р., листами ДПІ у Ленінському районі м. Донецька
НОМЕР_2, НОМЕР_3 щодо сплати податків відповідачем-2, актом НОМЕР_4 про
анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ) підтверджується той факт, що
ПП „УкрАзовДон” здійснювалася фіктивна підприємницька діяльність, внаслідок
чого дії осіб, які укладали угоду з боку відповідача-2, слід вважати такими, що
спрямовані на приховування від оподаткування прибутків та доходів.

Угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами
від оподаткування доходів, являються угодами, які укладені з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства, оскільки порушують основні принципи
існуючого суспільного ладу, що визначено в п.6 постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 28.04.1978р. „Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними”.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від
сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів” від 08.10.2004р. №15
ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів може бути
вчинене як шляхом неподання документів із їх обчисленням та сплатою до бюджетів
чи державних цільових фондів (податкових декларацій, розрахунків,
бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом приховування об'єктів
оподаткування, а також шляхом заниження об'єктів оподаткування та іншими
способами. При цьому неподання податкової декларації, як правило, є одночасно і
приховуванням об'єктів оподаткування.

Умисел, на здійснення протиправної угоди, вбачається з боку ПП
“УкрАзовДон”, оскільки підприємство було зареєстровано на підставну особу, що
свідчить про відсутність наміру займатись підприємницькою діяльністю з
дотриманням всіх норм чинного законодавства, в тому числі і сплачувати
податки;  з моменту реєстрації не
знаходилося за юридичною адресою та не звітувало до податкових органів про
здійснення фінансово-господарської діяльності.

В силу ст. 49 Цивільного Кодексу України, якщо угода укладена з
метою,  завідомо  суперечною
інтересам  держави і суспільства,
то при  наявності  умислу
у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами  -
в  доход держави стягується все
одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої
сторони стягується в доход  держави
все  одержане  нею
і  все  належне
з  неї  першій
стороні    на відшкодування
одержаного. При наявності ж умислу лише у
однієї  з сторін все одержане нею
за угодою повинно  бути  повернуто
другій стороні, а одержане останньою
або  належне  їй
на  відшкодування  виконаного стягується в доход держави.

Цивільний кодекс
України , який набрав чинності з 01.01.2004р., серед правових наслідків вчинення
правочину, який порушує публічний порядок, не встановлює санкцій аналогічних
тим, які були встановлені ст. 49 ЦК УРСР.

Разом з тим, такі
санкції за укладення угоди (вчинення господарського зобов'язання) з метою, яка
за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені Господарським
кодексом України, а саме, ст. 208 ГК України, що була застосована господарським
судом на вимогу позивача.

Колегія судів
погоджується з висновком господарського суду щодо наявності в діях ПП
“УкрАзовДон” мети направленої на приховування прибутків і доходів від
оподаткування, і вважає правомірним застосування наслідків визнання угоди
недійсною в повному обсязі.

Твердження
відповідача-1 щодо перевищення податковим органом повноважень, наданих йому
законом (а саме, відсутність у податкового органу права на звернення до
господарського суду з позовом про визнання угод недійсними, відсутність
повноважень на подання позовів про стягнення до бюджету майна, отриманого за
угодами), колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки зазначені функції
податкових органів визначені п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні”.

Не відповідає
обставинам справи і твердження відповідача-1 про те, що акт документальної
перевірки не являється належним доказом у справі в частині відображення
інформації щодо наявності товару, тобто, не містить достовірної інформації,
викладеної чітко, об'єктивно та в повній мірі (доказом чому являється акт від
22.11.2006р. щодо перебування товару (канцелярських товарів) на збереженні у
третіх осіб).

Дане твердження
спростовується приміткою в акті перевірки за підписом  ОСОБА_2, якою останній підтверджує, що
первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в
повному обсязі і додаткових документів, що свідчать про діяльність приватного
підприємця за період, що перевіряється, немає.

Окрім того, як
убачається з матеріалів справи, строк позовної давності на подання відповідного
позову про визнання договору недійсним позивачем пропущений не був, оскільки
про факт укладення відповідачем-1 угоди з ПП „УкрАзовДон” позивач дізнався під
час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ПП ОСОБА_2
-02.03.2006р.

З огляду на
викладене підстав для скасування рішення господарського суду не вбачається.
Доводи скаржника не приймаються колегією суддів в силу вищевикладеного.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,  суд

УХВАЛИВ :

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.06р. у справі № 27/190
залишити без змін, апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2 -без задоволення.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
І.В.Тищик

Судді:
І. А.Сизько

Т.А.Верхогляд