ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.

№ 24/96-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду від 10.09.2007 р.

у справі

№ 24/96-07

господарського суду

Харківської області

за позовом

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кроно-Інвест Харків"

третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

фізична особа -підприємець
ОСОБА_3

про

стягнення 156 463,68 грн.

в судовому
засіданні взяли участь  представники:

позивача:

ОСОБА_2, дов. реєстр. № 3024 від
14.10.2005 р.;

відповідача:

- не з'явились;

третьої особи:

- не з'явились;

В С Т А Н О В
И В:

У квітні 2007 р. фізична особа
-підприємець ОСОБА_1(далі -Підприємець ОСОБА_1) звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною заявою, у якій просив стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю "Кроно-Інвест Харків" (далі -Товариство)
заборгованість з орендної плати з урахуванням пені за договором суборенди № 43
від 14.02.2006 р. (далі -Договір № 43) за період з 01.11.2006 р. по 31.03.2007
р. у розмірі 156 463,68 грн.

Позовні вимоги Підприємець ОСОБА_1
обґрунтовував тим, що між ним та Товариством укладено  Договір № 43, проте Товариство в порушення
вимог вказаного договору не сплатило орендну плату за період з 01.11.2006 р. по
31.03.2007 р., у зв'язку з чим відповідна заборгованість підлягає стягненню з
урахуванням пені на підставі норм Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19.06.2007 р. (суддя Плахов О.В.) позовні вимоги
Підприємця ОСОБА_1 задоволено частково: з Товариства стягнуто 150 000,00 грн.
заборгованості та 2 109,86 грн. пені. Рішення
прийнято з мотивів, наведених Підприємцем у позовній заяві, а зменшення
суми, присудженої до стягнення, мотивовано помилкою Підприємця при розрахунку
відповідних заборгованості та пені.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р. (колегія суддів: Бондаренко
В.П., Лакіза В.В., Шепітько І.І.) рішення господарського суду Харківської
області від 19.06.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог Підприємця відмовлено. Постанова мотивована тим, що
Договір № 43 є неукладеним, оскільки його підписано за відсутності згоди
орендодавця (фізичної особи -підприємця ОСОБА_3, далі -Підприємець ОСОБА_3) про
передачу майна в суборенду.

Підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р.
скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області
від 19.06.2007 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги Підприємець ОСОБА_1
обґрунтовує тим, господарським судом другої інстанції при прийнятті постанови,
яка оскаржується, було порушено ст. ст. 16, 216, 638, 774 та 783 Цивільного
кодексу України, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України та
помилково застосовано Закон України "Про оренду державного та комунального
майна".

Товариство та Підприємець ОСОБА_3
не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського
процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Підприємця
ОСОБА_1. до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає
касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

За розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 11.12.2007 р. розгляд касаційної скарги
здійснюється Вищим  господарським судом
України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. -головуючого, суддів Мачульського
Г.М. та Шаргала В.І.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами
першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга Підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

- 29.01.2006 р. між Підприємцем
ОСОБА_1 (орендар) та Приватним підприємством "Кремавтотранс"
(орендодавець) укладено договір оперативної оренди транспортного засобу №
13/01/06, а саме -крану самохідного моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску;

- 14.02.2006 р. між Підприємцем та
Товариством укладено Договір № 43, згідно умов якого Підприємець передав
Товариству у суборенду кран самохідний моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р.
випуску;

- строк суборенди за Договором № 43
складає шість місяців з моменту прийняття об'єкту суборенди за актом
приймання-передачі (п. 4.1);

- орендна плата за Договором № 43
складає: за лютий 2006 р. -25 000,00 грн., за березень -червень 2006 р. -по 30
000,00 грн. за кожен місяць (п. 5.1);

- 22.06.2006 р. на підставі
біржового контракту № Т3/57/78 власником крану самохідного моделі KRUP
KMK-20025 DA53 1992 р. випуску став Підприємець ОСОБА_3

- 26.06.2006 р. між Підприємцем
ОСОБА_1 та Підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оперативної оренди
транспортного засобу № 11 (далі -Договір № 11) строком дії -один рік, об'єктом
якого є кран самохідний моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску;

- Договір № 11 не надавав Підприємцю
ОСОБА_1 права передавати об'єкт оренди у суборенду;

- 01.07.2006 р. Підприємець ОСОБА_1
та Товариство уклали додаткову угоду до Договору № 43, якою збільшили строк дії
суборенди на шість місяців - до 31.12.2006 р. та встановили розмір орендної плати
-30 000,00 грн. щомісяця.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом:

- 01.07.2006 р. Підприємець ОСОБА_1
та Підприємець ОСОБА_3 уклали додаткову угоду до Договору № 11, яка передбачала
право Підприємця ОСОБА_1 передавати кран самохідний моделі KRUP KMK-20025 DA53
1992 р. випуску в суборенду за власним розсудом (п. 2.5, т. 1, а. с. 21);

- Товариство на момент звернення
Підприємця ОСОБА_1 до господарського суду з даним позовом кран самохідний
моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску йому не повернуло та продовжувало
ним користуватись.

Вказаним обставинам апеляційний
господарський суд, в порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України, будь-якої оцінки не дав.

Між тим, господарський суд першої інстанції,
вирішуючи спір, та оцінюючи у відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України усі обставини справи, у тому числі -додаткову
угоду від 01.07.2006 р. до Договору № 11 та факт користування Товариством
об'єктом оренди за Договором № 43, прийшов до висновку, що Товариство, виходячи
зі ст. ст. 526, 530 та 611 Цивільного кодексу України, має сплатити Підприємцю
ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням пені, яка виникла внаслідок користування
краном самохідним моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску.

Відповідно до частини першої ст.
774 Цивільного кодексу України  передання
наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою
наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою ст. 22
Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар
має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене
майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення
тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна
у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Як зазначено вище, п. 2.5 Договору
№ 11 (з урахуванням додаткової угоди до вказаного договору від 01.07.2006 р.)
передбачав право орендаря -Підприємця ОСОБА_1 передавати об'єкт оренди (кран
самохідний моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску) в суборенду за власним
розсудом, тобто без згоди орендодавця -Підприємця ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає обґрунтованим висновок місцевого
господарського суду про те, що Товариство зобов'язано сплатити Підприємцю
ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням пені, яка виникла внаслідок користування
краном самохідним моделі KRUP KMK-20025 DA53 1992 р. випуску.

Частина першої ст. 11110
Господарського процесуального кодексу України передбачає, що підставами для
скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або
постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Беручи до уваги зазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що постанова Харківського
апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р. підлягає скасуванню як така,
що прийнята внаслідок порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України, через яке було порушено ст. ст. 526, 530, 611 та 774 Цивільного
кодексу України та ст. 22 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна".

Рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2007 р. підлягає залишенню в силі як таке, що
відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11110 та 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 10.09.2007 р. у справі № 24/96-07 господарського суду
Харківської області скасувати.

Рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2007 р. у справі № 24/96-07 залишити в силі.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя                                                                          В.І. Шаргало