ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"28" листопада 2007 р.                                                            Справа №6/7071-А

За позовом Прокурора Полонського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Полонському районі, м. Полонне

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна, с. Новоселиця Полонського району

про  стягнення 303 302,00 грн.

Суддя    Танасюк О.Є.

Секретар судового засідання Сарбей О.Ф.

Представники:

Від позивача -  Герасимчук О.О. – представник за довіреністю №2/10/10 від 09.01.07р.

Від відповідача – Коберський А.П. –представник за довіреністю від 10.11.05р.

Від прокуратури: Ільчук Ю.Ф. –прокурор відділу прокуратури Хмельницької області

У судовому  засіданні  згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Суть спору: Прокурор в інтересах позивача, у позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог від 05.11.07р. просить суд  стягнути з відповідача 303 302,00 грн.. коштів ПДВ, використаних  не за цільовим призначенням.

Повноважний представник позивача та прокурор в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали, обгрунтовуючи тим, що за результатами проведення перевірки ДПІ в Полонському районі, позивачем встановлено нецільове використання відповідачем  сум ПДВ в розмірі 303 302,00 грн.., що перебували в розпорядженні відповідача згідно п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість” в зв’язку з неперерахуванням цих коштів на спеціальний банківський рахунок в банку згідно вимог Постанови КМУ від 26.02.99р. №271 „Про порядок акумуляції та використання коштів на спеціальні рахунки в установи банку сільськогосподарськими товаровиробниками - платникам ПДВ щодо операцій  з продажу товарів, робіт, послуг власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини”.

При цьому, зазначає, що на підставі бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з ПДВ з реалізованої продукції власного виробництва і в терміни  встановлені законом подає її до податкового органу. На думку позивача, відповідачем не перераховано на спеціальний банківський рахунок суму ПДВ в розмірі 303 302,00 грн..

Оскільки відповідачем вказані кошти на спеціальний банківський рахунок не перераховані, позивач вважає що вони підлягають примусовому стягненню в судовому порядку.

Відповідач, у письмових запереченнях на позовну заяву та його повноважний представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, вказуючи, що відповідно до ч.3  п.11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” кошти ПДВ, що не сплачуються сільськогосподарськими товаровиробниками до бюджету з операцій по реалізації продукції власного виробництва, залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними  на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

При цьому, відповідно до п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками   - платниками ПДВ щодо операцій  з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва , включаючи продукцію  (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, залишок податкових зобов’язань, відповідно до декларації з ПДВ з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, тобто різниця  між сумою з ПДВ, одержаною  сільськогосподарським виробником від покупців, та сумою ПДВ, сплаченою ним постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками  з поточного рахунку на окремий рахунок.

Кошти перераховані сільськогосподарськими товаровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів  виробничого призначення.

В зв’язку з цим, відповідач вказує, що ним відкрито окремий рахунок в банку для перерахування вищезазначених коштів.

За таких обставин, просить в позові відмовити.

Розглядом  матеріалів справи встановлено:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Мічуріна, с. Новоселиця Полонського району Хмельницької області –зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію  СПД від 23.03.01р. та внесене до ЄДРПОУ згідно довідки Хмельницького обласного управління статистики №1119 від 28.03.01р.

В період з 25.08.05р. по 09.09.05р. Шепетівською ОДПІ в особі Полонського відділення проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання СТОВ ім. Мічуріна вимог податкового законодавства за період з 01.07.02р. по 31.03.05р., за результатами якої складено акт перевірки №431/231-03789264 від 09.09.05р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ч. 4 п.11.29 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість”, п.п.4.1.4 ст.4, п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, абз.2 п.4, абз.3 п.5 Порядку  акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини.

В акті перевірки  зазначено, що на виконання вимог Постанови КМУ від 26.02.1999р. №271 “Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” за період, що перевірявся господарству необхідно було перерахувати на спецрахунок кошти в сумі 108614 грн., в т.ч. за  2003р. в сумі 46501грн., за 2004р. –в сумі 61846 грн., за І квартал 2005р. –в сумі 267 грн. Фактично господарством перераховано кошти на спец рахунок в серпні 2003р. в сумі 55422 грн., а протягом 2004р. та І кварталу 2005р. кошти не перераховувались.

На підставі вказаного акту перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/0 від 23.09.05р.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 27.01.06р. по справі №10/297-нА, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду від 16.05.06р.  вказане податкове повідомлення-рішення №/0/0 від 23.09.05р. в частині застосування до відповідача фінансових санкцій в сумі 53 192,00 грн. скасоване.

18.07.07р. ДПІ в Полонському районі проведено виїзну планову перевірку СТОВ ім. Мічуріна з питань дотримання  вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05р. по 31.03.07р., за результатами якої складено акт перевірки №522/231-03789264 від 18.07.07р.

Згідно акту перевірки порушень Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються  сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів власного виробництва, затв. постановою КМУ від 26.02.99р. №271, перевіряючими не встановлено. При цьому зазначено, що за період, що перевірявся, підприємству  необхідно перерахувати  на спецрахунок кошти в сумі 145 861,00 грн., фактично перераховано –236 730,00 грн.

Відповідачем подано до суду довідки про фактичне перерахування коштів на спецрахунок згідно декларації №1, з якої вбачається, що в період з вересня 2004р. по липень 2007р. відповідачем перераховано на вказаний спецрахунок ПДВ в сумі 185 585,00 грн., а також про фактичне перерахування коштів на спецрахунок згідно декларації №2 - в сумі 309 830,09 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Відповідач звернувся до начальника ДПІ в Полонському районі із листом про списання заборгованості по коштах неперахованих на спеціальний банківський рахунок в період з 1997-2003р.р., що підтверджується відповідними актами інвентаризації розрахунків з бюджетом в частині акумуляції коштів ПДВ і використання їх за цільовим призначенням СТОВ ім. Мічуріна.

Однак, вказані акти, як вбачається з листа начальника ДПІ в Полонському районі №11412/10 від 02.11.07р. не були взяті позивачем до уваги, з мотивів того, що чинним законодавством не передбачено  порядок списання неперахованих коштів на спеціальні банківські рахунки.

З картки особового рахунку відповідача та пояснень представника позивача від 05.11.07р. вбачається, що сплачені відповідачем суми рознесені в картці особового рахунку та враховані на погашення не перерахованих  коштів по спец деклараціях за період з 2001-2003р.р., а не за період з вересня 2004р. по липень 2007р. за який вони сплачувалися відповідачем.

Аналізуючи надані по справі докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормами п. 11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” зупинено дію  пункту  7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього  Закону  в  частині  сплати  до  бюджету  податку  на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи  продукцію (крім  підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана  від  поставки  сільськогосподарської  продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового  доходу  підприємства.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №271 від 26.02.1999р. затверджено Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини (надалі - Порядок).

Згідно з п.4 Порядку залишок податкових зобов’язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

П. 5 Порядку передбачено, що кошти, перераховані сільськогосподарськими товаровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

У разі нецільового використання кошти стягуються до державного бюджету в безспірному порядку. Спрямуванню до державного бюджету підлягають також кошти, які у  період до 1 березня 2005 р. не були перераховані на окремий рахунок (незалежно від причини). Відповідальність за нецільове використання сум податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників, несуть їх керівники.( п. 6 Порядку).

З огляду на вищезазначене, судом враховується, що позивачем після проведення звірки з відповідачем вірно встановлено розмір коштів, що підлягають перерахуванню відповідачем за період з вересня 2004р. по липень 2007р., які згідно спецдекларацій №1 складають 185 585,00 грн. та декларації №2 - 309 830,09 грн.

Однак, як вбачається з наданих відповідачем копій платіжних доручень та довідок про фактичне перерахування коштів на спецрахунок згідно декларацій №1 та №2, відповідачем на виконання вимог Порядку акумулювання та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини відкрито окремий банківський рахунок, на який в період з вересня 2004р. по липень 2007р. перераховано кошти ПДВ згідно декларації №1 в сумі 185 585,00 грн. та згідно декларації №2 –309 830,00 грн.

При цьому, твердження позивача про те, що вказані кошти були рознесені в картці особового рахунку відповідача та зараховані на погашення не перерахованих  коштів по спец деклараціях за період з 2001-2003р.р., а не за період з вересня 2004р. по липень 2007р., за який вони сплачувалися відповідачем, судом оцінюється критично, оскільки позивачем помилково ототожнено кошти, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського виробника, згідно п. 11.29  ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” із його податковими зобов’язаннями по ПДВ.

Суд виходить з того, що відповідно до п.1.2, 1.5  ст.1 Закону №2181-ІІІ від 21.12.2000р. „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення сума ПДВ в розмірі 303 302,00 грн. має  спеціальний  режим, встановлений  п. 11.29 ст. 11 Закону  України  “Про  податок  на  додану  вартість” і не підлягає перерахуванню до бюджету, вона не являється податковим  зобов’язанням відповідача.

Таким чином, вказана сума не підлягає стягненню до бюджету в порядку визначеному Законом №2181 від 21.12.00р.

Враховуючи, вищенаведене, суд прийшов до висновку, що покриття заборгованості відповідача по ПДВ згідно спец декларацій за період з 2001-2003р.р. шляхом зарахування коштів сплачених відповідачем згідно спецдекларацій по ПДВ за період з вересня 2004р. по липень 2007р. є неправомірним.

Оскільки заявлена до стягнення сума ПДВ в розмірі 303 302,00 грн. відповідачем сплачена, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та довідками відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги з підстав визначених позивачем, спростовуються наявними у справі доказами, суперечать чинному законодавству, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Прокурора Полонського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Полонському районі, м. Полонне до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна, с. Новоселиця Полонського району про стягнення 303 302,00 грн. відмовити.

Суддя

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.