ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.07р.

Справа № 9/171-07

За позовом  Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства               “Дніпротеплоенерго” “Верхньодніпровськтеплоенерго”,

м.Верхньодніпровськ  Дніпропетровської області

до   Верхньодніпровського об'єднаного районного військового комісаріату

Дніпропетровської області,  м. Верхньодніпровськ  Дніпропетровської області

третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення 81397 грн. 04 коп.

Суддя  Подобєд І.М.

Представники:

Від позивача - представник не з'явився

Від відповідача - Малиш О.В. - начальник відділу фінансового забезпечення, довіреність

№834 від 24.09.07р.

Від третьої особи - Бенда Н.М. - ю/к, довіреність № 8775 від 24.10.07р.

СУТЬ СПОРУ:

ДП ОКП “Дніпротеплоенерго” “Верхньодніпровськтеплоенерго” звернулося у серпні 2007 року із позовом до Верхньодніпровського об'єднаного районного військового комісаріату Дніпропетровської області, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму 81397,04 грн. заборгованості, у тому числі: 69023,24 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за період з 01.01.06р. по 01.05.07р., 7003,66 грн. пені, 3869,55 грн. інфляційних витрат, 1500,59 грн. 3 % річних. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором №30 від 01.01.6р.

Відповідач позов не визнає. Вказує у відзиві на позов, що Верхньодніпровський об'єднаний районний військовий комісаріат Дніпропетровської області на підставі розпорядження начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.06р. № 303/22/1/47 закріплений по територіальному принципу за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, який починаючи з 1 січня 2006 року повинен проводити оплату комунальних послуг (у тому числі за теплопостачання).

Ухвалою від 02.10.07р. до участі у цій справі був залучений Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні 30.10.07р. за згодою відповідача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, який був присутній у попередніх судових засіданнях, відповідача та третьої особи, дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між Дочірнім підприємством Обласного комунального підприємства „Дніпротеплоенерго”-„Верхньодніпровськтеплоенерго” (далі –Позивач) та Верхньодніпровським об`єднаним районним військовим комісаріатом (далі –Відповідач) був укладений договір №30 від 01.01.2006 р. про надання послуг централізованого опалення (далі по тексту –Договір), який був пролонгований згідно п.9.1. Договору, на 2007 рік.

Згідно з п.п. 1.1., 5.6. вказаного договору Позивач надавав послуги централізованого опалення Відповідачу, який в свою чергу зобов`язувався отримати надані послуги та оплатити їх на підставі отриманого рахунку пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

Протягом з 01.01.2006р. по 01.05.2007р. Позивач здійснював постачання теплової енергії Відповідачу, за яку Відповідач повної оплати згідно виставлених рахунків не здійснив, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за отримані послуги централізованого опалення, яка станом на момент звернення Позивача із позовом до суду складала 69023,24 грн., що підтверджується розрахунком Позивача та актом звірки взаємних розрахунків сторін станом на 01.07.2007р., які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до директив Міністерства оборони України від 20.01.2005р. №Д-332/1/03, від 20.04.2005р. №Д-322/1/010, від 30.06.2005р.  №Д-322/1/014, з метою якісного утримання та обслуговування казармено-житлового фонду, забезпечення установ та організацій Міністерства оборони України комунальними послугами і енергоносіями в Збройних Силах України з 1 січня 2006 року було проведені організаційні заходи щодо створення територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь та переходу на територіальний принцип квартирно-експлуатаційного забезпечення.

Згідно розпорядження начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2006р. №303/22/1/47 Верхньодніпровський об’єднаний районний військовий комісаріат був закріплений по територіальному принципу за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська (надалі –Третя особа), який починаючи з 1 січня 2006 року повинен був проводити оплату комунальних послуг (в тому числі за теплопостачання), які були надані Верхньодніпровському ОРВК постачальними організаціями.

Як вказувала у своїх поясненнях Третя особа, згідно кошторису доходів та видатків на 2006 рік Відповідачу взагалі не призначались кошти по КПК 2101060 „Утримання, експлуатація, обслуговування казарменно-житлового фонду ЗСУ”.

Як пояснили сторони в судовому засідання, одночасно з передачею основних засобів Відповідач та Третя особа  повинні були переукласти договори з організаціями, які надають енергоносії або комунальні послуги, тобто укласти трьохсторонні угоди, але у даному випадку таких дій не вчинили.

Відповідно до ч.1 ст. 650 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, оскільки до цього часу сторонами не були внесені у письмовій формі відповідні зміни у порядок розрахунків, встановлений договором №30 від 01.01.2006р. про надання послуг централізованого опалення, саме у Відповідача, який має статус юридичної особи, а не у Третьої особи існують невиконані грошові зобов’язання перед Позивачем з оплати наданих у спірному періоді послуг.

Згідно зі ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” №543 від 22.11.1996р., ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України та п. 6.5 укладеного між сторонами договору, за несвоєчасну оплату отриманих послуг централізованого опалення Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу, на загальну суму 7003,66 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

На підставі ч.2. ст. 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.5. вказаного договору Позивач нарахував та вимагає стягнути з Відповідача суму 1500,59 грн. 3% річних за весь період прострочення та суму 3869,55 грн., на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача становить 81397,04 грн., доказів погашення якої на час розгляду справи суду не надано.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до приписів ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов’язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. ст. 9, 16, 549-551, 611 Цивільного кодексу України та ст. ст. 4, 20, 216-220, 230-232 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед Позивачем з оплати поставленої на його замовлення теплової енергії, чим порушив умови укладеного із Позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача суми 69023,24 грн. основного боргу та 3869,55 грн. збитків від інфляції – є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Здійснені Позивачем нарахування пені у сумі 7003,66 грн. та трьох процентів річних в сумі 1500,59 грн. не підтверджені обґрунтованими розрахунками в матеріалах справи, оскільки Позивачем не вказані календарні дати, з яких розпочалась про строчка виконання грошових зобов’язань та певні періоди, протягом яких здійснювались такі нарахування з огляду на умови пункту 5.6 укладеного між сторонами договору, згідно з яким оплата за спожиту теплову енергію має здійснюватись не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяця, тому у цих позовних вимогах слід відмовити.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Верхньодніпровського об’єднаного районного військового комісаріату Дніпропетровської області на користь Дочірнього підприємства обласного комунального підприємства „Дніпротеплоенерго”-„Верхньодніпровськтеплоенерго” суму 69023 грн. 24 коп. основного боргу, 3869 грн. 55 коп. збитків від інфляції, суму 728 грн. 92 коп. витрат на держмито, 105 грн. 66 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано- 15.01.08р.