ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007 р.
№ 2/113

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,
Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача
Гука А.Р., Шигірта Ю.Ф.,

відповідача
Осмоловської Г.І.,

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу
Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"

на рішення

та постанову

від 22 травня 2007 року господарського суду Чернігівської області
від 24 вересня 2007 року Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2/113

за позовом
ЗАТ "Баско"

до
Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"

про
стягнення 447694, 98 грн.,

встановив:

Рішенням господарського суду  Чернігівської області від 22 травня 2007 року (суддя Михайлюк С.І.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неодержаних доходів в сумі 278056, 29 грн., судові витрати. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2007 року апеляційну скаргу ЗАТ "Баско" залишено без задоволення, а  рішення суду –без змін. Додатковою постановою Київського апеляційного господарського суду України від 25 вересня 2007 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на рішення місцевого суду від 22 травня 2007 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

У касаційній скарзі відповідач просить вказані судові рішення скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 1996 року між сторонами у справі було укладено договір №23-4/96 про спільну діяльність на геологічне вивчення з дослідно-промисловою експлуатацією Луценківського газоконденсатного родовища для досягнення спільної господарської мети-одержання прибутку, строком дії 10 років з дати підписання, зі змінами щодо переукладення договору в новій редакції від 28.02.1997 року.

Згідно п.3.3 укладеного договору, під керівництвом і контролем з боку Комітету по управлінню, відповідач за довіреністю позивача веде всю організаційну, фінансову, бухгалтерську і практичну діяльність по проведенню геологічного вивчення і дослідно-промисловій експлуатації родовища, відповідно до Програми сумісної діяльності, Бюджету сумісної діяльності та рішенням Комітету з управління.

Як встановлено судами, укладаючи договір про сумісну діяльність, сторони погодили створення Комітету з управління як вищого керуючого органу, що складається з керівників уповноважених представників учасників, який приймає рішення по питаннях сумісної діяльності, що стосуються підготовки змін і доповнень до договору, затвердження програми сумісної діяльності, бюджетів сумісної діяльності, реалізації і припинення сумісної діяльності.

Згідно п.5.1 укладеного договору його учасники зобов’язались дотримуватися умов укладеного договору та виконувати рішення Комітету з управління.

На підставі п.9.1 цього договору реалізація продукції, яка одержана від спільної діяльності, здійснюється підприємством за дорученням інших учасників договору.

Пунктом 6.3 вказаного договору передбачено, що затвердження програми сумісної діяльності є компетенцією Комітету з управління. Тобто, умовами укладеного договору передбачені повноваження Комітету з управління встановлювати ціну на продукцію для реалізації сумісної діяльності.

Про компетенцію Комітету встановлювати ціну на продукцію для реалізації сумісної діяльності свідчить і довідка відповідача від 06.11.2000 року                   №11-105, в якій вказано, що ціна газу за період травень-жовтень 1999 року затверджена Комітетом з управління.

Приймаючи рішення, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, місцевий господарський суд правильно встановив той факт, що в порушення рішення Комітету від 03.02.1999 року про укладення з ЗАТ  Таіс-95" договору на поставку природного газу за ціною 57 дол. США, яке було прийняте повноважними представниками сторін більшістю голосів, відповідач в межах дії договору про сумісну діяльність уклав договір №23-63/98 на поставку природного газу ЗАТ "Таіс-95" за ціною 172,72 грн. за кожну тисячу куб.м, що  підтверджується матеріалами справи.

Додатковою угодою №2 від 26.07.1999 року встановлено ціну на газ з 01.07.1999 року в розмірі 111,87 грн. за 1 тис.м куб., що становить 28,33 дол. США, хоча для ЗАТ "Таіс-95" ціна газу Комітетом з управління не  змінювалася.

Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно з’ясували та перевірили всі обставини справи, дали належну правову оцінку всім доказам по справі та дійшли правильного висновку про те, що відповідач, не виконавши рішення Комітету з управління щодо ціни продажу газу для ЗАТ "Таіс-95" порушив взяті на себе договірні зобов’язання, чим заподіяв позивачеві збитки у вигляді не одержаних доходів в сумі 278056, 29 грн.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 278056,29 грн. і відмовив в решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 62676, 37 грн. та витрат, пов’язаних з оплатою послуг адвоката за необгрунтованістю цих вимог.

За вказаних обставин, прийняті судами попередніх інстанцій судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює дані правовідносини, тому  їх необхідно залишити без змін.

Доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі суд вважає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111           Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" - без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                                В.Дерепа

Б.Грек

Л.Стратієнко