ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.

№ 11/109

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

С. Шевчук,

С. Владимиренко,  І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємця (ПП)
ОСОБА_1

на постанову

від 07.08.2007 року

Луганського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 11/109

за позовом

ПП ОСОБА_1

до

Кредитної спілки
"Фермер"

третя особа

Мале приватне підприємство (МПП)
"Аштарак"

про

стягнення 5 000,00 грн.

В судове засідання прибули
представники сторін:

позивача

не з'явились

відповідача

Вагіна Н.В. (дов. від 27.11.2007
року)

3-ої особи

не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача - І.
Воліка, пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали справи,
Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено до господарського
суду вимогу про стягнення з відповідача 21 000 грн. 00 коп. збитків, заподіяних
останнім відмовою звільнити орендоване приміщення, що належить позивачу, після
розірвання договору оренди, яка мотивована наступними обставинами.

Доповідач: Волік І.М.

23.06.2006 року ПП ОСОБА_1 та
Кредитною спілкю "Фермер" укладений договір оренди нежитлового
приміщення зі строком дії до
23.07.2006 року. Написом на вказаному договорі оренди, засвідченим
підписами повноважних представників сторін та відповідними печатками, строк дії
договору був продовжений до 31.08.2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором оренди, а саме несвоєчасною сплатою
орендної плати, позивачкою на адресу відповідача 11.08.2006 року надісланий лист
про розірвання вказаного договору.

10.08.2007 року ПП ОСОБА_1 та МПП
"Аштарак" укладений договір  №
15 на проведення ремонтно-будівельних
робіт  в орендованому  відповідачем

нежитловому приміщенні.

На момент початку ремонтних робіт,
а саме 15.08.2006 року, приміщення Кредитною спілкою "Фермер"
звільнене не було, а тому працівниками                     МПП "Аштарак"
ремонтні роботи розпочаті не були.

Приміщення звільнене відповідачем
лише 04.09.2006 року і за час вимушеного простою з 15.08.2006 року по
04.09.2006 року  відповідно  до
умов

договору від 10.08.2007 року
позивачкою був сплачений МПП "Аштарак" штраф у сумі 21 000 грн. 00
коп.

Під час розгляду справи заявою від
02.07.2007 року позовні вимоги
ПП ОСОБА_1 зменшені та до стягнення з відповідача заявлено збитки у
розмірі за період вимушеного простою з 31.08.2006 року по 04.09.2006 року у
сумі 5000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 02.07.2007 року по справі № 11/109 (суддя М. Москаленко)
у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у
позивача були відсутні передбачені чинним законодавством підстави для
дострокового розірвання або припинення договору оренди з відповідачем на момент
початку ремонтних робіт
15.08.2006 року.

Матеріалами справи підтверджено, що
майно, яке належить відповідачеві, знаходилося у орендованому приміщенні після
закінчення строку дії договору оренди не з вини відповідача, а з причини
перешкоджання позивача доступу відповідача у дане приміщення.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від
07.08.2007 року (колегія суддів: І. Семендяєва, С. Єжова, Т.
Парамонова), рішення господарського суду Луганської області від 02.07.2007 року
по справі № 11/109 залишено без змін з тих же підстав.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, відповідач просить оскаржувані у справі судові рішення скасувати і
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки при їх
прийнятті судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено
норми процесуального права.

Перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення
виходячи з такого.

Як встановленого господарськими
судами попередніх інстанцій,
23.06.2006 року сторонами укладений договір оренди нежитлового
приміщення, за умовами якого відповідачеві у користування на умовах оренди передане
нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 115,2
кв. м.

Згідно з умовами підпункту 2 пункту
4 договору оренди оплата повинна була проводитися відповідачем помісячно,
виходячи з розрахунку 1 728 грн. в місяць не пізніше першого числа місяця, у
якому здійснюється оплата.

Підпунктом 1 пункту 5 договору
встановлено, що дострокове розірвання договору можливе лише за ініціативою
орендодавця.

Додатковою угодою сторін,
оформленою у вигляді засвідченого підписами повноважних представників сторін та
печатками напису на основному примірнику договору оренди, строк дії договору
був продовжений до      31.08.2006 року.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
відповідачем орендної плати, позивачкою на адресу відповідача 24.07.2006 року,
31.07.2006 року, 07.08.2006 року надіслані листи з  вимогою погашення заборгованості з орендної
плати.

11.08.2006 року позивачкою на
адресу відповідача надіслано лист за
вих. № 11, в якому відповідача повідомлено про дострокове розірвання
договору оренди у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань з
внесення орендної плати та запропоновано відповідачеві звільнити орендоване
приміщення у строк до 15.08.2006 року, що отриманий уповноваженою                      особою КС “Фермер”.

10.08.2006 року між ПП ОСОБА_1 та
МПП “Аштарак” укладений договір № 15, за яким позивачка (замовник) доручила, а
третя особа (підрядник) прийняла на себе зобов'язання з виконання
ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, у приміщенні площею 115,2 кв.
м.

У відповідності з пунктом 2.1
договору підряду ремонтні роботи повинні були розпочатися 15.08.2006 року.

За твердженням позивача, ремонтні
роботи за договором не були розпочаті працівниками третьої особи з вини
відповідача, тому що на момент прибуття працівників третьої особи 15.08.2006
року до вищевказаного приміщення у ньому знаходилися працівники відповідача та
належне відповідачеві майно.

Під час судового розгляду позивачем
були надані письмові пояснення працівників ПМП “Аштарак” про те, що ремонтні
роботи за договором позивачки та третьої особи 15.08.2006 року розпочаті не
були у зв'язку з тим, що приміщення не було звільнене відповідачем. Вказані
пояснення датовані 01.06.2007 року.

За наведених обставин,
господарський суд касаційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в
оскаржуваних судових рішеннях, з огляду на таке.

Статтею 783 Цивільного кодексу
України встановлений вичерпний перелік
обставин, за наявності яких наймодавець має право вимагати розірвання
договору найму. Несвоєчасна сплата орендної плати до переліку зазначених обставин
не входить.

В той же час статтею 782 Цивільного
кодексу України передбачене право наймодавця відмовитися від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд.

Договір оренди укладений сторонами
у справі строком з 23.06.2006 року по 31.08.2006 року.

Передбачена договором оренди
орендна плата була перерахована відповідачем на розрахунковий рахунок позивачки
платіжними дорученнями № 22 від 24.07.2006 року на суму 1 728 грн. 00 коп. та №
271 від 04.09.2006 року на суму 5 500 грн. 00 коп., що встановлено в ході
судового розгляду в господарських судах попередніх інстанцій та позивачкою не
заперечується.

Таким чином, на момент початку
ремонтних робіт 15.08.2006 року у                 ПП ОСОБА_1 були відсутні
передбачені чинним законодавством підстави для дострокового розірвання або
припинення договору оренди з відповідачем. Договором оренди підстави для його
розірвання передбачені не були.

Крім того, відповідно до частин 3,
4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли
згоди щодо зміни (розірвання)  договору
або неодержання відповіді  у встановлений
строк з урахуванням  часу поштового
обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Господарськими судами встановлено,
що датою отримання відповідачем повідомлення про дострокове розірвання договору
оренди слід вважати 14.08.2006 року.

Строк, передбачений статтею 188
Господарського кодексу України для надання відповіді на пропозицію щодо
розірвання договору оренди, у даному випадку спливав 03.09.2006 року.

Згоду на пропозицію щодо розірвання
договору оренди відповідачем надано не було, тому у подальшому спір щодо
розірвання договору оренди підлягав вирішенню у судовому порядку.

З огляду на викладені обставини,
господарські суди дійшли правильного висновку, що станом на 15.08.2006 року у
відповідача був відсутній обов'язок звільнити орендоване приміщення.

У відповідності зі ст. 224
Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено.

Враховуючи вищевикладене,
господарськими судами обґрунтовано вказано, що ПП ОСОБА_1 не доведено вини
відповідача у спричиненні їй  витрат у
сумі 21 000 грн. 00 коп., причинного зв'язку між понесеними позивачем витратами
та діями відповідача, оскільки ПП ОСОБА_1 безпідставно вважала договір оренди
розірваним.

Заявою від 02.07.2006 року
позивачем зменшенні позовні вимоги та останній просить стягнути з відповідача
збитки у розмірі за період вимушеного простою працівників МПП “Аштарак” з
31.08.2006 року по 04.09.2006 року у сумі 5 000 грн.

Дана заява обґрунтована ПП ОСОБА_1
фактом відмови відповідача звільнити орендоване приміщення після закінчення
строку дії договору оренди, тобто після 31.08.2006 року.

Так, за твердженням позивача, даний
факт підтверджений відомостями, викладеними у постанові інспектора
Старобільського РВ УМВС України в
Луганській області від 06.09.2006 року про відмову у порушенні
кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові,
звернення ОСОБА_1 до органу внутрішніх справ було мотивованим зриванням
працівниками Кредитної спілки “Фермер” пломб з дверей приміщення, яке розташоване
за адресою:
АДРЕСА_1 (площею115,2кв.м.) та належить позивачці.

Зі змісту постанови органу
внутрішніх справ вбачається, що майно відповідача знаходилося у приміщенні, яке
він орендував до 31.08.2006 року, після закінчення строку дії договору оренди
саме з вини позивачки, яка перешкоджала доступу відповідача у вказане
приміщення.

Зазначені факти підтверджені також
постановою інспектора Старобільського РВ УМВС України в Луганській області від
06.09.2006 року про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за
заявою ОСОБА_2

Згідно з даною постановою внаслідок
невиконання КС “Фермер” умов укладеного між ПП ОСОБА_1 та Кредитною спілкою
“Фермер” в особі голови правління ОСОБА_2 договору оренди нежитлового приміщення
громадянка ОСОБА_1 розірвала вказаний договір, 01.09.2006 року опечатала
приміщення, чим обмежила доступ
працівників Кредитної спілки “Фермер” до майна, що належить кредитній
спілці, про що ОСОБА_2 повідомила у Старобільський РВ УМВС України в Луганській
області.

04.09.2006 року відповідач звільнив
приміщення, про що був складений комісійний акт від 04.09.2006 року.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що майно, яке належить відповідачеві, знаходилося у вказаному
вище приміщенні після закінчення строку дії договору оренди не з вини
відповідача, а з причини перешкоджання позивачки доступу відповідача у  дане приміщення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 1117 ГПК
України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження та
відхиляються з тих же підстав, що і господарським судом апеляційної інстанції,
колегія суддів Вищого господарського суду України залишає оскаржувані рішення
господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського
суду без змін.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного
господарського суду від 07.08.2007 року у справі № 11/109 залишити без змін.

Головуючий, суддя          С. Шевчук

Судді:                                                                                   С.
Владимиренко

І. Волік