КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2007                                                                                           № 42/373

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Лазарєва О.М. – дов. № 10/9150-78 від 29.12.2006

від відповідача - Пилипчук О.С. – дов. № 18-09/2-Д від 18.09.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Вугілля України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.09.2007

у справі № 42/373

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Дніпроенерго"

до                                                   Державне підприємство "Вугілля України"

про                                                  стягнення неустойки, ціна позову 117581,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Дніпроенерго” (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства „Вугілля України” (надалі – відповідач, апелянт) про стягнення з відповідача штрафу в сумі 117 581,70 грн. за недопоставку вугілля в листопаді - грудні 2006 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.09.2007р. у справі № 42/373 позов Відкритого акціонерного товариства „Дніпроенерго” задоволено; стягнуто з ДП „Вугілля України” на користь ВАТ „Дніпроенерго” 117 581,70 грн. штрафу, 1 175,82 грн. витрат по оплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неналежне виконання зобов’язання підлягають задоволенню, оскільки доказів відсутності вини останнього у недопоставці товару за договором суду не надано.

Державне підприємство „Вугілля України”, не погоджуючись з рішенням суду, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2007р. у справі                   № 42/373 в частині зайво нарахованих штрафних санкцій на суму 11 884,86 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом прийнято рішення з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, а саме – суд першої інстанції при розрахунку штрафних санкцій не врахував той факт, що згідно укладеного сторонами договору обсяг поставленого вугілля може коливатися в межах +/- 3%, тобто, відповідач мав право недопоставити позивачу 3% від обсягів вугілля, зазначених в додатках до договору.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти доводів апелянта заперечує та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва – без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні 13.11.2007 на підставі ч.3 ст.77 ГПК України судом оголошувалась перерва до 27.11.2007.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Між ВАТ „Дніпроенерго” (як покупцем) та ДП „Вугілля України” (як постачальником) укладено договір поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004, відповідно до якого постачальник на умовах, передбачених даним договором, зобов’язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити вугілля енергетичне українського походження.

Кількість, марки, базові характеристики якості вугілля, яке буде поставлятися за договором та видобувник вугілля наводиться у додатках до договору. Період та обсяги поставки сторони визначають у додатках до цього договору. (п.п. 1.2, 1.3 названого договору)

Відповідно до п. 7.1 договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором сторони несуть матеріальну відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Згідно з додатками № 11/06-П від 30.10.2006 та № 12/06-П від 30.11.2006, укладеними сторонами до договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004, постачальник зобов’язується поставити покупцю вугільну продукцію (з різницею +,- 3%):

в листопаді 2006 року – 144 500 т,

в грудні 2006 року – 170 000 т.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на виконання договору №2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 відповідач поставив: в листопаді 2006 року - 13 888, 989 т вугілля; в грудні 2006 року – 116 863,362 т вугілля, що підтверджується актами звіряння партій вугільної продукції по кількості і якості. Різниця складає: 30 611,012 т (за листопад 2006) та 53 136,638 т (за грудень 2006).

Претензії позивача № 04/06 на суму 42 977,86 грн. та № 05/06 на суму 74 603,84 грн., (у відповідності до яких позивач просив відповідача сплатити штрафні санкції за недопоставку продукції) відповідачем залишені без відповіді та задоволення.

Копії усіх названих документів наявні в матеріалах справи.

Судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за неналежне виконання зобов’язання за договором, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не виконано належним чином свої зобов'язання за договором № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004, оскільки ним недопоставлено вугільну продукцію у кількості, передбаченій вказаним договором та додатками до нього.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 7.4 договору поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 передбачено, що постачальник несе майнову відповідальність за прострочення постачання чи недопоставку вугілля у вигляді 0,5% від вартості недопоставленого вугілля за кожний день прострочення.

Таким чином, місцевим судом обґрунтовано стягнути з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 117 581,70 грн.

Доводи апелянта про те, що штрафні санкції повинні нараховуватись на обсяг недопоставленого вугілля, зменшений на 3%, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та обсяг недопоставленого вугілля набагато перевищує 3% обсягу вугільної продукції, який був погоджений сторонами за договором поставки № 2-02/1-П-264-А-ДПО/24 від 28.01.2004 та не входить в граничний рівень недопоставленого вугілля згідно з додатками № 11/06-П від 30.10.2006 та № 12/06-П від 30.11.2006 до вказаного договору.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2007р. по справі № 42/373 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справ, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Вугілля України” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2007р. у справі № 42/373 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Дніпроенерго” до Державного підприємства „Вугілля України” – без змін.

2.   Матеріали справи № 42/373 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді