ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-4/468
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"12" грудня 2007 р.  11:30                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

суддя Остапова К.А.,

при секретарі судового засідання Пірог О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Механічний завод „Таврида-Електрик” (вул.Вакуленчука, 22, місто Севастополь, 99053)

до відповідача: Державної податкової інспекції в Гагарінському районі міста Севастополя

(вул. Пролетарська, 24, місто Севастополь, 99014)

про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.10.2007 №000046220/0 в розмірі 27970,47 грн.,

За участю представників:

Від позивача: Макєєнко О.І., довіреність № 425 від 01.11.2007;

Макєєнко Т.М., довіреність № 426 від 01.11.2007;

Від відповідача: Косіраті Н.В., довіреність № 38/10-011/2007 від 11.12.2007;

Чистякова В.В., довіреність №3/10-011/2007 від 12.02.2007,

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Механічний завод „Таврида-Електрик” звернулось до господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Гагарінському районі міста Севастополя про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від  03.10.2007 №000046220/0  в розмірі 27970,47 грн.

Ухвалою від 02.11.2007 відкрите провадження в адміністративній справі № 20-4/468 на підставі зазначеної позовної заяви з призначенням попереднього судового засідання на 27.11.2007.

Оскільки протягом проведення попереднього судового засідання судом не встановлено можливості  врегулювання даного спору до судового розгляду, суд закінчив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 12.12.2007.

Позивач вважає, що оскільки датою імпорту є не дата оформлення вантажної митної декларації, а дата фактичного перетинання товаром митного кордону України,  фактичне ввезення устаткування, що купувалось позивачем у нерезидента, відбулось 20.08.2007, ним не був порушений встановлений строк повернення валютних коштів, а тому нарахування пені за несвоєчасне ввезення обладнання є необґрунтованим.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вважає датою імпорту дату оформлення вантажної митної декларації, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідно до статті  41 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту  21 Заключних положень Кодексу адміністративного судочинства України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України, пояснення та клопотання по справі надавались ними російською мовою.

Згідно зі статями 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні  представникам сторін роз’яснені  процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення учасників процесу,  суд

в с т а н о в и в :

В період з 25.09.2007 по 01.10.2007 співробітником Державної податкової інспекції в Гагарінському районі міста Севастополя (далі –ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя) проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Механічний завод “Таврида-Електрик” (далі –ТОВ “МЗ “Таврида-Електрик”) з питання дотримання вимог валютного законодавства за період з 27.03.2007 по 13.09.2007.

В ході перевірки встановлено порушення статті 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” (із змінами та доповненнями) у частині незабезпечення ТОВ “МЗ “Таврида-Електрик” повернення валютних цінностей протягом законодавчо встановленого строку з моменту здійснення авансового платежу 29.05.2007 (кількість днів прострочення –17) на суму 2788350,00 руб. РФ при відсутності ліцензії Національного банку України на перевищення законодавчо встановленого строку, про що складений Акт № 4597/10/22-009/25147690/41 від 02.10.2007 (арк. справи 12-17).

На підставі акту перевірки рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя № 000046220/0 від 03.10.2007 до позивача застосована пеня в сумі 27970,47 грн.

Вказане рішення позивач просить визнати недійсним.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В Акті  перевіряючим встановлено, що ТОВ “МЗ “Таврида-Електрик” (Покупець) та ВАТ “Московський завод координатно-розточних станків” (Продавець) уклали контракт № сб/1-41-р від 27.03.2007, відповідно до якого Продавець зобов’язувався поставити протягом 85-ти календарних днів після отримання першого авансового платежу універсальний резьбошлифувальний станок мод. 5К822В, а Покупець зобов’язувався прийняти станок та сплатити  5576700,00 руб. Російської Федерації. Умови постачання СРТ м. Севастополь.

Оплата по Контракту повинна здійснюватись наступним чином: 2788350,00 руб. РФ на розрахунковий рахунок Продавця до 20.05.2005, в розмірі 2688350,00 руб. РФ протягом 10-ти  днів після підписання Акта приймання станка, 100000,00 руб. РФ протягом 5-ти днів з дати  проведення пусконалагоджувальних робіт та підписання двохстороннього Акту на площах Покупця.

Усі платежі по вказаному Контракту здійснюються в рублях Російської Федерації. Строк дії Контракту –до 31.12.2007.

Позивач здійснив передоплату на суму 2788350,00 руб. РФ відповідно до платіжного доручення №20 від 29.05.2007.

Законодавчо встановлений термін надходження товару на територію України –27.08.2007.

Платіжним дорученням № 29 від 06.08.2007 позивачем здійснена передоплата на суму 2688350,00 руб. РФ.

Законодавчо встановлений строк надходження товару на територію України –25.11.2007.

В Акті перевірки зазначено, що товар надійшов на митну територію України відповідно до Інвойсу № 1088 від 06.08.2007 та Повідомлення про прибуття вантажу, згідно з відміткою Глухівської митниці “Під митним контролем” 20.08.2007.

Вантажна митна декларація № 123000001/7/004349 на суму 1101342,48 грн. (що за курсом НБУ на день оформлення ВМД 0,19749 за 1 руб. РФ складає 5576700,00 руб. РФ) складена 13.09.2007.

На тій підставі, що вантажна митна декларація складена 13.09.2007, відповідачем зроблений висновок про порушення позивачем встановленого строку з моменту здійснення авансового платежу в розмірі 2788350,00 руб. РФ у кількості 17 днів (з 28.08.2007 по 13.09.2007) та нарахована пеня в розмірі 0,3 % від суми неотриманої виручки в іноземній валюті.

Такий висновок, на думку суду, не ґрунтується на законі.

Відповідно до статті 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Порушення резидентами зазначеного строку відповідно до статті 4 цього Закону є підставою для нарахування резиденту до сплати пені у розмірі 0,3 % від суми неотриманої виручки (митної вартості недопоставленої продукції) за кожний день прострочення.

Згідно зі статтею 1 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” моментом здійснення імпорту вважається момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Термін “момент перетинання товаром митного кордону України” визначений митним Кодексом України.

Зокрема, пунктом 2 статті 1 вказаного Кодексу передбачено, що  ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Відповідно до пункту 23 статті 1 Митного кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом.

Згідно зі статтею 43 вказаного Кодексу товари перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України та закінчується після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Момент перетинання товаром митного кордону України також конкретизує поняття “пропуск товарів через митний кордон України”, яке означає дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 Митного кодексу України).

Статтею 70 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Наказом  Державної митної служби України від 08.12.1998 N 771, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.1999 за N 42/3335, затверджено Положення про порядок здійснення контролю за доставкою вантажів у митниці призначення.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного Положення його дія поширюється на переміщення товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються між митницями, структурними підрозділами однієї митниці територією України юридичними та фізичними особами.

Як вказано в пункті 4.3 цього Положення у разі ввезення товарів на митну територію України як документ контролю за доставкою використовується попереднє повідомлення або внутрішній транзитний документ та його електронна копія.

Відповідно до пунктів 1.4 та 1.5 Порядку заповнення й використання попереднього повідомлення митного органу про намір увезти товари на митну територію України, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 03.07.2006 N 551, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.07.2006 за N 854/12728 попереднє повідомлення (далі –ПП) чинне протягом трьох місяців з дня прийняття його митним органом, тобто з дня присвоєння ПП реєстраційного номера та проставлення на його паперових примірниках відтиска штампа "Під митним контролем". Після закінчення цього строку здійснення пропуску товарів за цим ПП забороняється. Інформація з відтиска штампа "Під митним контролем" заноситься до графи "D" електронної копії ПП. При митному оформленні в заявленому митному режимі товарів, увезених з використанням ПП, посадова особа митного органу призначення на зворотному боці примірника ПП, який зберігається в митному органі, зазначає номер відповідної вантажної митної декларації та проставляє поряд з раніше проставленим відтиском штампа "Під митним контролем" ще один відтиск такого штампа.

Тобто вказаний Порядок передбачає пропуск товарів на митну територію України по попередньому повідомленню та ввезення товарів на митну територію України із використанням попереднього повідомлення.

Таким чином, датою імпорту є не дата оформлення вантажної митної декларації, а дата фактичного перетинання митного кордону.

Фактичне перетинання через митний кордон України товару - універсального різьбошліфувального станку мод. 5К822В підтверджується Інвойсом № 1088 від 06.08.2007 та Повідомленням про прибуття вантажу з відміткою Глухівської митниці “Під митним контролем” від 20.08.2007 (арк. справи 26, 29) та не заперечується відповідачем.

Суд вважає, що знаходження вантажу в режимі “під митним контролем” не може бути підставою для нарахування пені на підставі статті 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23.09.1994 № 185/94-ВР (із змінами та доповненнями).

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені ним в ході розгляду справи усно та у письмовому вигляді, визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);  безсторонньо (неупереджено);  добросовісно;  розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;  пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 3,40 грн. підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету.

На підставі викладеного , керуючись ст. 94, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.10.2007 №000046220/0 Державної податкової інспекції в Гагарінському районі м. Севастополя до Товариства з обмеженою відповідальністю “Механічний завод “Таврида-Електрик” в сумі 27970,47 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Механічний завод “Таврида-Електрик” (99053, м. Севастополь, вул. Вакуленчука,22, відомості про рахунки в банківських установах відсутні) судовій збір в сумі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до господарського суду міста Севастополя протягом десяті днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства –з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Виконавчий лист видається за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено.

Суддя
К.А. Остапова

Постанова складена та підписана
в порядку частини  третьої
статті  160 КАС України
17.12.2007.