КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2007                                                                                           № 36/328

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:            Дзюбка П.О.

за участю секретаря:

представників сторін:

від позивача: Данькевич В.В. (дов. б/н від 08.08.2007р.)

від відповідача: Чехов О.О. (дов. № 42929 від 08.12.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвертаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.10.2007

у справі № 36/328

за позовом                               ЗАТ "Корсар"

до                                                   Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвертаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна"

про                                                  зобов"язання вчинити дії

20.11.2007р. розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва № 36/328 від 10.10.2007р. позовзадоволено повністю.

Визнано за Закритим акціонерним товариством “Корсар” право власності на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва.

Зобов’язано Комунальне підприємство “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна” здійснити реєстрацію права власності на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 в Шевченківському районі м. Києва за Закритим акціонерним товариством “Корсар” та видати витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Комунальне підприємство “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального  права, неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема судом першої інстанції невірно застосовано ст. 331 Цивільного кодексу України.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником об’єкта незавершеного будівництва будівлі банку, що знаходиться за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва, відповідно до договору № 1-Т/02 від 13.03.2002р., укладеного між АКБ “Народний банк” та ЗАТ “Корсар”, додаткової угоди до нього від 13.03.2002р., акту прийому-передачі незавершеного будівництва від 13.03.2002р.

26 грудня 2002 року Київської міською радою було прийнято рішення

№ 204/363 про оформлення Закритому акціонерному товариству “Корсар” права користування земельною ділянкою площею 0,2215 га строком на 25 років для завершення будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування будівлі банку на вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва за рахунок земель, наданих відповідно до рішення Київської міської Ради народних депутатів від 15.10.92 № 12 “Доповнення до рішення Київради “Про вилучення і надання земельних ділянок та погодження місце розташування об'єктів”, право користування якими посвідчено державним актом на право постійного користування землею від 15.06.95 № 37, у зв'язку з переходом права власності на об'єкт незавершеного будівництва (договір від 13.03.2002р. № 1-Т/02, додаткова угода до договору  № 1-Т/02 від 13.03.2002р., акт приймання-передачі від 13.03.2002р.).

03.04.2003р. відповідно до зазначеного рішення між Київською міською радою та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки, що зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 15 травня 2003 року у книзі записів державної  реєстрації  договорів   за № 91-6-00112 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., зареєстрований в реєстрі за № 430.

20.02.2004  року  позивач отримав позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту завершення будівництва будівлі банку на вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва.

01.04.2004 року Управлінням державного архітектурного-будівельного контролю м. Києва за № 0580-Шв/С позивачу надано дозвіл на виконання будівельних робіт на завершення будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 10.08.2007 року звернувся до відповідача із заявою (а.с. 23) про проведення державної реєстрації права власності на незавершений будівництвом об’єкт нерухомого майна по вул. Артема, 17 в Шевченківському районі м. Києва, загальною площею14381,96 кв.м.

До заяви у відповідності до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, були надані наступні документи:

- копія рішення про оформлення права користування земельними ділянками від 26.12.2002р. № 204/364;

- копія договору оренди землі від 03.04.2003 року з додатками;

- копія дозволу на виконання будівельних робіт від 01.04.2004р.;

- копія договору від 13.03.2002р.;

- копія Додаткової угоди до договору від 13.03.2002р.;

- копія  акту  прийому-передачі  незавершеного  будівництва  від 13.03.2002р.;

- копія балансу позивача на 31.12.2002р.;

- копія протоколу засідання архітектурно-містобудівної ради від 17.09.2003р.;

- копія листа до протоколу засідання архітектурно містобудівної ради від 17.09.2003р;

- копія Розпорядження КМДА від 27.12.2002р.;

- копія позитивного висновку комплексної державної експертизи від 20.02.2004р.;

- копія першого аркушу проекту будівництва;

- копія довідки з органу статистики про включення ЗАТ “Корсар” до єдиного державного реєстру підприємств та організацій.

-          копія довідки про 90% готовність об'єкту від 01.08.2007р. № 176;

-          копія висновків експертів про вартість об'єкта експертної оцінки.

27.08.2007 року своїм листом відповідач на підставі ст. 17, 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” відмовив позивачу у проведенні державної реєстрації права власності на об’єкт незавершеного будівництва по вул. Артема, 17 за ЗАТ “Корсар”.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною третьою статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об’єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

В поясненнях представник позивача зазначив, що ЗАТ “Корсар” має намір укласти договір щодо об’єкта незавершеного будівництва, а тому звернувся до відповідача про державну реєстрацію права власності.

Згідно з вимогами Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної системи органів державної реєстрації прав реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (пункт 5 Прикінцевих положень цього Закону).

Відповідач проводить державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно згідно із вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445), на підставі документів, що визначені цим Тимчасовим положенням.

Документом, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, відповідно до Закону України “Про планування і забудову територій”, є наданий Інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на виконання будівельних робіт.

З метою недопущення порушення норм законодавства при здійсненні реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва до бюро технічної інвентаризації обов'язково слід подавати дозвіл на виконання будівельних робіт. Цей документ видається, зокрема, на підставі проектної документації, що включає в себе також кошторис будівництва.

Отже, крім документів визначених Тимчасовим положенням, для проведення державної реєстрації необхідно подавати також:

1) державний акт на право власності або постійного користування земельною ділянкою, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, виданий в установленому порядку або договір оренди земельної ділянки;

2) проектно-кошторисну документацію. При цьому зауважуємо, що у реєстраційній справі залишаються копії тих матеріалів проектно-кошторисної документації, що  є  необхідними  для  ідентифікації  об'єкта   незавершеного будівництва та прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію об'єкта незавершеного будівництва, зокрема, коротка характеристика об'єкта незавершеного будівництва (будови) та його склад, відомості про черговість будівництва та пускові комплекси, а також перелік будинків та споруд, що проектуються у складі комплексу. Ця інформація зазначається у проектній документації згідно з вимогами ДБН А.2.2-3-2004   "Проектування.  Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва", затверджений наказом Держбуду України від 20 січня 2004 року № 8;

3) дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий в установленому законодавством порядку;

4) опис об'єкта незавершеного будівництва складається при проведенні інвентаризаційних робіт бюро технічної інвентаризації;

5) документи, які  підтверджують  виникнення  права  власності особи на об’єкт незавершеного будівництва.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем надані всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку по вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва.

Разом з тим, відмовляючи позивачу в державній реєстрації за ним права власності на об’єкт незавершеного будівництва, відповідачем не було враховано таке право позивача, що передбачено ст. 331 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога позивача про зобов’язання відповідача вчинити певні дії відповідає встановленим законом способом захисту порушеного права, а саме зобов’язання зареєструвати права власності на об’єкт незавершеного будівництва.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, визнавши право власності за позивачем на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва, що розташована на земельній ділянці 0,2215 га, складає загальною площею 14381,96 кв.м, надземна частина 11746,36 кв.м., підземна частина 2635,60. кв.м., вийшов за межі позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції в описовій частині рішення на те, що позивачем уточнено позовні вимоги та він просив визнати право власності на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва, оскільки в матеріалах справи не міститься заяви про уточнення позовних вимог з вимогою про визнання права власності, а з протоколу судового засідання від 10.10.2007р. не вбачається, що позивач просив визнати, саме, право власності.

Відповідно до п. 2 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Проте, в матеріалах справи відсутнє клопотання заінтересованої сторони – позивача про вихід суду за межі позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції безпідставно, вийшовши за межі позовних вимог, задовольнив вимогу, яка не заявлялась.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 29 грудня 1976 року за № 11 “Про судове рішення” рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності – на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Згідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення в частині, та підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна” задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2007р. у справі

№ 36/328 скасувати в частині визнання за Закритим акціонерним товариством “Корсар” права власності на об’єкт незавершеного будівництва будівлі банку за адресою: вул. Артема, 17 у Шевченківському районі м. Києва.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва  від 10.10.2007р. у справі № 36/328 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 36/328 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Дзюбко П.О.

03.12.07 (відправлено)