ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2007
Справа №2-7/14926-2007

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі» (98303, м. Керч, вул. Години, 2-В)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6)

Про визнання неправомірним нарахування.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача  – Вознюк С. А., предст., дов. №440/13-13-18 від 30.05.2007 р.

Від відповідача –  не з’явився.

Суть справи: Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом, в якому просить визнати неправомірним нарахування КРП «ВПВКГ м. Керчі» суми в розмірі 59122,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатом винесеного акту про порушення Правил користування електричною енергією №100136 від 09.02.2007 р. відповідачем була розрахована вартість електричної енергії за календарний рік, що, на думку КРП «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі», суперечить положенням ПКЕЕ, які передбачають нарахування вартості недоврахованої електроенергії лише за півроку. Крім того, позивач звернув увагу на те, що в порушення п. 6.42 ПКЕЕ в акті не вказана суть порушень з посиланням на конкретний пункт, а само нарахування здійснено не за 12 годин роботи теплопункту, як передбачено в акті. КРП також зауважило, що в липні 2005 року позивачем було здійснено перепідключення теплопункту ТЕЦ «Марат 5»Б» з електроліній Керченської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» на електролінії ВАТ «Крименерго», проте представники відповідача для прийняття обліку витрат електроенергії не з’явилися. З урахуванням викладеного, позивач вважає здійснене відповідачем нарахування вартості електричної енергії у сумі 59122,24 грн. неправомірним.

Відповідач проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача надав суду клопотання про припинення провадження у справі за п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2007 р. представниками Керченського району електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» був проведений огляд теплопункту ТЕЦ «Марат 5 «Б» по вул. Блюхера, 19 в м. Керчі, що належить КПР «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі», в ході якого було встановлено порушення позивачем Правил користування електричною енергією, що виразилося в безобліковому користуванні електричною енергією. За результатом огляду був складений акт про порушення ПКЕЕ №100136 від 09.02.2007 р.

Відповідно до п. 6.41 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996 р. (зі змінами, внесеними згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N 1497) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків (п. 6.42 ПКЕЕ).

Перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії та його вартості здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за N 782/12656, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (п. 6.40 ПКЕЕ).

На підставі складеного акту №100136 від 09.02.2007 р. на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ відповідачем була донарахована вартість електричної енергії за період з 09.02.2006 р. по 09.02.2007 р. на суму 59122,24 грн., про що свідчить відповідний протокол  №1010 від 20.02.2007 р.

Вважаючи здійснене ВАТ «Крименерго» нарахування таким, що не відповідає положенням чинного законодавства України, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його неправомірним.

Проте, з цього приводу суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конституційний суд України в Рішенні від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У той же час, способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, чинним законодавством України не передбачений такий захист цивільного права та інтересу як визнання неправомірним нарахування суми грошових коштів, здійсненого суб’єктом господарської діяльності.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи позивач не скористався наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правом та не змінив предмет позову. У свою чергу, невірно обраний спосіб захисту права та інтересу є підставою для відмови в задоволенні позову.

Клопотання позивача про припинення провадження у справі за пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України через непідвідомчість спору господарським судам України не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Отже, враховуючи те, що даний спір виник при виконання сторонами договору про поставку електричної енергії, він підвідомчий господарським судам України, проте, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в позові, а не припинення провадження у справі. Аналогічна позиція викладена в п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» N 01-8/344 від 11.04.2005 р. (зі змінами станом на 07.11.2007 р.), в якому зазначено, що суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

За таких обставин, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи на фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі» не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.