ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.
15:20
Справа №  1/529/06

м. Миколаїв

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Дамен Шіпярдс Океан”.
/54050, м. Миколаїв, Заводська площа, 1/.
До відповідача: 1. Державна податкова інспекція в
Корабельному районі м. Миколаєва
/54052,  м. Миколаїв, вул. Артема, 1-а/
2.Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві
/54017,  м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/

про: скасування податкового повідомлення –рішення № /0 від 25.09.2006р. про зменшення суми бюджетного відшкодування за липень 2006р. на суму 1 224 787 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Віштал Л.В., довіреність від 22.05.2006р.

Блінова І.В., довіреність від 22.05.2006р.

Від відповідача: Нестеренко О.А., довіреність від 06.03.2006р.

Гончаровська Н.В., довіреність від 20.12.2006р.

Кравчук О.І., довіреність від 21.11.2006р.

В судовому засіданні 10.01.2007 року об’явлена перерва до 16.01.2007 року. Судове засідання було продовжено 16.01.2007 року.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.09.2006р. № /0 та про зобов’язання надати висновок органу Державного казначейства про відшкодування з бюджету 1 224 787 грн.

В судовому засідання 16.01.2006 року позивач уточнив позовні  вимоги і просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.09.2006р. № /0 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення  порушено приписи підпунктів 7.7.1., 7.7.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, а саме: сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню повинна мати від’ємне значення, при цьому закон не пов’язує виникнення від’ємного значення податку з конкретним податковим періодом і сума податку повинна бути фактично сплачена отримувачем товарів(робіт, послуг) постачальникам у звітному податковому періоді, тобто сплата податку пов’язана з конкретним періодом. З врахуванням вимог підпункту “б” пункту 7.7.1. статті 7 вказаного закону від’ємне значення податку на додану вартість, яке не було відшкодовано, переходить до податкового кредиту наступного звітного періоду, Отже дії відповідача щодо виключення  з податкового кредиту 242 911 грн., сплаченого у липні 2006 року постачальникам, є безпідставним. Виключення  погашених податкових векселів на суму 2 392 405 грн.  із податкового кредиту є порушенням пункту 7.7.1. статті 7, пункту 11.5. статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, пункту 6 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість.

1-й і 2-й відповідачі позов не визнають з тих підстав, що  позивач  порушив вимоги  підпункту 7.2.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пункт 5.12.2. “Порядку заповнення та  подання податкової декларації з податку на додану вартість”, що призвело до завищення  суми бюджетного відшкодування на  1 224 787 грн. (а.с.218-221, 245-247).

Дослідивши надані докази, заслухавши  доводи сторін у судовому засідання, суд

встановив:

відповідач здійснив позапланову виїзну  перевірку позивача  з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за червень-липень 2006 року, про що складено акт від  15 вересня 2006 року № 1166-23-14307653 (а.с.11-51).

За результатами перевірки відповідач направив позивачу податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2006р.  № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування за липень  2006 року на суму  1 224 787 грн., яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного:

як свідчать  розділи 4.1.1, 4.1.2. акту перевірки від  15 вересня 2006 року  позивач  вірно визначив як податкове зобов’язання так і податковий кредит за липень 2006 року (а.с.32-37).

В розділі 4.2. акту перевірки відповідач  зазначає, що  при визначенні суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за липень 2006 року позивач  в рядку 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”  завищив суму податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченого отримувачем товарів(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) на суму 2 635 316 грн.,  в тому числі: 2395405 грн. по податковим векселям, 99 980 грн. податку на додану вартість, фактично сплачених у звітному податковому періоді, які не увійшли  до податкового кредиту звітного періоду(липня) та  142 931 грн. сум податку на додану вартість, фактично сплачених у звітному податковому періоді, які перевищують суми податку на додану вартість, що включені до податкового кредиту звітного періоду, що на думку відповідача є порушенням підпункту “а” пункту 7.7.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пункту 5.12.2. Порядку заповнення  та подання податкової декларації з податку на додану вартість.  В результаті зменшення суми податкового кредиту  по рядку 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”  на 2 635 316 грн., відповідачем зменшена сума бюджетного відшкодування за липень на  1 224 787 грн.

Зазначені висновки акту перевірки є помилковими:

Підпункти 7.7.1, 7.7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлюють, що сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до

складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо    у   наступному   податковому   періоді   сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Аналіз правової норми -  підпункту “б” пункту 7.7.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” свідчить, що законодавець однозначно визначив, що відшкодуванню підлягає сума податку на додану вартість, фактично сплаченого отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) не залежно від того чи підлягає цей податок включенню до податкового кредиту попереднього періоду

Пункт 5.12.2.  Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05. 1997 року № 166(з послідуючими змінами та доповненнями) також визначає, що бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Разом з тим, зміст рядка 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”  (сума податкового  кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарі(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів(послуг)  фактично спотворює смисл підпункту “б” пункту 7.7.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  і принципи бюджетного відшкодування, оскільки податковий кредит не може сплачуватись отримувачем товарів(послуг) його постачальникам, тобто  в даній частині  податкова декларація(“Розрахунку суми бюджетного відшкодування” ) суперечить пункту 6 статті 10 Закону України “Про податок на додану вартість” , оскільки форма декларації повинна відповідати закону.

Судом встановлено і відповідачем не заперечується, що  сума  242 911 грн.  податку на додану вартість  фактично сплачена  позивачем  постачальникам товарів (послуг) в липні 2006 року.

Оскільки позивач є суднобудівним підприємством, то на нього розповсюджується  дія  Закону України “Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України”  від 25.03.2005 року № 2505,   пункту 6  Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість:  при від'ємному  значенні  сум  податку  на  додану  вартість, обрахованих у порядку,  передбаченому в підпункті 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України “По податок на додану вартість”, таким підприємствам відшкодування з бюджету здійснюється в податковому періоді,  наступному за звітним періодом,  у якому виникло від'ємне сальдо податку,  у  порядку  і строки,  передбачені у пункті 7.7 статті 7 Закону. При цьому сума, відображена в рядку 22.2 податкової декларації поточного  звітного податкового періоду зазначених підприємств,  переноситься до рядка 23.1 податкової декларації цього самого звітного періоду.

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється у загальновстановленому порядку.

Отже, позивач правомірно врахував  суми сплаченого у липні  2006 року постачальникам товарів(послуг)  податку - 242 911 грн.  у сумі податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, включивши ці суми в рядок 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”

У відповідності до частини 7 підпункту 11.5. статті 11  Закону України “По податок на додану вартість”  позивач, як експортер, декларував від’ємне значення по податку на додану вартість, що підтверджено податковим органом і мав право обліковувати податкові векселі, видані на суму податку на додану вартість при імпорті товарів, тому  якщо позивач, як  платник податку на  дату  поставки  податкового  векселя органу  митного  контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного  відшкодування,  яка  дорівнює  або  більша  ніж   сума зобов'язання по такому векселю, позивач має право включити суму зобов'язань  по  податковому  векселю  до  складу  податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю.  При  цьому  податковий  вексель вважається  погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді.

На підставі вищезазначеного  позивач в податковій декларації за липень 2006 року та Розрахунку бюджетного відшкодування врахував податкові векселі у складі  суми, фактично сплаченої постачальникам у звітному періоді( у червні 2006 року ці векселі були враховані у складі податкових зобов’язань).

Доводи відповідача про неможливість включення податкових векселів до суми податку, фактично сплаченого постачальникам товарі (послуг), а значить до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню з тих підстав, що в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип –проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари (послуги), судом відхиляються:

Припис підпункту 1.16 статті 1 Закону України “По податок на додану вартість” визначає, що податковий вексель  -  це  письмове  безумовне  грошове зобов'язання  платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів  у  порядку  та  терміни,   визначені   цим   Законом,   що підтверджене  комерційними  банками  шляхом авалю,  який видається платником на відстрочення сплати податку на  додану  вартість,  що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Протест податкового векселя не здійснюється,  сума, зазначена у непогашеному векселі, розглядається як податкова заборгованість, яка   погашається  у  порядку,  передбаченому  законодавством  для погашення податкового боргу.

Підпункт 4.8. статті 4 і  підпункт 7 пункту 11.5 статті 11 Закону України “По податок на додану вартість” визначають  податковий вексель засобом платежу.

Погашення податкового векселя є фактичним здійснення платежу податку на додану вартість при імпорті товарів.

У відповідності до вимоги пункту 4.2. Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість  позивач до Розрахунку бюджетного відшкодування надав  копії погашених податкових векселів та оригінали вантажних митних декларацій.

Таким чином, позивач правомірно врахував у складі податкового кредиту  липня 2006 року погашені податкові векселі на суму 2 392 405 грн. і включив їх в  рядок 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”.

Зазначене вище свідчить, що відповідачем безпідставно зменшено  в рядку 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування” суму податку на додану вартість, фактично сплаченого позивачем постачальникам товарів(послуг) в липні 2006 року  на 2 635 316 грн. і зменшено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в рядку 4 вказаного розрахунку на 1 224 787 грн.

За таких обставин позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Податкове повідомлення-рішення від  25 вересня 2006 року № /0  необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати  податкове повідомлення –рішення № /0 від 25.09.2006р.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141-В, / на користь Відкритого акціонерного товариства “Дамен Шіпярдс Океан” /54050, м. Миколаїв, Заводська площа, 1, код 14307653/ судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
Л.I.Васильєва