ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.07 р.                                                                               Справа № 24/267

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої

при секретарі Бєліковій Н.А.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

від позивача      не з’явився

від відповідача-1    не з’явився

від відповідача-2    не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом   Відкритого акціонерного товариства „Авдієвський коксохімічний завод” м.Авдіївка

До відповідача-1  Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

До відповідача-2  Відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля” м. Павлоград

про стягнення 714 грн. 06 коп.

СУТЬ СПОРУ:                     В судовому засіданні 21.12.2006р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України та оголошена перерва до 11.01.2007р. для підготовки тексту рішення згідно зі ст. 77 ГПК України.

Відкрите акціонерне товариство „Авдієвський коксохімічний завод” м. Авдіївка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Донецької залізниці м.Донецьк та до Відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля” м. Павлоград   про стягнення 714 грн. 06 коп. вартості нестачі вантажу – вугільної продукції, яка надійшла до позивача за залізничними накладними №№ 45914054, 45914055, 45915038 на підставі договору № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., акт прийомки продукції № 49 від 08.06.06р., залізничні накладні №№ 45914054, 45914055, 45915038, акт загальної форми від 05.06.06р., претензію від 20.07.2006р., відповідь на претензію від 21.08.2006р., акт огляду від 07.06.06р. рахунок на оплату, розрахунок вартості нестачі.

Оглядом правоустановчих документів відповідача в судовому засіданні встановлено, що його повне найменування –  Державне підприємство „Донецька залізниця” м. Донецьк.

Відповідач-1 –  ДП „Донецька залізниця”, надав відзив на позов від 30.11.2006р., яким, посилаючись на ст. 111 Статуту залізниць України, проти позовних вимог заперечує у зв’язку з тим, що вантаж у вагонах був завантажений засобами відправника, вагони на станцію призначення надійшли у непошкоджених вагонах, без ознак недостачі, розкрадання або витікання під час перевезення, у зв’язку з чим, враховуючи відсутність комерційних актів, за ст. 129 Статуту залізниць України підстави для притягнення залізниці до матеріальної відповідальності відсутні.

Відповідач-2 – ВАТ „Павлоградвугілля” відзивом на позов від 01.12.2006р. та у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, посилається на відсутність його вини у недостачі, оскільки він не є стороною у договорі № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., на те, що акт № 49 від 08.06.2006р. по прийманню продукції по кількості не відповідає вимогам  Інструкції № П-6, на порушення терміну порядку приймання продукції, а також на той факт, що маса вантажу вантажоотримувачем та вантажовідправником визначалась на різних вагах: 100-тонних та 150-тонних.

В судовому засіданні оглянуто оригінали залізничних накладних №№ 45914054, 45914055, 45915038.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ „Авдієвський коксохімічний завод” (Покупець) та ТОВ „Метінвест холдінг” (Продавець) укладено договір № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., відповідно до умов якого продавець зобов’язався передати у власність покупцю, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити вугільну продукцію відповідно до умов цього договору.

На підставі укладеного зазначеного договору у вагонах №№ 67186916, 67151100, 67705418, 65233637, 68507581, 68506237, 63840359, 65768111, 68529809, 67609651 за залізничними накладними №№ 45914054, 45914055, 45915038 на адресу позивача ст. Авдіївка Донецької залізниці надійшов вантаж – вугільна продукція.

Вартість відправленого вантажу оплачена позивачем повністю, що підтверджується реєстром платіжних документів за 21.06.06р. та сторонами не спростовано.

За накладними маса вантажу у вагонах при відправлені визначена за результатами перевірки на 150 тонних вагонних вагах.

У зв’язку з відсутністю ознак втрати на підставі ст. 52 Статуту залізниць України вантаж був виданий залізницею одержувачу без перевірки маси вантажу у вагонах, про що залізницею зроблений відповідний припис у графі 2 “Відмітки про видачу вантажу” залізничних накладних.

Згідно пункту 5.2. договору прийомка товару по кількості здійснюється відповідно до Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю” № П-6, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. з подальшими змінами (далі – “Інструкція”).

Наполягаючи на стягненні з відповідачів спірної суми позивач посилається на виявлену під час прийняття вантажу недостачу у загальній кількості, з урахуванням норми недостачі, 3,16 тн. на суму 714,06 грн., в підтвердження чого посилається на акт прийомки продукції за кількістю № 49 від 08.06.2006р.

Зазначений акт прийомки продукції за кількістю судом визнається таким, що не відповідає вимогам Інструкції і не може бути прийнятий як доказ, з наступних підстав.

Як вбачається, вантаж видано залізницею 06.06.2006р. без ознак втрати під час перевезення, про що зроблено відмітку в п. 6 залізничної накладної. При цьому, відповідно до акту загальної форми, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що поверхня вантажу рівномірна на рівні бортів, тобто сліди втрати відсутні.

В порушення п. 9 Інструкції одержувач вантажу здійснив його приймання 08.06.06р. про що свідчить акт № 49.

Відповідно до п. 16 Інструкції у разі якщо при прийманні продукції буде встановлено недостачу, отримувач зобов’язаний зупинити подальше приймання, забезпечити схоронність продукції. Про виявлену недостачу продукції складається акт за підписом осіб, які здійснювали приймання продукції.

Зазначені дії позивачем не скоєні.

Згідно з п.14 Інструкції при неможливості переваги продукції без тари визначення ваги нетто проводиться шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції, результати якої оформляються актом.

Акт про вагу тари повинен бути укладений не пізніше 10 днів після її звільнення. В акті про результати перевірки ваги тари зазначається також вага нетто продукції, визначена шляхом вирахування із ваги брутто ваги тари.

Визначення ваги нетто шляхом вирахування ваги тари із ваги брутто по даним, зазначеним в супровідних та у транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не допускається.

На порушення зазначених вимог, акти про вагу тари вагонів не складалися, зважування порожніх вагонів після їх розвантажування не здійснювалося.

За аналогією п. 21 Інструкції представнику, що виділений для участі у прийманні продукції за кількістю, видається належно оформлене та засвідчене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства (організації) або його заступника. У посвідчені, зокрема, має бути зазначено для участі у прийомі якої-саме продукції уповноважується представник. Посвідчення, яке видане з порушенням правил цієї Інструкції, є недійсним.

Як вбачається з акту прийомки продукції за кількістю № 49 від 08.06.2006р. при прийнятті продукції з боку вантажовідправника приймали участь:

-          Логвиненко І.І. – заступник директора по безпеці (довіреність № 2/635 від 08.06.06р.);

-          Юрченко Н.І. – начальник станції „Степова” (довіреність № 2/635 від 08.06.06р.);

-          Сєдова А.С. – юрисконсульт (довіреність № 1-8/8753 від 30.12.05р.).

Оглядом зазначених вище довіреностей осіб, які приймали участь при прийомки продукції за кількістю, судом встановлено наступне.

Довіреністю № 2/635 від 08.06.06р., виданою в.о. директора „Вантажно-тренспортне підприємство” Філії „Павлоградвантажтранс” ВАТ „Павлоградвугілля” Логвиненко І.І. та Юрченко Н.І. уповноважені на право приймати участь в комісійній перевірці маси вантажу в прибулих вагонах на ВАТ „Авдієвський коксовім”, без зазначення назви відповідної продукції. Крім того, позивачем не доведено, що в.о. директора „Вантажно-тренспортне підприємство” Філії „Павлоградвантажтранс” ВАТ „Павлоградвугілля” повноважний видавати довіреності від імені юридичної особи – ВАТ „Павлоградвугілля” на приймання саме цього вантажу.

Стосовно Сєдової А.С., довіреністю № 1-8/8753 від 30.12.05р., виданою генеральним директором  ВАТ „Павлоградвугілля”, їй надані лише процесуальні права при здійснені представництва юридичної особи в судах та інших державних органах.

Таким чином, вищезазначені довіреності не підтверджують повноваження   Логвиненко І.І., Юрченко Н.І. та Сєдової А.С. саме на прийомку продукції по кількості.

Відповідно до п. 23 Інструкції, особи, які здійснюють прийомку продукції за кількістю в праві засвідчувати своїм підписом тільки ті факти, які були встановлені з їх участю.

Позивач не довів, що як представники вантажовідправника так і економіст-претензіоніст Самолова мали відомості, що з 06.06 по 08.06.2006р. вагони з вугіллям знаходились на території заводу, що охороняється, без доступу сторонніх осіб.

Крім того, як вбачається з розрахунку до акту № 49 від 08.06.2006р. в вагонах № 67186916 та № 65233637 виявлено недостачу, яка складає більше 1 тонни. Тобто нестача є видимою і в такому випадку відповідно до п.п. 4, 5 Інструкції вантажоодержувач повинен був вимагати від перевізника вантажу складання комерційного акту.

Посилання позивача, в обґрунтування факту недостачі, на акт огляду від 07.06.2006р. судом до уваги не приймається, оскільки складення зазначеного акту не передбачено жодним нормативним актом. Крім того, при його складенні спірні вагони не зважувались, і яким саме чином члени комісії встановили факт недостачі вантажу у вагонах в акті не зазначено та позивачем у судовому засіданні не пояснено.

Таким чином, факт недостачі позивачем є недоведеним з причини недодержання встановленого порядку прийомки продукції, а надані суду акти від 07.06.206р. та від 08.06.2006р. не мають юридичної сили і – не можуть бути прийнятими господарським судом у якості доказів у розумінні ст. 34 ГПК України.

Крім того, відповідно до ст.ст. 111, 129 Статуту залізниць України покласти відповідальність на ДП “Донецька залізниця” підстави відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі Статуту залізниць України, Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю” № П-6, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. “Правил видачі вантажів” (Наказ Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р., зареєстрованих Міністерством юстиції України № 862/5083 від 24.11.2000р.), керуючись ст.ст. 42, 43, 32 – 34, 43, 49,  82 – 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Авдієвський коксохімічний завод” м. Авдіївка до Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк та до Відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля” м. Павлоград   про стягнення 714 грн. 06 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя                                                                         Ломовцева Н.В.