ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21 листопада 2007 р.                                                             Справа  № 4/140

За позовом Військового прокурора Ужгородського гарнізону,                   м. Ужгород в інтересах держави в особі Міністерства оборони України для захисту інтересів квартирно-експуатаційного відділу міста Мукачева, м. Мукачево

до відповідача ОнокІвської сільської ради, с. Оноківці Ужгородського району

до третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ДП „Ужгородське лісове господарство”, с. Кам’яниця Ужгородського району

Суддя  Л.С. Журавчак

Секретар Н.Л. Медвідь

Представники:

від позивача – Дементьєва С.М., представник по дов. від 25.09.2007р.

від відповідача –Кракосевич І.Р., представник по дов. від 21.09.2007р.; Видиш Б.Р., представник по дов. від 21.09.07р.

від 3-ої особи на стороні відповідача –Лазар П.І., представник по дов. від 03.10.07р. № 03-566

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсним (нечинним) рішення ІІІ сесії ХХІІІ скликання ОнокІвської сільської ради від 16.10.1998р.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує на те, що згідно з Державним актом на право користування землею серії Б № 029097, виданим Мукачівській КЕЧ району виконкомом Ужгородської міської ради народних депутатів в 1978р., їй посвідчено право безстрокового і безоплатного користування площею 55,19 га землі.

Згідно з планами землекористування до вказаного акту в склад наданих у користування Мукачівській КЕЧ району землі входить ділянка № 52 площею 7,72 га (територія військового містечка № 58 м. Ужгород, вул. Тімірязєва).

Відповідно до акту інвентаризації земель на території Ужгородського лісництва Ужгородського району Закарпатської області користувачем земельної ділянки площею 7,7 га (ділянка № 52) є військова частина 74222, якій вона надана у постійне землекористування.

Оскаржуваним рішенням земельну ділянку площею 6,0 га саме з території військового  містечка, розташовану у кварталі 8/7 Ужгородського лісового господарства на підставі звернення його начальника, вилучено від Ужгородського лісового господарства і переведено в землі запасу Оноківської сільської ради.

При прийнятті рішення радою порушено ст. 31 Земельного кодексу України від 18.12.1990р., оскільки вказана земельна ділянка вилучена без згоди законного землекористувача, в зв’язку з чим належить визнати нечинним рішення ІІІ сесії ХХІІІ скликання Оноківської сільської ради від 16.10.1998р.

Про незаконне вилучення земель від позивача йому стало відомо в 2007р. під час проведення військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону перевірки щодо дотримання посадовими особами КЕВ             м. Мукачево законодавства у сфері орендних відносин, цільового та ефективного використання земель, відведених для потреб оборони; в травні 2007р. від Оноківської сільської ради надійшла відповідь щодо винесення нею оскаржуваного рішення з наданням його позивачу.

Просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідач проти позову заперечив.

Зазначає, що за клопотанням Ужгородського держлісгоспу № 528 від 08.09.1998р. рішенням ІІІ сесії ХХІІІ скликання Оноківської сільської ради від 16.10.1998р. земельна ділянка площею 6,0 га, квартал 8/7 вилучена із земель держлісгоспу і передана в землі запасу сільської ради.

Рішеннями ради від 14.07.2000р. та 25.12.2000р. вказана площа передана у власність громадянам (військовослужбовцям та працівникам УМВС в Закарпатській області) для ведення індивідуального садівництва; земельні ділянки приватизовані, виготовлені державні акти (розпочато будівництво садових будинків).

Земельна ділянка площею 6,0 га, на якій були розміщені військові склади, була передана держлісгоспу згідно з розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06.09.1958р. № 1073-94РС.

Відповідач просить суд відмовити позивачу в поновленні строку звернення до суду з адміністративним позовом у зв’язку з з відсутністю поважних причин.

Державне підприємство „Ужгородське лісове господарство” повідомило суд, що згідно з матеріалами лісовпорядкування 1989р., проведеного Українським лісовпорядним підприємством Всесоюзного аерофотолісовпорядчого об’єднання „Ліспроект”, лісова земельна ділянка площею 6,0 га, яка була передана в довгострокове користування військовій частині А 21778 розпорядженням РМ УРСР від 06.09.1958р.   № 1073 РС, віднесена до державного лісового фонду Ужгородського лісництва, квартал № 8, виділ 7.

ІІІ-я особа подала також докази (довідку ДП „Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” від 19.10.2007р. № 1047 з доданими до неї матеріалами) про те, що при складанні технічного звіту по виготовленню державного акту на право постійного користування земельними ділянками Ужгородському державному лісогосподарському підприємству (1996р.) земельна ділянка площею 6,0 га, розташована в Ужгородському лісництві, віднесена до земель стороннього землекористувача –військової частини А 21778 та не включена до загальної площі держлісгоспу.

Проти поновлення строку звернення з адміністративним позовом заперечує через відсутність поважних причин.

В судовому розгляді була оголошена перерва відповідно до ст. 150 КАС України з 16 до 21 листопада 2007р. (14 год. 15 хв.).

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, повний текст якої виготовлено і підписано 11.01.2008р..

В СТАНОВИВ:

Рішенням ІІІ-ї сесії ХХІІІ скликання від 16 жовтня 1998 року Оноківська сільська рада за клопотанням Ужгородського держлісгоспу прийняла рішення про вилучення, зокрема з кварталу 8/7 земельного фонду Ужгородського лісництва земельної ділянки площею 6,0 га і переведення цієї ділянки у землі запасу сільської ради.

Військовий прокурор Ужгородського гарнізону звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України для захисту інтересів квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про скасування вказаного рішення ради в зазначеній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч. 1 ст. 100 КАС України).

Відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом, а відтак і в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд відхиляє клопотання про поновлення пропущеного строку через відсутність поважних причин для такого поновлення.

З огляду на викладене у задоволенні адміністративного позову належить відмовити на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

Керуючись наведеним і ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом відмовити.

2.          В позові відмовити повністю.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 КАС України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                          Л.С. Журавчак