КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2007                                                                                           № 35/360

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Ропій  Л.М.

Барицької  Т.Л.

при секретарі:                     Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - Яресько О.І. (довіреність № 8 від 04.01.2006);

від відповідача - Гук О.М. (довіреність № 970 від 11.04.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської клінічної лікарні № 1

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.12.2006

у справі № 35/360 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Комунального підприємства "Господар" Дарницького району м.Києва

до                                                   Київської міської клінічної лікарні № 1

про                                                  стягнення 5 865,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від18.12.2006 у справі №35/360 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5 865,56 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за № 317; 102,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позову.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти наявності заборгованості перед позивачем і повністю згоден із усією сумою боргу, але вказує на той факт, що заборгованість виникла у зв’язку із тим, що позивач в порушення вимог п. 3.5 договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 317 жодного разу з вересня 2005 року по березень 2006 року не надавав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, які згідно із п. 3.5 вказаного договору є підставою для щомісячної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Скаржник посилається також на те, що усі рахунки та акти виконаних робіт за період грудень 2004 року – лютий 2006 року позивачем було направлено на його адресу 17.03.2006 цінним листом з описом у відповідь на лист відповідача № 644 від 15.03.2006 з вимогою належним чином виконувати умови договору оренди № 317 та щомісячно надсилати рахунки та акти виконаних робіт для подальшої вчасної сплати орендної плати.

Також відповідач стверджує, що, оскільки майже усі рахунки та акти виконаних робіт, крім двох останніх за січень-лютий 2006 року, були надіслані за 13 місяців двох минулих бюджетних років – за грудень 2004 року та за 12 місяців 2005 року, він не мав та не має юридичних підстав відповідно до вимог Бюджетного кодексу України сплачувати по цих рахунках відповідні платежі, брати на себе бюджетне зобов’язання в 2006 році та підписувати усі акти виконаних робіт за вказані попередні місяці закінчених бюджетних двох років, тому відповідач прийняв рахунки до сплати та підписав акти виконаних робіт лише за місяці поточного року – січень-лютий 2006 року та березень-квітень 2006 року та повернув рекомендованими листами від 07.04.2006 № 943 та від 15.05.2006 № 1237 примірники підписаних актів виконаних робіт.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін. Позивач у відзиві вказав на те, що згідно із ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором. Також позивач зазначає, що відповідно до розділу 12 договору оренди № 317 визначено, що невід’ємною його частиною є розрахунки комунальних платежів та експлуатаційних витрат у вигляді додатків № 2 та № 4. Оскільки в договорі міститься посилання на додатки до нього, то відповідно сторони заявили про необхідність погодження відповідних умов і саме ці умови набули характеру істотних умов договору, тобто розрахунки у вигляді додатку № 2 та № 4 до договору, які були узгоджені обома сторонами є чинними протягом всього строку дії договору оренди № 317.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що відповідач не заперечує проти того, що у нього виникла заборгованість перед позивачем і повністю згоден з усією сумою боргу.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представників сторін, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

Позивач подав до Господарського суду м. Києва позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди № 317 від 01.09.2005 в сумі 5 865,56 грн. за період з вересня 2005 року по жовтень 2006 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2005 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 317 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва (далі договір оренди), відповідно до умов якого позивач на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 312 від 15.04.2005 передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Російська, 52/16, загальною площею 89,22 кв. м. для використання під стоматологічну поліклініку (п. 1.1. договору оренди). Цей договір діє з 01.09.2005 по 01.05.2008 (п. 11.1. договору оренди).

Згідно із п. 3.2. договору оренди орендна плати на момент укладення договору встановлюється у розмірі, визначеному відповідно до розрахунку орендної плати (додаток № 1) і перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 15 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Крім орендної плати відповідач сплачує комунальні послуги та відшкодовує позивачу експлуатаційні витрати, пов’язані з утриманням нерухомого майна (включаючи податок на землю).

В додатках № 2 та № 4 до договору оренди сторони погодили сплату відповідачем витрат на центральне опалення (за опалювальний період по розрахунках ДТЕЦ відповідно до відсоткового відношення площі займаного приміщення), витрат на гаряче водопостачання згідно із БНІП 2.04.-85р., витрат на холодне водопостачання – згідно з нарахуваннями ВАТ АК ”Київводоканал”, спожитої електроенергії за показниками лічильників, згідно із договором на постачання електроенергії за встановленими тарифами, а також експлуатаційні витрати у сумі 79,67 грн. без ПДВ на 2005 рік.

Згідно із п. 5.2. договору оренди відповідач зобов’язався своєчасно і в повному обсязі вносити позивачу орендну плату, сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг (водопостачання, каналізація, електрична та теплова енергія) та інші платежі, згідно із п. 3 цього договору.

Відповідно до п. 3.5. договору оренди платежі, пов’язані з орендною нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення) відповідач вносить на підставі переданого позивачем рахунку-фактури.

Оскільки, позивач щомісячно не виставляв відповідачу рахунки-фактури на оплату платежів, пов’язаних з орендою приміщення загальною площею 89,22 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Російська, 52/16, відповідач 15.03.2006 направив позивачу лист № 644, в якому просив позивача виконувати умови п. 3.5. договору оренди та вчасно надсилати рахунки-фактури для оплати орендних платежів.

Відповідно доп.2 ст.613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов’язок, виконання зобов’язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Матеріали справи свідчать, що позивач 17.03.2006 рекомендованим листом з описом вкладення направив відповідачу для оплати експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за період з вересня 2005 року по березень 2006 року (включно) рахунки-фактури на загальну суму 3 312,51 грн., а саме: рахунки-фактури № 2370 на суму 342,20 грн., № 2641 на суму 337,79 грн., № 2919 на суму 303,23 грн., № 3195 на суму 505,57 грн., № 182 на суму 505,81 грн., № 464 на суму 634,52 грн., № 744 на суму 683,39 грн. Вищевказаний лист відповідач отримав 21.03.2006, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 298751.

04.08.2006 позивач рекомендованим листом з описом вкладення направив відповідачу для оплати експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за червень - серпень 2006 року (включно) рахунки-фактури на загальну суму 951,37 грн., а саме: рахунки-фактури № 1609 на суму 403,07 грн., № 1915 на суму 265,38 грн., № 2222 на суму 282,92 грн. Вищевказаний лист відповідач отримав 07.08.2006, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 388424.

04.10.2006 позивач рекомендованим листом з описом вкладення направив відповідачу для оплати експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за вересень – жовтень 2006 року (включно) рахунки-фактури на загальну суму 520,66 грн., а саме: рахунки-фактури № 2532 на суму 257,75 грн., № 2795 на суму 262,91 грн. Вищевказаний лист відповідач отримав 06.10.2006, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 428272.

Проти отримання вищевказаних рахунків відповідач не заперечує.

Що стосується виставлення позивачем рахунку-фактури № 1029 на суму 618,76 грн. на оплату експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за квітень 2006 року, то отримання відповідачем зазначеного рахунку підтверджується підписаним сторонами актом № 1029 від 30.04.2006 приймання - передачі комунальних послуг згідно із рахунком-фактурою № 1029.

Отже, після отриманням від позивача рахунків-фактур на оплату експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за період з вересня 2005 року по квітень 2006 року (включно) та за період з червня 2006 року по жовтень 2006 року (включно) у відповідача настав обов’язок оплати вищевказаних рахунків.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки відповідач отримав для оплати експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги рахунки-фактури за період з вересня 2005 року по березень 2006 року (включно) 21.03.2006, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України повинен був їх оплатити в строк до 29.03.2006; отримані 07.08.2006 рахунки-фактури за червень - серпень 2006 року (включно), відповідач повинен був оплатити відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України в строк до 15.08.2006; рахунки-фактури за вересень – жовтень 2006 року (включно), отримані відповідачем 06.10.2006, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України повинні були оплачені в строк до 14.10.2006. Оплату експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за рахунком-фактурою № 1029 за квітень 2006 року відповідач повинен був здійснити відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України в строк до 26.06.2006, оскільки датою отримання рахунку-фактури № 1029 є дата підписання 15.05.2006 відповідачем акту № 1029 від 30.04.2006 приймання-передачі комунальних послуг згідно із рахунком-фактурою № 1029.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов’язання за договором оренди не виконав, виставлені позивачем рахунки-фактури на оплату витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат за період з вересня 2005 року по квітень 2006 року (включно) та за період з червня 2006 року по жовтень 2006 року (включно) не оплатив.

Що стосується сплати відповідачем витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання та експлуатаційних витрат за травень 2006 року, то в матеріалах справи відсутні докази виставлення (направлення) позивачем відповідачу на виконання умов договору оренди рахунку-фактури для оплати зазначених витрат. Не надав їх позивач і в ході розгляду апеляційної скарги, у зв’язку з чим апеляційний господарський суд вважає, що позивачем, в порушення ст. 33 ГПК України, не доведені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за травень 2006 року.

Позивач звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за період з вересня 2005 року по жовтень 2006 року (включно) до позовної заяви додав розрахунок заборгованості за вказаний період на суму 5 865,56 грн.

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості та виставлених позивачем відповідачу рахунків-фактур за період з вересня 2005 року по жовтень 2006 року в розрахунку заборгованості сума експлуатаційних витрат вказана інша ніж та, що була зазначена у виставлених рахунках-фактурах.

В розрахунку заборгованості позивач розраховував заборгованість відповідача виходячи з суми експлуатаційних витрат у розмірі 95,60 грн. з ПДВ, а у виставлених рахунках-фактурах експлуатаційні витрати позивач зазначав у вересні-жовтні 2005 у розмірі 133,22 грн. з ПДВ, а за період з листопада 2005 по жовтень 2006 року (включно) у розмірі 107,06 грн. з ПДВ.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Разом з тим, якщо поданих сторонами доказів недостатньо, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з’ясування усіх обставин справи апеляційний господарський суд в ході розгляду апеляційної скарги ухвалою від 03.04.2007 зобов’язав позивача документально підтвердити: розмір нарахованих відповідачу експлуатаційних витрат (95,60 грн.) за період з вересня 2005 року по листопад 2006 року; споживання відповідачем послуг з холодного, гарячого водопостачання та центрального опалення за період з вересня 2005 року по листопад 2006 року на суму зазначену в розрахунку заборгованості; пояснення з приводу того, що в розрахунку заборгованості вартість послуг вказана інших ніж та, що була зазначена у виставлених відповідачем рахунках-фактурах за період з вересня 2005 року по листопад 2006 року, а відповідача надати докази оплати виставлених позивачем рахунків.

На виконання вимог ухвали суду позивач в обґрунтування зазначеної в рахунках-фактурах вартості отриманих відповідачем комунальних послуг надав ксерокопії особистих карток за період з липня 2005 року по жовтень 2006 року споживання відповідачем послуг з холодного, гарячого водопостачання та центрального опалення за вказаний період, а також підписані сторонами акт № 182 від 31.01.2006 приймання-передачі комунальних послуг згідно з рахунком-фактурою № 182 за січень 2006 року, акт № 464 від 28.02.2006 приймання-передачі комунальних послуг згідно з рахунком-фактурою № 464 за лютий 2006 року, акт № 744 від 31.03.2006 приймання-передачі комунальних послуг згідно з рахунком-фактурою № 744 за березень 2006 року.

Як вбачається з наданих позивачем особистих карток споживання послуг за період з липня 2005 року по жовтень 2006 року розмір спожитих відповідачем послуг з холодного, гарячого водопостачання та центрального опалення відповідає сумам вказаним позивачем у виставлених відповідачу рахунках-фактурах та розрахунку заборгованості.

Щодо заборгованості відповідача по експлуатаційним витратам апеляційний господарський суд зазначає, що в додатку № 4 до договору оренди експлуатаційні витрати визначені сторонами на 2005 рік у сумі 79,67 грн. без ПДВ, а тому для розрахунку заборгованості відповідача за період з вересня 2005 по грудень 2005 (включно) апеляційний господарський суд бере до уваги погоджений сторонами розмір експлуатаційних витрат в договорі оренди, який з ПДВ становить 95,60 грн. і який був зазначений позивачем у розрахунку заборгованості.

Оскільки сторонами були підписані акти приймання-передачі комунальних послуг згідно з рахунками-фактурами за січень – квітень 2006 року (включно), експлуатаційні витрати за вказаний період підлягають стягненню в розмірі 107,06 грн. з ПДВ, який погоджений сторонами у вказаних актах.

За період з червня по жовтень 2006 року (включно) вимоги позивача в частині стягнення експлуатаційних витрат задоволенню не підлягають, оскільки розмір експлуатаційних витрат за вказаний період сторонами не погоджений.

Відповідач, у свою чергу, на вимогу апеляційного господарського суду доказів виконання своїх зобов’язань за договором оренди щодо сплати витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат згідно із тими рахунками, які ним були отримані від позивача за період з вересня 2005 року по квітень 2006 року (включно) та з за період з червня 2006 року по жовтень 2006 року (включно) не надав.

Згідно із п. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки наявними в матеріалах справи документами доведено, що відповідач має заборгованість по комунальним платежам та експлуатаційним витратам за договором оренди, апеляційний господарський суд вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача вартості витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат за період з вересня 2005 року по квітень 2006 року (включно) та за період з червня 2006 року по жовтень 2006 року (включно) в сумі 4 822,14 грн.

В той же час апеляційний господарський суд приходить до висновку, що у господарського суду першої інстанції не було підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості по витратам на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційним витратам за період травень 2006 року, оскільки останній не надав доказів виставлення відповідачу рахунку-фактури за вказаний місяць, а відповідно у відповідача не настав обов’язок сплати.

Стосовно твердження відповідача про те, що рахунки та акти виконаних робіт були надіслані позивачем за 13 місяців двох минулих бюджетних років – за грудень 2004 року та за 12 місяців 2005 року, а тому він не мав юридичних підстав відповідно до вимог Бюджетного кодексу України сплачувати по цих рахунках відповідні платежі, брати на себе бюджетне зобов’язання у 2006 році та підписувати усі акти виконаних робіт за вказані попередні місяці закінчених бюджетних двох років, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

З огляду на викладене та матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції зміні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл господарських витрат при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва від18.12.2006 у справі№35/360 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції .

”Позов задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської клінічної лікарні № 1 (02091, м. Київ, Харківське шосе, 121, р/р 1374 в УДК м. Києва, МФО 820019, ) на користь Комунального підприємства ”Господар” (02096, м. Київ, вул. Заслонова, 3, р/р 0014 в КРД(Ф) АППБ ”Аваль” у м. Києві, МФО 322904, ) 4 822,14 грн. заборгованості за договором №317 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва від 01.09.2005, 83,85 грн. державного мита, 97,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.”

Стягнути з Комунального підприємства ”Господар” (02096, м. Київ, вул. Заслонова, 3, р/р 0014 в КРД(Ф) АППБ ”Аваль” у м. Києві, МФО 322904, ) на користь Київської міської клінічної лікарні № 1 (02091, м. Київ, Харківське шосе, 121, р/р 1374 в УДК м. Києва, МФО 820019, ) 69,87 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 35/360 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Ропій  Л.М.

Барицька  Т.Л.