ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"02" березня 2007 р.                                                            Справа №16/7-НА

За позовом  Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів"

смт.Дунаївці

до Державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі м. Дунаївці

про скасування рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 13.12.2006 р. у розмірі 116 310,00 грн.; скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі №/0 від 13.12.2006 р. в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 5 212,50 грн.

Суддя  Магера В.В.                                    Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  - Гнідко С.І. –представник за довір. від 22.01.2007р.

Головата М.Д. – представник за довіреністю від 22.01.2007 р.

Від відповідача –Ясінський І.П. –представник за доруч. № 314/10/10-025 від 22.01.2007 р.

Тупов С.В. –представник за доруч. № 315/10/10-025 від 22.01.2007 р.

Грандашевський Р.А. –представник за довір. №1237/10/10-025 від 22.01.2007 р.

Постанова приймається 02.03.2007 р., оскільки в судовому засіданні 26.02.2007 р. оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 02.01.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання по справі на 22.01.2007 р. на 10.00 год. Ухвалою суду від 22.01.2007 р. справу призначено до судового розгляду на 07.02.2007 р. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 07.02.2007 р. судовий розгляд справи відкладено та призначено на 26.02.2007., про що сторони повідомлені належним чином. В судовому засіданні 26.02.2007 р. оголошено перерву до 02.03.2007 р., про що сторони повідомлені під розписку.

Суть спору: Позивач  у   позовній    заяві   просить  скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 у розмірі 116 310,00 грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 5 212,50 грн., що прийняті ДПІ у Дунаєвецькому районі 13.12.2006 р.

При цьому позивач зазначає, що відповідачем 11.12.2006 р. проведено виїзну планову документальну перевірку підприємства з питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства  за період з 01.ю10.2005 р. по  30.09.2006 р. За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено  акт № 383/2340/00952485 від 11.12.2006 р. в якому зазначено, що позивачем  порушено п.1 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме проводилась реалізація покупної продукції у 2006 р. без застосування РРО на суму 23 262,00 грн., в березні 2006 р. –на суму 2 561,00 грн., в липні 2006 р. на суму 20 701,00 грн., а також порушено п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 10 425,00 грн.  На підставі акту перевірки податковим органом прийнято спірні рішення та повідомлення-рішення, які на думку позивача суперечать вимогам законодавства.

Так, позивач зазначає, що відповідачем не взято до уваги те, що отримання пшениці та ячменю здійснювалося із складських приміщень, а розрахунки проводились пізніше в касі підприємства, що у відповідності до п.12 ст.9 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” надає право позивачу не застосовувати РРО та розрахункові книжки, так як в місці отримання товарів операції з розрахунків у готівковій формі не здійснювалися. Крім того, висновок податкової інспекції, що позивачем здійснювалися “розрахункові операції” суперечить змісту ст. 2 вищевказаного Закону.

На думку позивача відповідачем необґрунтовано винесено спірне податкове повідомлення-рішення про донарахування ПДВ. Відповідачем було встановлено заниження зобов’язання з ПДВ за серпень 2006 р. Податкове повідомлення отримано 13.12.2006 р., тому розрахунок штрафних санкцій необхідно було проводити за 2 податкових періоди: з 20.09 по 20.10.2006 р. та з 20.10. по 20.11.2006 р. Сума штрафної санкції, з позиції позивача має становити 10 425,00 грн. х 20%= 2 085,00 грн., що відповідає вимогам п.п.17.1.3 п.17.3 ст.17 Закону України “Про податок на додану вартість” та п.6.1.3 Інструкції “Про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби”, а не 5 212,50 грн., як то визначено податковим органом.

Відповідач у запереченнях проти позову, його повноважний представник в судовому засідання проти позовних вимог заперечують та зазначають, що позивачем в березні та липні місяці 2006 р. в порушення вимог п.1 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” було реалізовано громадянам пшениця та ячмінь, які не являються продукцією власного виробництва, за готівкові кошти, без проведення вказаних операцій через РРО. Відповідно до п.2-5,7,8 Постанови КМУ від 05.09.1996 року встановлено, що “...продукцією власного виробництва визнається продукція, яка була вироблена або піддана достатній переробці чи обробці підприємством з використанням власного або орендованого майна”. П.1 ст.9 Закону передбачено, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та надані послуг підприємствами, установами усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та /або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (наданні послуг) через зареєстровані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

З прийняттям позивачем готівкових коштів від покупців в рахунок вартості отриманих ними пшениці та ячменю, була здійснена реалізація та розрахункова операція, яка підлягала проведенню через реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням фіскального касового чека на повну суму розрахунку, та з видачею останнього покупцю.

Твердження позивача про те, що він мав право не застосовувати реєстратор розрахункових операцій, так як в місці отримання товару операції з розрахунків у готівковій формі не здійснювалися, та те, що позивач в момент відпуску товару не отримував грошових коштів то така операція не є розрахунковою не відповідає вимогам ст.2 та п.п.1 та 2 ст.3 Закону “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Згідно абз.4 ст.2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, жетонів за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернені товари (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця, або в разі повернення товару (відмова від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Місцем такої реалізації пшениці та ячменю є ДП “Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів”.

Посилання позивача на те, що отримання пшениці та ячменю здійснювалось із складських приміщень, а розрахунки проводилися пізніше в касі підприємства, що відповідно до п.12 ст.9 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” надавало позивачу право не застосовувати реєстратори розрахункових операцій, не відповідає вимогам абз.4 ст.2 зазначеного Закону. Необхідною умовою для здійснення розрахункової операції є реалізація товарів (послуг), тобто їх продаж внаслідок вчиненого продавцем і покупцем правочину. Факт здійснення розрахунків покупцями за пшеницю та ячмінь після їх отримання не може бути підставою для не застосування реєстратора розрахункових операцій.

Оскільки Позивачем порушено вимоги п.1,2 ст.3 Закону ДПІ правомірно було застосовано відповідно до п.1. ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” штрафні санкції в розмірі 116 310,00 грн.

При проведені перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.п.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР із змінами і доповненнями (надалі - Закон України “Про ПДВ”), саме в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2006року з врахуванням даних уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок по коду рядка 9 “Усього податкових зобов’язань”, колонка Б, зазначено суму податку на додану вартість 58 449,00 грн., а у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, розділ 2 “Видані податкові накладні” податкове зобов’язання за серпень 2006р. становить 68 874,00грн.

Позивачем у декларації за серпень 2006р. занижено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 10 425,00грн. згідно податкової накладної № 486а на суму 62 550,00грн. в тому числі ПДВ 10 425,00грн. за реалізоване борошно приватному підприємцю Сорока В.В., яка відображена в меморіальному ордері №16 та реєстрі виданих податкових накладних за серпень 2006 року.

ДПІ у Дунаєвецькому районі на підставі п.”б” п.п.4.2.2. п.4.2. ст.4 та п.п.17.13. п.17.1. ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ із змінами і доповненнями (далі-Закон України №2181-ІІІ) донараховано суму податкового зобов’язання у розмірі 10 425,00грн. та застосовано штрафну санкцію за заниження суми податкового зобов’язання в розмірі 5 212,50 грн.

Доводи Позивача щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій суперечать вимогам п.п. 17.1.3. п.17.1. ст.17 Закону України №2181-111 яким передбачено, що “у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків за підставами, викладеними у п.п. ”б” п.п.4.2.2. п. 4.2. ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.” Позивачем було занижено податкове зобов’язання починаючи з серпня 2006р. по грудень 2006р.(період на який припадає отримання позивачем податкового повідомлення).

При проведені перевірки встановлено, що позивачем допущено заниження суми податкового зобов’язання протягом 5 податкових періодів (серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2006р.) та правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 10% від суми заниження за кожний з податкових періодів. Відповідно штрафна санкція становить 10 425,00 х 10:100x5 =      5 212,50грн.

На підставі вищевикладеного   відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Державне підприємство “Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з Державного матеріального резерву, смт. Дунаївці є юридичною особою, що підтверджується довідкою про включення до ЄДРПОУ № 914 Хмельницького обласного управління статистики.

11.12.2006 р. ДПІ у Дунаєвецькому районі проведено виїзну планову документальну перевірку Державного підприємства “Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з Державного матеріального резерву з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2005 р. по 30.09.2006 р.

За наслідками перевірки відповідачем складено акт № 383/2340/00952485 від 11.12.2006 р. В акті перевірки податковим органом зроблено висновок, що позивачем допущено порушення вимог п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, а саме занижено податкове зобов’язання по податку на додану вартість  в сумі 10 425,00 грн. в декларації за серпень 2006 р., а також допущено порушення п.1 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, оскільки позивачем проводилась реалізація покупної продукції у 2006 р. без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 23 262,00 грн., в т.ч. за березень 2006 р. в сумі 2 561,00 грн., в липні 2006 р. на суму 20 701,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Дунаєвецькому районі прийнято податкове повідомлення- рішення № /0 від 13.12.2006 р. яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання по ПДВ в розмірі 15 637,5 грн., де 10 425,00 грн. –сума основного зобов’язання, 5 212,50 грн. –штрафні санкції. Також відповідачем прийнято рішення № /0 від 13.12.2006 р., яким до підприємства застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 116 310,00 грн.

Позивачем надано в матеріали справи податкові декларації з податку на додану вартість за період вересня-грудня 2006 р., що підтверджують подання ним відповідної звітності до податкового органу, а також уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, яка отримана податковим органом 30.10.2006 р. В уточнюючому розрахунку підприємством проведено коригування ПДВ за серпень 2006 р.

В 2006 р. підприємством проводилась реалізація продукції (зерна пшениці, ячменю), а саме:

-21.03.2006 р. по прибутковому касовому ордеру № 849 гр-ну Шадурі Ю.В. на суму 2 561,27 грн.;

-03.07.2006 р. по прибутковому касовому ордеру № 2204 гр-ну Шеманському О.В. на суму 2 571,9 грн.;

-06.07.2006 р. по прибуткових касових ордерах №№ 2258,  2259 гр-ну Шеманському О.В. на суми 552,3 грн., 1 286,7 грн.;

-06.07.2006 р. по прибутковому касовому ордеру № 2262  гр-ну Ходоровському Ю.В. на суму 407,6 грн.;

-17.07.2006 р. по прибутковому касовому ордеру № 2289 гр-ну Шеманському О.В. на суму 1 286,7 грн.;

-17.07.2006 р. по прибуткових касових ордерах № № 2297, 2299  гр-ну Ходоровському Ю.В. на суми 1 762,56 грн., 5 509,5 грн.;

- 18.07.2006 р. по прибуткових касових ордерах № № 2308, 2310  гр-ну Ходоровському Ю.В. на суми  5 509,5 грн., 1 773,58 грн.

Реалізація  зерна пшениці та ячменю підтверджується витягом з касової книги за 21.03., 03.07.,06.07., 17.07., 18.07., 19.07.2007 р., а також відповідними товарно-транспортними накладними на перевезення хлібопродуктів, наказами на відпуск пшениці, довіреностями на її отримання. При цьому товарно-транспортні накладні та накази на відпуск пшениці у всіх випадках придбання зерна громадянами, зазначеними в акті перевірки, виписані раніш, ніж проведено оплату за її реалізацію. В касовому ордері №849 від 21.03.2006 р. зазначено підставу внесення коштів: ”за пшеницю із зберігання ПОП “Нове життя”.  Зберігання пшениці на підприємстві підтверджується Складськими квитанціями на зерно №№24, 157від 22.08.2205 р. та 14.09.2005 р.

Представниками  відповідача в судове засідання надано пояснення гр-н Шиманського та Ходоровського які підтверджують факт купівлі зерна на підприємстві та проведеннями ним відповідної оплати. Крім того надано пояснення від 08.12.2006 р. до акту перевірки де зазначено, що позивач проводив реалізацію пшениці та ячменю через касу підприємства на загальну суму 23 221,61 грн.

Не оспорюючи законність проведення перевірки, позивач не погоджується з її висновками та прийнятими на підставі акту перевірки рішенням та податковим повідомленням-рішенням, а тому просить суд їх скасувати відповідно до заявлених позовних вимог.

Досліджуючи  надані  докази,  оцінюючи  їх  в  сукупності, судом приймається до уваги  наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого      самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у      спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Ст. 1 Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Ст.2 цього ж Закону визначено, що розрахункова операція  -  приймання  від  покупця  готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до ч.1 ст.3  Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно п.12  ст.9 вищевказаного Закону, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з  розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

П.1 ст.17 цього Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що за порушення  вимог  цього  Закону  до  суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Судом враховується, що відповідачем не доведено факти реалізації товару (зерна пшениці та ячменю) на підприємстві та проведення одночасно розрахунків за їх придбання, а також проведення таких розрахункових операцій  саме за місцем реалізації товарів. Не спростовано факти збереження зерна підприємством та проведення відповідних розрахунків за ці послуги по прибутковому касовому ордеру №849.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про скасування рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 13.12.2006 р. у розмірі 116 310,00 грн. підтверджені належними доказами,  узгоджуються з вимогами діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

П.п. 7.3.1 п..7.3 ст.7  Закону України  “Про податок на додану вартість“ встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

П.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний  самостійно  визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо:

б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ визначено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті  “б“ п.п. 4.2.2 п.4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. ( П.п.17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону).

В судовому засіданні позивачем не оспорюється сам факт заниження податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 10 425,00 грн. за серпень 2006 р. та правомірність застосування штрафної санкції за дане порушення, оспорюється лише розмір застосованої штрафної санкції.

В зв'язку з вищевикладеним, суд  вважає що позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі №/0 від 13.12.2006 р. в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 5 212,50 грн. суперечать вимогам чинного законодавства, не узгоджуються з  матеріалами справи, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем (держмито згідно платіжного доручення № 840 від 26.12.2006 р. в сумі 3,40 грн.), присуджуються йому до відшкодування відповідно до задоволених вимог, з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державного підприємства “Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з Державного матеріального резерву, смт. Дунаївці до  Державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі, м. Дунаївці про скасування рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 13.12.2006 р. у розмірі 116 310,00 грн.; скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дунаєвецькому районі №/0 від 13.12.2006 р. в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 5 212,50 грн. задовольнити частково.

Скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від  13.12.2006 р., що прийнято Державною податковою інспекцією у Дунаєвецькому районі, якою до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції  у розмірі 116 310,00 грн.

Стягнути з Державного  бюджету  України  на  користь Державного підприємства “Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з Державного матеріального резерву, смт. Дунаївці (вул. Лермонтова, 1, р/р 2001 в Хмельницькій філії КБ “Приватбанк”, МФО 315405, ) 1,70 грн. (одна гривня 70 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                           В.В. Магера

Постанова  складена в повному обсязі  і  підписана   07.03.07р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.