ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.                                                             Справа  № 2/166

по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі, м. Тячів

до   Солотвинський  сольовий рудник, с. Солотвино Тячівського району

про  стягнення суми 13562,21грн. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на  роботах з особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України

за участю представників:

від позивача – Дьомін О.О. –головний спеціаліст-юрисконсульт, дов. від 18.01.2007р. №1379/01.

від відповідача – Цвелькуш С.М. - юрисконсульт, дов. від 01.09.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі, м. Тячів звернулося до Господарського суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Солотвинського сольового рудника, с. Солотвино Тячівського району з вимогою про  стягнення суми 13562,21грн. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на  роботах з особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Змістом заявлених позовних вимог до відповідача Солотвинського сольового рудника зазначає наявність заборгованості в сумі 13562,31грн., яка виникла по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій щодо пенсіонерів –громадян  Ракоці І.О., Реднік І.В.,  Реднік М.В., Реднік О.О., Рожа В.В., Ромашко А.М., Ромашко Ю.М., Руснак В.К., Сабо Й.Й., Симйонка Ю.Ю., Симйонка Ю.В., Сімйонка В.М., Славіта Ф.В., Стан Т.І. та  Стан В.С. Зазначає, що вказані пенсіонери працювали на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці повний робочий день, що дало їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умов по списку №1 згідно положень Закону України „Про пенсійне забезпечення” у відповідних розмірах, в доказ чого представив копії трудових книжок та довідки видані підприємством про пільговий стаж роботи своїх працівників тощо.

Крім того, в додаткове обґрунтування твердження про наявність заборгованості саме по вказаним пенсіонерам, та з метою спростування заперечення відповідача з цього приводу, вказує на прийняту Господарським судом Закарпатської області  Постанову  від 27.06.2007р. в адміністративній справі №8/103, якою судом  встановлено та констатовано факт перебування вищевказаних пенсіонерів на різних робочих місцях на підприємстві Солотвинського солерудника.

Відповідач представника в засідання суду направив, проти задоволення позовних вимог УПФ у Тячівському районі, м.Тячів заперечує в повному обсязі. В

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007року по справі № 2/166

поданому письмовому запереченні від 14.08.2007р. №2/166 вказує на те, що частина зазначених працівників не підпадає під заявлені позовні вимоги, зокрема за такими громадянами –пенсіонерами як: Редник І.В. та Редник М.В. стаж роботи яких відповідачем встановити було неможливо, та Рожа В.В., який звільнився з посади директора Солотвинського солерудника датою 29.04.2005р. у зв’язку з виходом на пенсію. З огляду на наведене вказує, що позовні вимоги в розмірі 9559,12грн.  позивачем нараховано безпідставно  та  їх належить повернути Солотвинському солеруднику.

Ухвалою від 12.09.2007р. судом за результатами проведених дій, підготовче провадження закінчено та призначено справу до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін,  суд встановив:

Солотвинський сольовий рудник станом на 15.03.2007р. перебуває в якості юридичної особи з відповідним записом в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України про що Управлінням статистики у Тячівському районі  надано Довідку від 15.03.2007р. за №24/1/114 (а.с. 99).

Відповідно до  Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” №400/97-ВР від 26.06.97р., підприємство відповідача зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України у Тячівському   районі  Закарпатської області, м.Тячів  як платник збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2004р. відповідно до п. 3 ст. 15 Закону України № 1058 від 09.07.2003 р.  „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі Закон) набув статусу платника страхових внесків.

Заборгованість, яка складає предмет позовних вимог, виникла на підставі зобов'язання підприємства - роботодавця за період з 01.03.2007р. по 31.05.2007р. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій своїх працівників, зокрема громадян - пенсіонерів Ракоці І.О., Реднік І.В., Реднік М.В., Реднік О.О., Рожа В.В., Ромашко А.М., Ромашко Ю.М., Руснак В.К., Сабо Й.Й., Симйонка Ю.Ю., Симйонка Ю.В., Сімйонка В.М., Славіта Ф.В., Стан Т.І. та  Стан В.С., які працювали на різних посадах та робочих місцях.

Кожний вказаний громадянин був зайнятий в шкідливих умовах праці повний робочий день, що підтверджено копіями трудових книжок та довідками виданими підприємством про пільговий стаж роботи.

Вказані обставини дали їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 відповідно до встановленого порядку положеннями Закону України „Про пенсійне забезпечення”.

Позивач в обґрунтування розміру позовних вимог посилається на норми  частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058 від 09.07.2003р. (яких набрав чинності з 01.01.2004р.), які встановлюють, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на відповідних роботах, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Починаючи з 2005р. відшкодуванню підлягало 30 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007року по справі № 2/166

особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, в 2006р. цей показник складав 40 відсотків, а в 2007р. 50 відсотків.  Крім того, вказує що відшкодуванню також підлягають і витрати здійснені на доставку пенсій, які згідно змін до граничних тарифів на основні послуги зв’язку, затверджених наказом Державного комітету зв’язку та інформації України №160 від 30.10.2000р. становлять для міста 0,79 % та для села 1,56%.

Поданий до матеріалів справи зведений реєстр сум пільгових пенсій свідчить про те, що за період з 01.03.2007р. по 31.05.2007р. управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі по даним пенсійним справам проведено виплату пільгових пенсій на загальну суму 27930,89грн., у зв’язку з чим, підприємству відповідача –Солотвинському сольовому руднику позивачем було направлено розрахунок сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій для відшкодування суми в розмірі 13562,31грн.

Керуючись фактом порушення відповідачем визначеного статтею 6 пункту 6.8 Інструкції від 19.12.2003р. №21-1 порядку належного відшкодування сум виплачених громадянам пільгових пенсій та витрат на їх доставку, управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі, м.Тячів звернулося до Господарського суду Закарпатської області  з адміністративною позовною заявою про примусове стягнення з відповідача –Солотвинського сольового рудника заборгованості в розмірі 13562,31грн.

Відповідач на вимогу ухвал суду подав викладену позицію з приводу заявлених позовних вимог, яка полягає у запереченні його обов’язку по відшкодуванню фактичних витрат на  виплату і доставку пільгових пенсій трьом пенсіонерам з числа заявлених з посиланням на те, що:

-  Реднік Іван Васильович 1953р. працював з 11.04.1992р. кріпильником шахти №9 з повним робочим днем під землею, однак який саме час був зайнятий на вказаному робочому місці відповідач згідно ксерокопії його трудової книжки визначити не зміг, з огляду на що, вказує на необхідність повернення його підприємству безпідставно нарахованої суми 2860,00грн.;

- Редник Михайло Васильович  1948р. працював з 01.04.1993р. по 14.04.1998р. гірничим майстром  з повним робочим днем під землею. Його пенсійний вік 60 років на загальних підставах настав 9 років, та крім того, згідно ксерокопії його трудової книжки неможливо визначити який саме час він на даному місці працював що позбавляє підприємство обов’язку сплачувати заявлену суму 2860,92грн.;

- Рожа Віктор Вікторович 1950р. працював з 01.06.1993р.  на посадах заступника директора та директора,  та  звільнений датою 29.04.2005р., з огляду на що, вказує на необхідність повернення його підприємству безпідставно нарахованої суми 3838,20грн.;

Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги частково та заперечує з приводу заявленої до нього суми в розмірі 9559,12грн.

Позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 п. 1 ст. 2 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 р. /із наступними змінами та доповненнями/ фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення  працівниками  пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є об’єктом оподаткування за ставкою 100%.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058, який набрав чинності з 01.01.2004р., встановлено, що підприємства та організації з коштів, призначених на

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007року по справі № 2/166

оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на відповідних роботах, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В силу ст.6 Інструкції  від 19.12.2003р. №21-1 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування  до  Пенсійного фонду України відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до частини 2        Прикінцевих положень Закону України №1058, здійснюється щомісячно до 25 числа, в розмірі сум, зазначених в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а несплачені або/та несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на доставку таких пенсій стягуються відповідно з порядком визначеним Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та  державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р.

Витрати на доставку пенсій підлягають відшкодуванню Пенсійному фонду  згідно змін до граничних тарифів на основні послуги зв’язку, затверджених наказом Державного комітету зв’язку та інформації України №160 від 30.10.2000р. становлять для міста 0,79 % та для села 1,56%.

Згідно розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які позивачем було надіслано відповідачу,   відшкодуванню підлягало  13562,31грн.

Аналізуючи доводи відповідача, які полягають у запереченні його обов’язку  по відшкодуванню фактичних витрат на  виплату і доставку пільгових пенсій трьом пенсіонерам - Реднік Івану Васильовичу 1953р., Редник Михайлу Васильовичу  1948р. та  Рожі Віктору Вікторовичу 1950р., СУД зважає на видані самим підприємством боржника –Солотвинським сольовим рудником довідки, про призначення їм пільгових пенсій та витяги з їх трудових книжок, із записами про місце та стаж роботи на даному підприємстві, також СУД враховує подане позивачем спростування на заперечення відповідача, в якому вказує на прийняту Господарським судом Закарпатської області Постанову від 27.06.2007р. у справі №8/103, якою судом  встановлено та констатовано факт перебування вищевказаних пенсіонерів на різних робочих місцях на підприємстві Солотвинського солерудника.

Крім того, посилання відповідача з приводу факту звільнення громадянина Рожа В.В. з посади директора Сольового рудника є непідтверджений жодними письмовими доказами (наказ підприємства про його звільнення тощо), тобто не може бути прийнятий судом до уваги як такий, що носить виключно позиційний характер відповідача.

З огляду на все викладене, після детального та всебічного вивчення матеріалів справи та наведених сторонами заяв та заперечень, суд констатує про обґрунтування позовних вимог належними та допустимими доказами, відсутність спроможних спростувати викладені позовні вимоги заперечень відповідача, отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058 від 09.07.03, Законом України „Про пенсійне забезпечення”, Цивільним кодексом України,  ст. 49, п. 4 ст. 94, ст.ст. 160 –163, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд постановив:

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007року по справі № 2/166

1.          Адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

2.          Стягнути  з  Солотвинського сольового рудника (Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул.Шахтарська, №36, р/р №001 в Тересвянському відділенні Мукачівського КБ ”Приватбанк”, код ЄДРПОУ №00383544) на користь Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі (Закарпатська область,  м.Тячів, вул. Робітнича, №18, р/р 7, МФО 312356 в ВАТ Закарпатському обласному управлінні Державного ощадного банку України, )  суму 13562,31грн.  заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

У випадку несплати відповідачем суми заборгованості, на вимогу       позивача судом буде видано відповідний виконавчий  лист.

3. Постанова набирає законної сили і підлягає оскарженню в порядку і строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                 О.Ф. Ремецькі

Постанова    підписана   30.10.2007р.