ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.

№ 31/29-62

Колегія суддів Вищого
господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

Суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

засновників будівельного
кооперативу "Зодчий-1" громадянина ОСОБА_1(далі ОСОБА_1) та
громадянки ОСОБА_2(далі ОСОБА_2)

на постанову

Донецького апеляційного
господарського суду

Від

12.09.07

у справі

№ 31/29-62

господарського суду

Донецької області

за позовом

ОСОБА_1,  ОСОБА_2

До

будівельного кооперативу
"Зодчий-1" (далі Кооператив),
голови Кооперативу громадянина ОСОБА_3(далі ОСОБА_3),

третя особа:

Управління державної реєстрації
Донецької міської ради (далі Управління),

Про

визнання недійсним статуту
Кооперативу та усунення від виконання обов'язків голови Кооперативу

В засіданні взяли участь
представники:

- позивачів:

ОСОБА_1:  не з'явились;

ОСОБА_1:  не з'явились;

- відповідачів:

Кооперативу:  не з'явились;

ОСОБА_3:  не з'явились;

- третьої особи:

не з'явились.

Ухвалою від 09.11.07 колегії суддів
Вищого господарського суду України касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 б/н від
10.10.07 була прийнята до провадження, розгляд справи у судовому засіданні
призначено на 20.12.07.

Вказана ухвала суду була направлена
сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання
сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже
усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце
розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 20.12.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового
процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 20.12.07
представники сторін не з'явились.

Враховуючи, що ухвалою про
призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що
неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення
розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості
участі у судовому засіданні 20.12.07 до колегії суддів Вищого господарського
суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи,
а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється
учасникам судового процесу в установленому законом порядку поштою.

Як свідчать матеріали справи, у
липні 2007 року засновники Кооперативу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до
господарського суду Донецької області з позовом до Кооперативу та голови
Кооперативу ОСОБА_3про визнання недійсним статуту Кооперативу та усунення
ОСОБА_3від виконання обов'язків голови Кооперативу. Позов мотивовано, зокрема,
тим, що голова Кооперативу неналежним чином виконує свої обов'язки, чим порушує
права членів Кооперативу.

Ухвалою від 13.07.07 господарського
суду Донецької області (суддя ОСОБА_1) в прийнятті зазначеної позовної заяви
відмовлено на підставі

п. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України.

Постановою від 12.09.07 Донецького
апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого
-Старовойтової Г.Я., суддів -

Величко Н.Л., М'ясищева А.М.)
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 залишено без задоволення, а
ухвалу від 13.07.07 господарського суду Донецької області -без змін.

При винесенні вказаних судових
рішень суд першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку про те, що
оскільки Кооператив за своєю організаційно-правовою формою діяльності не є
господарським товариством,  то даний спір
не підпадає під визначення, викладене у п. 4 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України, а отже даний спір не підлягає розгляду в
господарських судах.

Не погодившись з рішеннями
попередніх судових інстанцій,

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просять ухвалу
від 13.07.07 господарського суду Донецької області та постанову від 12.09.07
Донецького апеляційного господарського суду скасувати, а справу передати на
розгляд до господарського суду Донецької області.

Свої вимоги скаржники обґрунтовують
тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми
матеріального та процесуального права, а саме: ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 12, ст. 21,
п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, ст. 167
Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 83 Цивільного кодексу України, а також
положення Закону України "Про кооперацію".

У своєму відзиві на касаційну
скаргу ОСОБА_3 щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у
зв'язку з чим просить оскаржені судові рішення залишити без змін, а касаційну
скаргу -без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача по
справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій до господарського суду Донецької області надійшла позовна
заява ОСОБА_1 та

ОСОБА_2, які звернулись до
Кооперативу та ОСОБА_3 щодо визнання недійсним статуту Кооперативу та усунення
від виконання обов'язків голови Кооперативу ОСОБА_3

Попередні судові інстанції
відмовляючи у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 послались на п. 1 ст.
62 Господарського процесуального кодексу України, вважаючи, що вказана заява не
підлягає розгляду в господарських судах.

Відповідно до п. 4 ст. 12
Господарського процесуального кодексу України справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Враховуючи вимоги ст. 80
Господарського кодексу України, ст. 113 Цивільного кодексу України та ст. 1
Закону України "Про господарські товариства" попередні судові
інстанції прийшли до висновку про те, що до господарських товариств належать:
акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з
додатковою відповідальністю, повні товариства та командитні товариства, а тому
діюче законодавство не передбачає, що будівельний кооператив є господарським
товариством.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
господарського суду України, вважає що передні судові інстанції не врахували
вимоги ст. 2 Закону України "Про кооперацію" якою визначено, що
кооператив -це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами,
які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної
господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних,
соціальних та інших потреб на засадах самоврядування, а до виробничих кооперативів
відноситься кооперативи, які утворюється шляхом об'єднання фізичних осіб для
спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх
обов'язкової трудової участі з метою одержання прибутку.

Крім того колегія суддів Вищого
господарського суду України, враховує не лише ст. 80 Господарського кодексу
України, а і ст. 79 Господарського кодексу України, де визначено, що
господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти
господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом
об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою
одержання прибутку. Господарські товариства можуть здійснювати будь-яку
підприємницьку діяльність, якщо інше не передбачено законом.

Вказана норма права є загальною, а
тому судовим інстанціям необхідно було робити висновки щодо форми суб'єкта
господарювання з врахуванням не лише ст. 80 Господарського кодексу України, а
також зазначеної норми права.

Також, судовими інстанціями не
враховані вимоги ст.ст. 93-96, 98-100 Господарського кодексу України, де
визначено, що підприємством колективної власності визнається корпоративне або
унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника
(засновників). Підприємством колективної власності є виробничі кооперативи, які
утворюються на засадах підприємництва громадяни.

Виробничим кооперативом визнається
добровільне об'єднання громадян на засадах членства з метою спільної виробничої
або іншої господарської діяльності, що базується на їх особистій трудовій
участі та об'єднанні майнових пайових внесків, участі в управлінні
підприємством та розподілі доходу між членами кооперативу відповідно до їх
участі у його діяльності.

Основними принципами виробничих
кооперативів є добровільність членства громадян у кооперативі та вільний вихід
з нього, демократичний характер управління кооперативом, рівні права членів
кооперативу при прийнятті рішень. Членами виробничого кооперативу можуть бути
громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають статут кооперативу та
дотримуються його вимог, беруть майнову та трудову участь у діяльності
кооперативу. Виключення з виробничого кооперативу та звільнення члена
кооперативу може бути оскаржено до суду.

Управління виробничим кооперативом
здійснюється на основі самоврядування, гласності, участі його членів у
вирішенні питань діяльності кооперативу. Вищим органом управління виробничого
кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До органів управління
кооперативу належать правління (голова) кооперативу та ревізійна комісія
(ревізор) кооперативу.  Члени правління
кооперативу працюють переважно на громадських засадах. У статуті кооперативу
може бути передбачено винагороду за роботу членів правління.

Аналіз вказаних норм свідчить, що
виробничі кооперативи є підприємствами, які створені громадянами шляхом
об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності з метою одержання
прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може
діяти у складі одного учасника, таким обставинам попередні судові інстанції
належної правової оцінки не надали.

Крім того попередні судові
інстанції не врахували, що відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України
корпоративні права -це права особи, частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними
документами.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що під час вирішення питання щодо
можливості прийняття позову у даній справі до провадження місцевий суд таким
обставинам правової оцінки не надав.

Вказане свідчать про нестворення
учасникам судового процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин
справи і правильності застосування законодавства при розгляді справи, у зв'язку
з чим допущено порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку
судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених
фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми
інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, всі рішення, ухвалені у справі, підлягають
скасуванню, а справа -направленню на розгляд до господарського суду Донецької
області.

Під час розгляду справи
господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі
передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення
обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у
відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу засновників
будівельного кооперативу "Зодчий-1" громадянина ОСОБА_1та громадянки
ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу від 13.07.07 господарського
суду Донецької області та постанову від 12.09.07 Донецького апеляційного
господарського суду у справі № 31/29-62 господарського суду Донецької області
скасувати, а справу направити на розгляд до господарського суду Донецької
області.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська