ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

не з’явився
Гаврилюк С.І.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

на рішення

та постанову
господарського суду Одеської області від 11 липня 2007 р.
Одеського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2007 р.

у справі
№ 25/89-07-2167

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона-Комплекс-Іллічівськ"

до
Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

про
стягнення 389 228,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 194 614,02 грн. майнової шкоди та 194 614,02 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що останній здійснював кампанію з дискредитації товариства  шляхом поширення неточних, неповних відомостей у листах, що  надсилав  клієнтам товариства, в яких повідомляв про припинення договірних відносин з позивачем та, внаслідок цього, припинення працівниками відповідача реагування на спрацювання охоронної сигналізації на об’єктах клієнта.

Крім того, в цих же листах він схиляв споживачів послуг з охорони до розірвання договірних відносин з позивачем та укладення договорів на охорону з ним.

Внаслідок недобросовісної конкуренції відповідача 98 договорів було розірвано клієнтами позивача, у зв’язку з чим він поніс збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 194 614,02 грн.

Також було заподіяно моральної шкоди у вигляді приниження його ділової репутації,  яку він оцінює в розмірі 194 614,02 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.07.2007 р. (суддя Малярчук І.А.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 р. (головуючий –Жукова А.М., судді –Бойко Л.І., Величко Т.А.), позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Одеській області на користь ТОВ "Охорона-Комплекс-Іллічівськ" 194 614,02 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, 50 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В решті позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди, суд виходив з того, що надсилання відповідачем листів клієнтам товариства з повідомленням про припинення дії договору, на підставі якого групи затримання міліції здійснювали реагування на спрацювання охоронної сигналізації на об’єктах, на охорону яких були укладені договори з позивачем, а також з пропозицією укласти договір охорони з відповідачем, є діями, що свідчать про втручання відповідача у господарську діяльність позивача, і спричинили збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 194 614,02 грн., які позивач міг би  отримати на підставі укладених договорів охорони, що були розірвані з ініціативи клієнтів внаслідок неправомірних дій відповідача.

Відшкодування моральної шкоди з урахуванням засад розумності і справедливості суд визначив у розмірі 50 000 грн.

Проте, до таких висновків суд прийшов внаслідок неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача збитки, заподіяні йому внаслідок вчинення останнім дій, що є недобросовісною конкуренцією.

За таких обставин суд мав встановити який конкретний склад правопорушення, передбачений законодавством,  що обмежує монополізм та захист суб’єктів господарювання від недобросовісної конкуренції (глава 3 ГК України, Закон України "Про захист від недобросовісної конкуренції") містять дії позивача, вказавши відповідну норму закону, якою ці дії передбачені як правопорушення, визначити безпосередній причинний зв’язок між вчиненим правопорушенням та спричиненими збитками.

Відповідно до ч.2 ст. 43 ГПК України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, а тому  рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.04.2007 р. № 15-рш у справі № 20-08/2007 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" (а.с.13-16,т.6), яке згідно розпорядження державного уповноваженого АМК України від 22.05.2007 р. № 06/70 –р зупинено до закінчення перевірки (а.с.72,т.6), підлягає оцінці відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України в сукупності з усіма іншими зібраними у справі доказами.

У вказаному рішенні зазначалось про наявність в діях відповідача правопорушення, передбаченого ст. 12 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" - схилення господарюючого суб'єкта (підприємця) до розірвання договору з конкурентом іншого господарюючого суб'єкта (підприємця) є вчинене з корисливих мотивів або в інтересах третіх осіб спонукання господарюючого суб'єкта (підприємця) - учасника договору до невиконання або виконання неналежним чином договірних зобов'язань перед цим конкурентом шляхом надання або пропонування господарюючому суб'єкту (підприємцю) - учаснику договору, безпосередньо або через посередника, матеріальної винагороди, компенсації чи інших переваг, але ж у рішенні не вказано яким із способів, передбачених вказаною нормою, було здійснено це правопорушення, адже лише за наявності цієї ознаки дії будуть містити склад вказаного правопорушення.

Апеляційний господарський  суд вказав, що протиправні дії вчинені способом пропонування компенсації у вигляді власного надання послуг охорони за незмінною ціною, проте, враховуючи, що компенсація за своєю суттю є відшкодуванням за будь-що, суд не визначив у чому ж полягало це відшкодування, його розмір.

Крім того, вказуючи, що листи відповідача містили неточні, неповні відомості, пов’язані з ТОВ "Охорона-Комплекс-Іллічівськ", суди не визначили в чому полягала ця неточність та неповнота.

Зазначаючи, що дії відповідача є протиправними і кваліфікуються як дії, передбачені ст. ст. 32, 34 ГК України та 8, 12 Закону України " Про захист від недобросовісної конкуренції", апеляційний господарський суд не врахував, що вказані норми містять декілька складів правопорушень у сфері захисту від недобросовісної конкуренції, а тому відповідно до вимог ст. 105 ГПК України необхідно було визначити конкретний склад правопорушень, вказаних у цих нормах, які, на його думку, містяться в діях відповідача.

Також господарським судами не визначено в чому полягає шкода, заподіяна діловій репутації позивача, та які критерії, передбачені ч.3 ст. 23 ЦК України,  були враховані при визначенні  розміру її відшкодування.

Враховуючи викладене, постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними та обгрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, ретельно з’ясувати наявність у діях відповідача складу правопорушень, передбачених законодавством про захист від недобросовісної конкуренції, заподіяння внаслідок їх вчинення збитків позивачу, їх розмір, а також заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши розмір її відшкодування, відповідно до правил ст. 23 ЦК України, і в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 11 липня 2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2007 р. у справі за № 25/89-07-2167 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий                                                                           В.І. Дерепа

Судді                                                                                       Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко