ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 р.
№ 16/343(16/13)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Карабаня В.Я.

суддів:                                               Ковтонюк Л.В.

Чабана В.В.

за участю представників:

позивача                                           Нестерук К.М. довіреність № 26
від 19.01.2007

відповідача                                       не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Луганськшахтобудмонтаж”

на  постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 23.11.2006

у справі

господарського суду
№ 16/343(16/13)

Луганської області

за  позовом
Відкритого акціонерного товариства “Луганськшахтобудмонтаж”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь”

про

стягнення 19 753,44 грн.

В С Т А Н О В И В:

5 жовтня 2005 року Відкрите акціонерне товариство “Луганськшахтобудмонтаж” (далі –ВАТ “Луганськшахтобудмонтаж”)  звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь” (далі –ТОВ “Вугілля-Південь”)   заборгованості зі сплати орендних платежів в сумі 17 286,05 грн., 453,82 грн. 3% річних  у зв’язку з несвоєчасною оплатою орендних платежів, 2013,57 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції. Як на підставу заявлених вимог послалось на договір оперативної оренди нежилого приміщення від 08.01.2004.

Заявою від 26.10.2005 за № 468 позивач збільшив розмір позовних вимог на суму 3115,66 пені, нарахованої відповідно до пункту 9.1 договору від 08.01.2004.

Заявою від 05.12.2005 за № 557 позивач просив стягнути з відповідача 4710,53 грн. боргу відповідно до умов договору оренди транспортного засобу № 7 від 02.01.2003; відповідно до умов договору оперативної оренди нежитлового приміщення від 09.07.2004: 12 575,52 грн. боргу, 2313,90 грн. пені, 419,18 грн. 3% річних, 1930,34 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції.

21.07.2006 ВАТ “Луганськшахтобудмонтаж” подало до господарського суду Луганської області заяву від 18.07.2006, в якій просило стягнути з відповідача відповідно до умов договору оперативної оренди нежитлового приміщення від 09.07.2004: 12 575,52 грн. боргу, 6124,28 грн. пені, 639,28 грн. 3% річних,  2131,48 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.07.2006 (суддя  Шеліхіна Р.М.) позов задоволено частково. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь” на користь Відкритого акціонерного товариства “Луганськшахтобудмонтаж” 12 575,52 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 430 грн., інфляційні нарахування у сумі 1917 грн., 173 грн. витрат по сплаті державного мита, 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено. Рішення вмотивовано тим, що ТОВ “Вугілля-Південь” не   виконало своїх зобов’язань за договором оперативної оренди нежитлового приміщення від 08.01.2004 щодо здійснення розрахунків відповідно до умов цього договору.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 23.11.2006 (колегія у складі суддів: Медуниці О.Є., Баннової Т.М., Семендяєвої І.В.) рішення господарського суду Луганської області від 21.07.2006 скасовано. У позові відмовлено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Луганськшахтобудмонтаж” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь” 86,50 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги. Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач в порушення вимог статті 22 ГПК України заявою від 18.07.2006 (яка подана до суду 21.07.2006) змінив підстави і предмет позову та просив стягнути борг за укладеним між сторонами спору договором оренди нежитлового приміщення від 09.07.2004, а не за договором оренди нежитлового приміщення від 08.01.2004; за договором оперативної оренди нежитлового приміщення  від 08.01.2004, на підставі якого заявлено позов, відсутня заборгованість відповідача щодо сплати орендних платежів.

Не погоджуючись з постановою Луганського апеляційного господарського суду, відкрите акціонерне товариство “Луганськшахтобудмонтаж”  звернулося із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення господарського суду Луганської області від 21.07.2006 залишити в силі, посилаючись на те, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають матеріалам справи, оскільки строк дії договору оренди від 08.01.2004 не міг закінчитись у зв’язку із його пролонгацією 09.07.2004 на тих же умовах.

В судове засідання 12.02.2007 не з’явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь”. Враховуючи, що про час і місце розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю “Вугілля-Південь” повідомлено належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Вищий господарський суд України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, дійшов висновку про відмову у  задоволенні касаційної скарги за таких підстав.

Предметом заявленого позову становили вимоги про стягнення заборгованості за договором оперативної оренди нежитлового приміщення від 08.01.2001.

Згідно заяви від 18.07.2006 (яка подана до суду 21.07.2006) позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором оперативної оренди нежитлового приміщення від 09.07.2004.

Відповідно до частини 4 статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог.

Законним і обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції неправомірно прийняв до розгляду вимоги позивача, викладені ним в заяві від 05.12.2005, оскільки вказаною заявою позивач змінив предмет та підстави позову, висунувши нові вимоги до відповідача.

Як встановлено судами, що розглядали справу, 08.01.2004 позивачем як орендодавцем та відповідачем як орендарем було укладено договір оперативної оренди нежилого приміщення від 08.01.2004, за умовами якого орендодавець зобов’язався передати орендарю в строкове платне користування  нежитлове приміщення – механічний цех з обладнанням загальною площею 368,4 кв.м, що належало Теплогірському ШСМУ, розташоване за адресою: вул. Дюканова 10 в м. Теплогорську. Відповідно до п. 3.1 цього договору строк дії договору –шість місяців з моменту прийняття орендованого приміщення за актом приймання. Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору розмір орендної плати становить 2095,92 грн. з обов’язком щомісяця сплачувати фактичні витрати позивача на комунальні послуги. Строк оплати  послуг оренди приміщення наступає не пізніше 10-го числа місяця за звітним періодом на підставі пред’явленого позивачем рахунку. Згідно з актом приймання-передачі від 09.01.2004 відповідач отримав у користування приміщення механічного цеху. Листом від 15.07.2004 за № 409 директор ТОВ “Вугілля-Південь” надіслав пропозицію позивачу щодо укладення договору оперативної оренди нежитлового приміщення від 09.07.2004 у зв’язку з припиненням 08.07.2004 дії договору оперативної оренди нежитлового приміщення від 08.01.2004.

Суд апеляційної інстанції, з’ясувавши у повному обсязі взаємовідносини сторін, дійшов вірного висновку про те, що за договором оперативної оренди нежитлового приміщення від 08.01.2004, на підставі якого заявлено позов у даній справі, борг по сплаті орендної плати на момент звернення позивача з позовом до господарського суду відсутній, що є підставою для відмови у позові.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає чинному законодавству України. Підстав для її скасування Вищий господарський суд України не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119, 11111 Господарського процесуального Кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Луганськшахтобудмонтаж”  залишити без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 23.11.2006 у справі № 16/343 (16/13) залишити без змін.

Головуючий                                                                                       В.Карабань

судді:                                                                                                  Л.Ковтонюк

В.Чабан