КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20.03.07 р.          № 16/279

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:                                          Дикунської  С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:                              Назаровій В.В.

За участю представників:

від позивача - Катруха В.А.

від відповідача - Осипенко Д.І.

від прокуратури - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Бобровицьке хлібоприймальне підприємство"

на постанову Господарського суду м.Києва від 28.11.2006

у справі № 16/279  (Фесюра М.В.)

за позовом           Прокурор Бобровицького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Бобровицькому районі

до           Відкрите акціонерне товариство "Бобровицьке хлібоприймальне підприємство"

про          стягнення 5715,7 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006р.у справі № 16/279 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” до державного бюджету 5715,70 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких не погодився з доводами відповідача, зазначивши, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на нормах чинного законодавства України та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник прокуратури в судове засідання не з’явився. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення сторін та прокуратури про місце та час розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку постанови суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника прокуратури.

В судовому засіданні від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги ВАТ “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” на судові рішення у справі № 6/368а/12а.

Колегія суддів ухвалила відмовити позивачу у задоволенні заявленого клопотання, оскільки ним не надано доказів прийняття Вищим адміністративним судом України зазначеної касаційної скарги до провадження, крім того, судові рішення у справі 6/368а/12а набрали законної сили, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України не є підставою для зупинення провадження у даній справі.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірок позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності складені Акт від 12.07.2005р. № 25130072/2303 та Акт від 12.07.2005р. № 25130071/2303. Перевірками встановлені порушення пунктів 9,13 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та пункту 1 статті 7 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

На підставі висновків зазначених Актів перевірки Козелецькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.07.2005р., яким відповідачу визначено податкове зобов’язання з штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про РРО, норм з регулювання обігу готівки та патентування в розмірі 5010 грн. та податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.07.2005р., яким відповідачу визначено податкове зобов’язання з штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про РРО, норм з регулювання обігу готівки та патентування в розмірі 705,70 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем до Господарського суду Чернігівської області.

Постановою Господарського суду Чернігівської області у справі № 6/368а/12а від 06.02.2006р. позов Відкритого акціонерного товариства “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” до Козелецької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення № /0 від 18.07.2005р. та № /0 від 18.07.2005р. задоволено частково. Визнано частково нечинними податкові повідомлення-рішення Козелецької МДПІ від 18.07.2005р. № /0 в частині визначення фінансової санкції в розмірі 5010 грн. сумою податкового зобов’язання та № /0 в частині визначення фінансової санкції в розмірі 705,70 грн. сумою податкового зобов’язання ВАТ “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство”. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2006р. постанову Господарського суду Чернігівської області у справі № 6/368а/12а від 06.02.2006р. залишено без змін.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Зазначеними вище судовими рішеннями встановлено правомірність застосування до ВАТ “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” фінансових санкцій за порушення вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” в сумі 5715,70 грн.

Будь-яких доказів на підтвердження сплати в добровільному порядку штрафних санкцій в сумі 5715,70 грн. згідно рішень Козелецької МДПІ № /0 від 18.07.2005р. та № /0 від 18.07.2005р. відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Згідно ст. 239 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 241 ГК України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (частина друга зазначеної статті ГК України).

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Закон України від 06.07.95 р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі – Закон України № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Контроль за сплатою платежів відповідно до наведеного вище Закону та нарахування штрафних (фінансових санкцій) покладено на органи державної податкової служби, але водночас цей закон не є нормативним актом з питань оподаткування.

За порушення вимог цього Закону до суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, визначені статтями 17–24 Закону України № 265/95-ВР.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 265/95-ВР суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17–24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб’єктами підприємницької діяльності до Держбюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами ДПС України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Закон України від 23 березня 1996 року № 98/96-ВР “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” (далі – Закон України № 98/96-ВР) визначає порядок патентування торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 8 зазначеного Закону суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону несуть таку відповідальність за порушення порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною першою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць. Штрафи, передбачені цією статтею, підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафна санкція (штраф) це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Штрафні (фінансові) санкції, нараховані органами державної податкової служби за порушення вимог Закону України № 265/95-ВР та Закону України № 98/96-ВР, не є податковими зобов'язаннями у визначенні Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, тому норми цього Закону не поширюються на зазначені штрафні санкції.

У разі несплати такі штрафні санкції не можуть набувати статусу податкового боргу, а також не може застосовуватися порядок їх стягнення, передбачений Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Таким чином, стягнення несвоєчасно сплачених платниками податків штрафних (фінансових) санкцій, застосованих за порушення Закону України №265/95-ВР та Закону України № 98/96-ВР, здійснюється виключно у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про обґрунтованість позовних вимог та про їх повне задоволення, а саме з відповідача належить стягнути фінансові санкції за порушення законодавства при здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу та норм з регулювання обігу готівки та патентування в сумі 5715,70 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає їх безпідставними та помилковими з огляду на  наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення у справі № 6/368а/12а від 06.02.2006р. набрало законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2006р. Будь-яких беззаперечних доказів (ухвала Вищого адміністративного суду України про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ВАТ “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” на судові рішення у справі № 6/368а/12а) відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006р. у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтями 198, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Бобровицьке хлібоприймальне підприємство” залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006р. у справі  № 16/279 - без змін.

Матеріали справи № 16/279 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим  рішенням  суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя          Сотніков С.В.

Судді

Дикунська  С.Я.

Дзюбко П.О.