ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2007
Справа №2-15/14264-2007

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, )

До відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Марьіно» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Промислова, 21/2, )

Про стягнення 4998,79 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  Міркін А.Л., довіреність № 22 від 06.08.2007 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом  до  Житлово-будівельного кооперативу «Марьіно» про стягнення 4998,79 грн. за договором № 821 від 01.03.2005 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію, в тому числі суму основного боргу у розмірі 4597,98 грн., 3% річних у розмірі 107,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 293,07 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що відповідно договору № 821 від 01.03.2005 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків в комунальну каналізацію надавав відповідачу послуги на відпуск води із комунального водопроводу і приймання стоків в комунальну каналізацію, однак відповідач обов’язки за договором щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 4597,98 грн., що стало причиною для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку. Крім  того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 107,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 293,07 грн.

У судовому засіданні представником позивача представлені докази сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 4597,98 грн.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

01 березя 2005 року між Сімферопольським виробничим підприємством водопроводно-каналізаційного господарства (Водоканал)(позивач) та Житлово-будівельним кооперативом «Марьіно» (Абонент)(відповідач) укладено|ув'язнений| договір № 821 на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію.(а.с. 8-9).

Згідно пункту 1.1 статуту  Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» є правонаступником Сімферопольського виробничого підприємства водопроводно-каналізаційного господарства на підставі постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 23.11.2005 р. № 540.

27.07.2006 р. між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору № 821 від 01.03.2005 р., згідно з пунктом 1 якої Водоканал приймає на себе зобов’язання забезпечувати Абонента питною водою та здійснювати водовідведення, а Абонент зокрема приймає зобов’язання своєчасно сплачувати надані йому послуги.

Згідно з пунктом 4.2.1 Додаткової угоди всі розрахунки Абонентом за відпуск води та приймання стоків здійснюються: протягом звітного місяця оплачуються платіжні документи (рахунки) у розмірі : 1 декада місяця – 30% від вартості спожитих послуг в попередньому місяці, 2 декада – 30% від вартості спожитих послуг в попередньому місяці. Остаточний розрахунок за отримані послуги по водопостачанню та водовідведенню здійснюються до спливу поточного звітного місяця. Звітним місяцем вважається місяць, в якому безпосередньо надавалися послуги згідно дійсної додаткової угоди.

Позивач обов’язки за договором виконував у повному обсязі, що підтверджується підписаним обома сторонами актами виконаних робіт по абоненту  (а.с. 24-33)

На оплату спожитих відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення за вищевказаним Договором позивач виставляв рахунки № 821 за період з 28.12.2006 р. по 25.09.2007 р. на суму 26624,90 грн. (а.с. 24-33).

Вказані рахунки були отримані відповідачем, про що свідчить особистий підпис уповноваженої особи відповідача у рахунках.

Неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором призвело до утворення кредиторської заборгованості перед позивачем за надані послуги, у розмірі  4597,98 грн. за період з 28.12.2006 р. по 25.09.2007 р.., що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У судовому засіданні представником позивача були надані платіжні документи, згідно яких вбачається, що відповідачем була погашена сума заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 28.12.2006 р. по 25.09.2007 р. Так, платіжним дорученням від 16.10.2007 р. було сплачено 2407,08 грн., платіжним дорученням № 80 від 26.10.2007 р. – 2190,90 грн., всього було сплачено 4597,98 грн.

Як свідчать матеріали справи вказана сума заборгованості була сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. (29.09.2007 р. – згідно штампу поштового відділення-відправника на конверті, доданому до позовної заяви).

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що  Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами провадження у справі в частині стягнення 4597,98 грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв’язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 293,07 грн. та 3% річних у розмірі 107,74  грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з Житлово-будівельного кооперативу «Марьіно» за період з січня 2007 р. по серпень 2007 р.  становить 293,07 грн., визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, матеріалам справи підтверджується сума 3% річних у розмірі 107,74 грн. за період з 01.01.2007 р. по 27.09.2007 р., та визнається такою, що підлягає стягненню з відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Марьіно».

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, пунктом 1-1 статті 80, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Марьіно» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Промислова, 21/2, ) на користь Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, , п/р в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021) 107,74 грн. 3% річних, 293,07 грн. інфляційних втрат, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині провадження у справі припинити.

4.          Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.