ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2007 р.
Справа  № 29/239-07-5058

За позовом: КП „Теплопостачання міста Одеси”

до відповідача: КП „Домоуправління № 18”

про укладення договору

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Василенко О.О. за довіреністю

Від відповідача: Воробйова Г.В. за довіреністю;

Суть спору: КП „Теплопостачання міста Одеси” звернулось до суду з позовом до КП „Домоуправління № 18”, в якому просить зобов’язати відповідача укласти договір №5239 від 01.11.2006р. на теплопостачання та викласти пункти 6.3, 6.7, 7.2.3., 7.2.4, 7.2.5 та Додаток 2 до договору в редакції Теплопостачальній організації.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою від 12.11.2007р. строк розгляду справи був продовжений відповідно до ст. 69 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

З метою встановлення між сторонами господарсько-договірних зобов'язань щодо постачання теплової енергії КП "Теплопостачання міста Одеси" направило відповідачеві проект договору № 5239 від 01.11.06 р. Вказаний договір був підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей та направлений на адресу позивача.

Сторонами частина розбіжностей була врегульована та складений протокол узгодження розбіжностей до договору № 5239 від 01.11.06 р. Решту  умов запропонованих відповідачем, викладених в протоколі розбіжностей до договору, КП „Теплопостачання міста Одеси" не погодило та відхилило їх, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач просить суд зобов’язати відповідача укласти договір № 5239 на теплопостачання, виклавши п.п. 6.3, 6.7, 7.2.3., 7.2.4, 7.2.5 та Додаток 2 в редакції КП „Теплопостачання міста Одеси"., а саме:

Пункт 6.3 –платник за три дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Пункт 6.7 –в разі несвоєчасного виконання грошового зобов’язання споживач зобов’язаний сплатити Теплопостачальній організації заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується не більш ніж як за один рік з моменту, коли грошове зобов’язання мало бути виконано.

Пункт 7.2.3 –несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію –пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Пункт 7.2.4 –недостовірність даних, необхідних для виконання умов договору, - штраф у розмірі 5% вартості теплової енергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді.

Пункт 7.2.5 –за перешкоджання або недопущення до систем теплопостачання (на територію підприємства, установи тощо) працівників теплопостачальної організації при виконанні ними службових обов’язків  - штраф у розмірі 5% вартості теплової енергії, спожитої в попередньому розрахунковому періоді.

Додаток 2 до договору –показує схему теплотраси, що перебуває на балансі споживача та визначає вузол приєднання, тобто точку розподілу до якої теплопостачальна організація постачає теплову енергію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення Законів України «Про теплопостачання», „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та стверджує, що запропоновані відповідачем в протоколі розбіжностей пропозиції є такими, що не можуть бути прийняти ним оскільки, запропоновані позивачем умови договору повністю відповідають вимогам діючого законодавства України та підлягають включенню у договір саме в редакції позивача, а умови запропоновані відповідачем суперечать вимогам діючого законодавства, а тому не можуть бути включені у договір.

Зокрема, щодо пункту 6.3 позивач зазначив, пункт 6 Закону України „Про теплопостачання” встановлює право теплопостачальної організації на отримання авансового платежу від споживача. Крім цього, між підприємствами паливно-енергетичного комплексу існує авансова форма розрахунків за енергоносії.

Щодо пунктів 6.7 та 7.2.3 договору позивач зазначив, що згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також ЗУ "Про житлово-комунальні послуги в ст.20 ч.3 п.10 вказано, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний сплачувати пеню. В ст. 25 Закону України "Про теплопостачання вказано, що у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільнюється від відповідальності за неможливість виконання грошового законодавства. Крім цього, в договорах, які укладені теплопостачальною організацією з ВАТ "Одесагаз", з ВАТ "Одесаобленерго" та іншими контрагентами, передбачений порядок виплати пені за несвоєчасне виконання зобов'язання. Таким чином, невиконання зобов'язання відповідачем перед теплопостачальною організацією тягне за собою до виникнення заборгованості позивача перед іншими контрагентами.

Щодо пункту 7.2.4 договору позивач вказав, що для виконання умов договору необхідні деякі данні і   їх недостовірність може призвести неможливості виконання договору.

Щодо пункту 7.2.5 договору позивач зазначив, що згідно   ст.   25   Закону України   "Про   теплопостачання"   теплопостачальна   організація   має   право безперешкодного доступу до теплового обладнання та приладів комерційного обліку, що належать споживачу.

Щодо додатку 2 до договору позивач вказав, що так як теплова мережа перебуває на балансі споживача, тому межу балансової та експлуатаційної відповідальності не може бути змінено.

Відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає вимоги Позивача КП «Теплопостачання міста Одеси»до Відповідача щодо зобов'язання укласти п. 6.З., п. 6.7., п. 7.2.3., п. 7.2.4., п.7.2.5. та Додатку № 2 до Договору № 5239 від 01.11.2006 року в редакції КП «Теплопостачання міста Одеси»суперечать чинному законодавству України, нормам Конституції України і погіршують положення споживачів послуг теплопостачання і направлені на отримання односторонньої вигоди Позивачем, й тому Відповідачем в запропонованому Протоколі розбіжностей до Договору пропонувалося Позивачеві привести дані пункти Договору у відповідність з чинним законодавством України.

Свою редакцію спірних пунктів договору відповідач обґрунтовує наступним.

До пункту 6.3. Договору. Вимога Позивача про обов'язкову попередню сплату послуг, яка їм викладена в Договорі суперечить нормам законодавства, оскільки громадяни повинні   оплачувати   послуги   з   1   по   10   число   місяця,   наступного за розрахунковим; Відповідач не відповідає по обов'язках держави, як і держава не відповідає по обов'язках Відповідача.

До пункту 6.7.Договору. Пункт 6.7. у запропонованої Позивачем редакції, суперечить чинному законодавству, скільки згідно закону № 486/96-ВР від 13.11.96., тимчасово заборонено стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Також Позивачем не враховане положення Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирною плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»від 20 лютого 2003 року № 554-ІУ, статтею 1 якого передбачене, що заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергію, вивезення побутового сміття та рідких нечистот ) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом, може бути реструктуризована на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Законом № 498-V від 20 грудня 2006 року ( «Про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і комунальні послуги, що утворилися станом на 1 грудня 2006 року») встановлено, що громадянам може бути реструктуризована заборгованість з квартирної плати ( плати за утримання житла ) та плати за комунальні послуги ( водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, ввезення побутового сміття та рідких нечистот ) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася станом на 1 грудня 2006 року, у порядку, визначеному зазначеним законом від 20 лютого 2003 року № 554-ІУ.

До пункту 7.2.3. Вимога Позивача про сплату пені за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, яка їм викладена в Договорі, суперечить нормам законодавства, оскільки, як було вказано раніше Відповідач не відповідає по обов'язках держави, як і держава не відповідає по обов'язках Відповідача; Згідно закону № 486/96-ВР від 13.11.96., тимчасово заборонено стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги.

До пункту 7.2.4. Договору Вимога Позивача про сплату штрафу за недостовірність даних необхідних для виконання умов договору, яка їм викладена в Договорі, не може бути прийнята Відповідачем тому, що питання щодо строків та порядку надання відділом соціального захисту інформації та перерахування коштів в порядку відшкодування наданих пільг та житлових субсидій не знаходиться у компетенції Відповідача.

До пункту 7.2.5. Договору Вимога Позивача про сплату штрафу за перешкоджання або недопущення до систем теплопостачання ( на територію підприємства, установи тощо ) працівників Теплопостачальної організації при виконанні ними службових обов'язків, яка їм викладена в Договорі, суперечить нормам законодавства з питань праці та Правилам внутрішнього трудового розпорядку Відповідача, який не є суб'єктом господарювання з непереривним цілодобовим циклом, тобто комунальне підприємство «Домоуправління № 18», без порушення законодавства та прав працівників на відпочинок, не може забезпечити цілодобово присутність відповідної особи для забезпечення доступу представником Позивача. Таким чином, умова, яка є порушенням або може призвести до порушення законодавства, не може бути включена до Договору.

До Додатку № 2 до Договору Позивачем надана схема теплотраси, яка не перебуває на балансі Відповідача. У Позивача відсутній акт прийому-передачі даної теплотраси на баланс Відповідача, тому поки Позивач не з'ясує даний факт, не може вимагати від Відповідача брати на себе відповідальність за дану теплотрасу.

З огляду на викладене позивач вважає, що спірні пункти договору повинні бути викладені в наступній редакції:

п. 6.3. - замінити. Викласти у новій редакції : «оплата здійснюється впродовж 20 днів за попередній місяць, згідно виставленого КП «Теплопостачання міста Одеси»рахунку »;

п. 6.7. - виключити ;

п. 7.2.3. - виключити;

п.7.2.4. - виключити;

п. 7.2.5. –виключити;

Додаток № 2 до договору № 5239 від 01.11.2006 року про постачання теплової енергії - виключити.

Оцінивши докази, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Укладення  господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів господарювання (ч. 3 ст. 179 ГК України).

Пунктом 7 ст. 181 Господарського кодексу України  встановлено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному  замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона -  виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ч.1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Згідно ч.2 ст. 275 ГК України відпуск  енергії  без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як встановлено розглядом справи з метою встановлення між сторонами господарсько-договірних зобов'язань щодо постачання теплової енергії КП "Теплопостачання міста Одеси" направило відповідачеві проект договору № 5239 від 01.11.06 р. Вказаний договір був підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей та направлений на адресу позивача.

Умовами запропонованого проекту договору визначено, що теплопостачальна організація (позивач по справі) бере на себе зобов’язання постачати споживачу (відповідачу по справі) теплову енергію, а споживач зобов’язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбаченими цим договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»споживачем теплової енергії є  фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, а  теплопостачальна організація є суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що  споживачем є  фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати, житлово-комунальну послугу.

Згідно ч.1 ст. 275 ГК України  за  договором     енергопостачання    енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про теплопостачання” теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право отримувати від споживачів авансовий платіж.

Як вбачається з матеріалів справи, підприємство відповідача є підприємством, яке надає житлово–комунальні послуги населенню і оплату за спожиту теплову енергію можливо проводити лише з коштів, які надходять від кінцевих споживачів, тобто населення. З цих підстав відповідач не може проводити авансові платежі за теплову енергію.

Відтак, редакція позивача п. 6.3 проекту договору, судом відхиляється і повинна бути викладена в редакції відповідача, а саме - оплата здійснюється впродовж 20 днів за попередній місяць, згідно виставленого КП «Теплопостачання міста Одеси»рахунку.

Параграфом 1 глави 49 Цивільного кодексу України встановлені загальні положення про забезпечення виконання зобов’язання. Зокрема ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

Сам факт застосування господарських санкцій до порушника зобов’язань діє лише як правовий засіб відповідальності у сфері господарювання. Відповідно до п. п. 1-2 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько –правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання    шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування  господарських  санкцій  повинно  гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Також слід зазначити, що ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що підприємство відповідача є підприємством, яке надає житлово–комунальні послуги населенню, то на думку суду, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2000 року № 934 „Про затвердження Порядку проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, природний газ, житлово–комунальні послуги та послуги водопостачання і водовідведення”, Закону України   «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», на суму наданих послуг з теплопостачання населенню не можуть нараховуватись штрафні санкції у вигляді пені, штрафу, неустойки та нарахування у вигляді індексу інфляції та трьох відсотків річних.

З огляду на наведені норми та умови, які були запропоновані позивачем та відповідачем у п. 6.7 та п. 7.2.3 суд вважає за необхідне частково прийняти умови які були запропоновані сторонами та викласти  їх в наступній редакції, а саме:

- п. 6.7 договору: «У разі несвоєчасного виконання грошового зобов’язання Споживач зобов’язаний сплатити Теплопостачальній організації заборгованість з урахуванням норм ст. 625 Цивільного кодексу України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується не більш ніж як за один рік з моменту коли грошове зобов’язання мало бути виконане. У розрахунок не береться заборгованість держави по пільгах та житлових субсидіях, за яку споживач не несе відповідальність. Стягнення пені та нарахувань передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України проводиться з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2000 року № 934 «Про затвердження Порядку проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, природний газ, житлово –комунальні послуги та послуги водопостачання і водовідведення», Закону України   «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги»Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»;

- п. 7.2.3 договору: «Несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію –пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення з урахуванням положень п. 6.7 даного договору».

Пункт 7.2.4 договору суд вважає за необхідне виключити з підстав того, що питання щодо строків та порядку надання відділом соціального захисту інформації та перерахування коштів в порядку відшкодування наданих пільг та житлових субсидій не знаходиться у компетенції Відповідача.

Пункт 7.2.5 договору суд теж вважає за необхідне виключити з підстав того, що вимога Позивача про сплату штрафу за перешкоджання або недопущення до систем теплопостачання (на територію підприємства, установи тощо) працівників Теплопостачальної організації при виконанні ними службових обов'язків, яка їм викладена в Договорі, суперечить нормам законодавства з питань праці та Правилам внутрішнього трудового розпорядку Відповідача, який не є суб'єктом господарювання з непереривним цілодобовим циклом, тобто комунальне підприємство «Домоуправління № 18», без порушення законодавства та прав працівників на відпочинок, не може забезпечити цілодобово присутність відповідної особи для забезпечення доступу представником Позивача.

Щодо додатку 2 до договору позивач вказав, що так як теплова мережа перебуває на балансі споживача, тому межу балансової та експлуатаційної відповідальності не може бути змінено.

Відповідач проти того, що теплова мережа знаходиться на його балансі, заперечує.

Згідно з листом Управління капітального будівництва Одеської міської ради № 2281/2 від 16.11.2007р. на теперішній час не має  відомостей про передачу кому-небудь на баланс спірних теплових мереж.

Позивачем не надано доказів перебування на балансі відповідача теплових мереж, які знаходяться за межами будинку.

На підстав викладеного суд вважає за необхідне викласти додаток № 2 до договору в редакції позивача зі зміною на схемі межі балансової належності, яка повинна бути визначена на вході в стіну будинку.

За приписами ст. 187 Господарського кодексу України встановлено,  день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи викладені у судових засіданнях доводи сторін, а також надані документальні докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85,  ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Домоуправління № 18” (м. Одеса, вул. Краснова, 8, код 03350019) та Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси” (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код 34674102) укласти договір № 5239 від 01.11.2006 року на постачання теплової енергії з пунктом 6.3 викладеним в наступній редакції: «Оплата спожитої теплової енергії здійснюється впродовж 20 днів за попередній місяць, згідно виставленого рахунку КП „Теплопостачання міста Одеси” рахунку».

3.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Домоуправління № 18” (м. Одеса, вул. Краснова, 8, код 03350019) та Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси” (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код 34674102) укласти договір № 5239 від 01.11.2006 року на постачання теплової енергії з пунктом 6.7. викладеним у наступній редакції: «У разі несвоєчасного виконання грошового зобов’язання Споживач зобов’язаний сплатити Теплопостачальній організації заборгованість з урахуванням норм ст. 625 Цивільного кодексу України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується не більш ніж як за один рік з моменту коли грошове зобов’язання мало бути виконане. У розрахунок не береться заборгованість держави по пільгах та житлових субсидіях, за яку споживач не несе відповідальність. Стягнення пені та нарахувань передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України проводиться з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2000 року № 934 «Про затвердження Порядку проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, природний газ, житлово –комунальні послуги та послуги водопостачання і водовідведення», Закону України   «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги»Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»

4.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Домоуправління № 18” (м. Одеса, вул. Краснова, 8, код 03350019) та Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси” (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код 34674102) укласти договір № 5239 від 01.11.2006 року на постачання теплової енергії з пунктом 7.2.3 викладеним у наступній редакції: « Несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію –пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення з урахуванням положень п. 6.7 даного договору ».

5.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Домоуправління № 18” (м. Одеса, вул. Краснова, 8, код 03350019) та Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси” (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код 34674102) укласти договір № 5239 від 01.11.2006 року на постачання теплової енергії з виключеними пунктами 7.2.4, 7.2.5.

6.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Домоуправління № 18” (м. Одеса, вул. Краснова, 8, код 03350019) та Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси” (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код 34674102) укласти додаток № 2 до договору № 5239 від 01.11.2006 року зі зміною на схемі межі балансової належності, яка повинна бути обозначена на вході в стіну будинку.

7.          В решті позову відмовити.

8.          Датою укладання договору, вважати день набрання чинності рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписано 17.12.2007р.

Суддя                                                                                       Аленін О.Ю.