ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" лютого 2007 р.                                                            Справа №16/7691-А

За позовом  Управління Пенсійного фонду України в Шепетівському районі

м. Шепетівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр" с. Рудня

Новенька Шепетівський район

про стягнення  34181,90 грн.  заборгованості по страхових внесках.

Суддя  Магера В.В.                    Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача -  Гурбан  М.В. –за довір. № 578/07 від 06.02.2007 р.

Від відповідача –Муляр С.М. –за дор. №14 від 23.01.07 р.

Ухвалою суду  від  22.12.2006р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд на 24.01.2007р. Ухвалою суду від 24.01.2007 р. судовий розгляд відкладено та призначено на 14.02.2007 р Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи.

Суть спору: Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 34 181,90 грн. заборгованості по страхових внесках. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, при цьому як на підставу позовних вимог посилаються на норми Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, розрахунок зобов’язання зі сплати збору, картку особового рахунку відповідача,  вимоги про сплати боргу.

Відповідач у судове засідання з’явився, в частині стягнення основного боргу не заперечує, однак не погоджується із нарахуванням штрафних санкцій та пені. Крім того у судовому засіданні подав клопотання про відкладення розгляду справи на один місяць для можливості повністю  провести розрахунки  і врегулювати ситуацію мирним шляхом, однак з  урахуванням позиції представника позивача, який заперечує проти відкладення розгляду справи, судом дані клопотання не задовольняються. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Шпетівський гранкар’єр”, с.Рудня  Шепетівського району, що підтверджується свідоцтвом  про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності, довідкою Хмельницького обласного управління статистики про включення до ЄДРПОУ, а тому відповідно до ст.ст.1, 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування“ є платником страхових  внесків  на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

У відповідача станом на 01.11.2006 р., склалась заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за липень –вересень 2006 р. на загальну суму                24 577,32 грн., що підтверджується карткою особового рахунку страхувальника, розрахунками сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за липень - вересень 2006р., що складені відповідачем, розрахунком позовних вимог.

З метою погашення вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про сплату боргу, яка отримана відповідачем, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення та не оскаржувалася ним. Зазначена вимога не перебуває на виконанні в органах ДВС, про що заявлено представником позивача в судовому засіданні.

В зв’язку з несвоєчасною сплатою відповідачем страхових внесків, позивачем 12.09.2006 р. прийнято рішення № 234, та 02.09.2006 р. прийнято рішення №253 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені. Вказаним рішенням до позивача застосовано фінансові санкції  нарахована штрафна санкція в розмірі 5 427,25 грн., та нараховано 4 177,36 грн. пені. Рішення відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржено.

У зв’язку із наявною заборгованістю відповідача позивачем подано позов  до суду про примусове стягнення даної заборгованості, в сумі   34 181,90 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом приймається до уваги наступне:

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові  внески  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п.6 ст.20 даного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст.106 зазначеного Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і  у строки,  визначені   правлінням          Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти  робочих  днів  із  дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми  недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо  страхувальник, який  одержав  вимогу територіального  органу Пенсійного  фонду  про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену  у  вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але  не  сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган Пенсійного  фонду  звертається  в  установленому законом порядку і подає  вимогу  про  сплату  недоїмки  до  відповідного  підрозділу державної   виконавчої   служби.  У  зазначених  випадках  орган Пенсійного  фонду  також  має  право   звернутися   до   суду чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.  У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до  господарського суду   передбачені   законодавством   заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

На підтвердження позовних вимог позивачем  надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. Судом враховується, що рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем не оскаржені у встановленому Законом порядку.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення 34 181,90 грн. заборгованості по страховим внескам на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6,7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України  в Шепетівському районі, м. Шепетівка до Товариства з обмеженою  відповідальністю „Шепетівський гранкар’єр”, с. Рудня  Новенька Шепетівського району про стягнення 34 181,90 грн. заборгованості по страхових внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування  задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівський гранкар’єр”, с. Рудня  Новенька Шепетівського району ( р/р 0294 в Промінвестбанку, МФО 315450, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Шепетівському районі (м. Шепетівка, вул. К.Маркса, 47, відомості про банківські реквізити відсутні, код 14150246) заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 34 181,90 грн. (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят одна гривня 90 коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                                          В.В. Магера

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.