ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.12.07р.

Справа № А41/222-07

За позовом  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛБІ ФУДС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 11601,77 грн.

Суддя  Орєшкіна Е.В.

Представники сторін:

Від позивача: Петренко Н.В., довіреність № 03-06/1087від 21.08.07 року

Григорук О.О., довіреність № 03-06/0994 від 08.08.07 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з  відповідача адміністративно-господарських санкцій в розмірі 10905,26 грн., пені - 696,51 грн., всього - 11601,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України” не виконано норматив по створенню двох робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та всупереч встановленому порядку відповідач відмовився самостійно сплатити штрафні санкції, сума яких пред’явлена позивачем.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить суд в позові відмовити, посилаючись на те, що:

- ним здійснені заходи по створенню робочих місць для інвалідів та їх атестації;                       інформовано органи працевлаштування інвалідів про наявність вільних робочих місць, на яких може використовуватись праця інвалідів;

- працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів;

- обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Основні правила щодо працевлаштування інвалідів, зокрема, приписи стосовно органів та організацій, що мають здійснювати працевлаштування інвалідів, нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та штрафних санкцій за його невиконання, містять ст. ст. 17-20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України” (далі Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону, для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання (далі –підприємства) встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Обчислення загальної чисельності працюючих на підприємствах має здійснюватися відповідно до Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих в народному господарстві України, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 07.07.1995 року № 171 (зі змінами та доповненнями, внесеними наказом Державного комітету статистику України від 18.02.1999 року  № 67 , далі Інструкція).

За визначеним Інструкцією загальним правилом, встановлений Законом норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів визначається за показником середньо облікової чисельності всього  персоналу в еквіваленті повної зайнятості.

Відповідно до статті 218 ГК України, підприємства зобов’язані вживати всіх залежних від них заходів для недопущення господарського правопорушення, яким, зокрема, є невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

До числа таких заходів відносяться обов’язки підприємства, визначені у п.п. 3, 5, 14  Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 03.05.95 р. № 314, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінета Міністрів України від10.01.95 р. № 19 (далі Положення).

У п. 14 названого Положення передбачено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та ваканті посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Робоче місце інваліда, згідно з п. 1 Положення –це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об’єднанні) в установі та організації, незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

У визначенні того, чи створено робоче місце  інваліда, слід враховувати норми    п. 3 Положення, яким передбачено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників медико-соціальної експертної комісії, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Створення підприємством для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації неможливе без наявності інваліда, пошуком якого зобов’язані займатися центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, ограни місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів, визначені у ч. 1 ст. 18 Закону, та створення робочих місць має відбуватись з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування.

Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в  Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих  місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх, працевлаштування.

У відповідності до п. 9 ст. 19 Закону підприємства, у тому числі підприємства громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 лютого подають до зазначених відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, затвердженою Наказом Мінпраці України від 29.12.2004 № 338.

В матеріалах справи міститься звіт відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік  за формою 10-ПІ річна.

З наведених у звіті даних вбачається, що:

- у 2006 році середньооблікова чисельність штатних працівників ТОВ „Малбі Фудс” становила 133 особи;

- чисельність інвалідів, штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідачем відповідно до чотиривідсоткового нормативу, у 2006 році складала 5 осіб, у той час коли у звітному періоді відповідачем  було працевлаштовано 3 інваліда;

- середньорічна заробітна плата на підприємстві відповідача у 2006 році становила 5452,60 грн.

Відповідачем подані до суду копії  наказу № 17 від 02.01.06р. ВАТ "Малбі Фудс", яким затверджений на 2006 рік норматив робочих місць в розмірі 4% від загальної чисельності працюючих  - 5 місць для працевлаштування інвалідів (інспектор відділу кадрів, комірник, слюсар-ремонтник, слюсар-сантехник, прибиральник виробничих приміщень); Положення про проведення атестації робочих місць при використанні труда інвалідів на виробництві ТОВ "Малбі Фудс", затвердженого його директором 02.01.06 року; Положення про робочі місця інваліда, затвердженого директором ТОВ "Малбі Фудс" 02.01.06 року; акту атестації  робочих місць інвалідів ТОВ "Малбі Фудс" від 30.06.06 року; наказу № 06 від 28.03.06 року про атестацію робочих місць інвалідів; заключень про атестацію робочого місця інваліда на підприємстві  ТОВ "Малбі Фудс", проведених Кіровською МСЕК від 15.06.06 року, офтальмологічною МСЕК від 03.04.06 року, кардіологічною МСЕК від 30.06.06 року.

Згідно довідці Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська № 645 від  15.05.07 р.,  відповідач щомісячно, з січня по грудень включно 2006 року надавав звіти за формою 3-ПН; не виявлено випадків безпідставної відмови відповідачем у прийнятті інвалідів на роботу та порушення стосовно них норм трудового законодавства.

Одже, позивачем не подано доказів того, що відповідними органами інваліди направлялись до відповідача для працевлаштування, як не подано й доказів відмови їм в цьому з боку ТОВ "Малбі Фудс".

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про правомірність стягнення  з відповідача передбачених ст.20 Закону штрафних санкцій за недотримання встановленого нормативу працевлаштування інвалідів.

Згідно з розрахунком позивача, сума адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця у кількості 2 одиниць, складає 10905,26 грн., пені - 696,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГКУ підставою господарсько –правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем вжито всіх передбачених чиним законодавством заходів із забезпечення працевлаштування інвалідів,  він інформував органи, зазначені в ст. 18 Закону, про вільні робочі місця для інвалідів, працевлаштування яких не відбулося незалежно від нього, внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача в невиконанні нормативу з працевлаштування інвалідів та неможливість   покладення на нього відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Отже, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Е.В. Орєшкіна

Дата складення постанови в повному обсязі, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –28.12.2007р.

Згiдно з оригіналом

Помічник судді
О.А. Лисінська