КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2007                                                                                           № 02-02/106

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора – Федорчук М.М. (дов. № 5511010-002 від 01.02.2007 року);

від  боржника – не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцької об"єднаної державної податкової інспекції, м. Прилуки Чернігівської області

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2007

у справі № 02-02/106 (Соломатiн В.Д.)

за заявою                               Прилуцької об"єднаної державної податкової інспекції, м. Прилуки Чернігівської області

до                                                   Товарної біржі "Ліон", м. Прилуки Чернігівської області

про                                                  визнання боржника банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12 лютого 2007 року № 02-02106 (суддя – В.Д. Соломатін), за заявою Прилуцької об’єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області (надалі – Кредитор, Інспекція) до товарної біржі “Ліон” (надалі – Боржник, Біржа) про визнання останнього банкрутом заяву та додані матеріали повернуті Кредитору без розгляду  (л.с. 4).

Прилуцька об’єднана державна податкова інспекція Чернігівської області, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу та передати справу на розгляд господарського суду (л.с. 2-3).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Боржника про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги  Кредитора, що підтверджується ухвалою від 01.03.2007 року, поштовим повідомленням про отримання копії такої ухвали Боржником, а також те, що в клопотанні від 30.03.2007 року Боржник просить розглянути апеляційну скаргу Інспекції “без присутності” представника Біржі (л.с. 1, 32, 34), апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Інспекції без участі представників Біржі.

Заслухавши усні пояснення представника Кредитора в судовому засіданні та дослідивши та вивчивши матеріали справи,  апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Прилуцька об’єднана державна податкова інспекція Чернігівської області звернулась до господарського суду Чернігівської області із заявою № 5091010-009 від 29.01.2007 року, в якій просила визнати товарну біржу “Ліон” банкрутом відповідно до ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності  боржника або визнання його банкрутом" (л.с. 5-7). Інспекція обґрунтувала свої вимоги заборгованістю Біржі перед бюджетами на суму 39 779 грн. 60 коп., про що прийняте відповідне податкове повідомлення-рішення, а також рішення господарського суду Чернігівської області від 07.07.2005 року, яке залишилось невиконаним у зв’язку із  відсутністю коштів та майна Боржника. Також, Інспекція зазначає, що право власності за Боржником  на нерухоме майно та транспортні засоби не зареєстроване. Інспекція вважає, що Біржу має бути визнано банкрутом  згідно ст.ст. 1, 7, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” та ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (л.с. 5-7).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12 лютого 2007 року за заявою Прилуцької об’єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області до товарної біржі “Ліон” про визнання останнього банкрутом заяву та додані матеріали повернуті Кредитору без розгляду.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Кредитором не надані неналежні докази  припинення Боржником  підприємницької діяльності. При цьому, місцевий суд керувався ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (л.с. 4).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати як таким, що зроблений з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи, з невірним застосуванням відповідних норм матеріального права, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права (п.п. 3, 4 ст.104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга, відповідно, задоволенню. Поряд з цим, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст.ст. 4-1, 106 ГПК України, передати справу (матеріали)  №  02-02106 до господарського  суду м. Києва  для розгляду по суті.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України  господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами  у справі є будь-які фактичні дані на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку  встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких  ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що  господарський суд оцінює докази  за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 63 ГПК України визначені підстави повернення без розгляду позовної заяви.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі – Закон) визначено, що неплатоспроможність - неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше  як через відновлення платоспроможності.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітних плат, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пунктом першим ст. 9 Закону передбачено, що суддя не пізніше п’яти днів з дня надходження повертає заяву про порушення  справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;  у заяві не вказано повне найменування сторін, їх поштову адресу та інші відомості, перелічені в ст. 7 Закону;  не подано доказів сплати державного мита у встановлених  порядку та розмірі; заявник не дотримав строку, зазначеного у абзаці третьому ст.1 Закону; з інших підстав, передбачених ст. 63 ГПК України, з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону  у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Пунктами 1, 2 ст. 52 Закону визначено, що у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів  державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій,  документів  бухгалтерської  звітності, а також за  наявності інших  ознак, що  свідчать  про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана  кредитором незалежно  від  розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань. Господарський суд у  двотижневий  строк з  дня  винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про  визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Згідно п. 3.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5289 “Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України”  якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують  викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на ст. 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

В порушення вищезазначених норм суд першої інстанції повернув Інспекції без розгляду заяву про порушення провадження у справі про банкрутство Біржі, невірно застосувавши спеціальні норми матеріального права у зв’язку з наступним.

Так, оскільки Кредитор звернувся до місцевого суду саме із заявою № 5091010-009 від 29.01.2007 року про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника (надалі – Заява, л.с. 5-7), то всі питання по розгляду такої заяви, у тому числі і питання про прийняття вказаної заяви або про повернення її без розгляду, повинні вирішуватись відповідно до ст. 4-1 ГПК України із урахуванням особливостей, передбачених відповідними нормами Закону, які у даній справі є спеціальними по відношенню до норм, передбачених ГПК України. Так, підстави повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство визначені в ст. 9 Закону.

У зв’язку з посиланням в оскаржуваній ухвалі на недодання до Заяви доказів на підтвердження відсутності підприємницької діяльності Боржника, апеляційна інстанція вважає за необхідне звернути увагу на наступне.  При вирішенні питання про прийняття заяви про порушення провадження у справі про банкрутство або про повернення такої заяви без розгляду по суті дотримання заявником умов звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, зазначених в ч. 3 ст. 6 та ст. 52 Закону, та додання відповідних доказів оцінюються судом формально згідно до норм Закону та ГПК України, а остаточна оцінка зазначеної вище заяви та доданих до неї документів, відповідно до п. 4 ст. 11 Закону, здійснюється в підготовчому засіданні суду. З тексту Заяви вбачається, що Кредитор просить порушити справу про банкрутство Боржника за спеціальною процедурою, визначеною ст. 52 Закону, як відсутнього боржника, яка передбачає особливості здійснення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника, у тому числі щодо підстав порушення такої справи. З аналізу положень ст.ст. 6, 52 Закону вбачається, що на вимоги кредитора, що звертається із заявою про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника,  незалежно  від  розміру таких вимог до боржника та строку виконання зобов'язань, поширюються положення ст.ст. 1, 6 Закону щодо безспірності таких вимог, які повинні бути підтверджені відповідними належними доказами згідно означених статей, що, в свою чергу, повинні бути додані до означеної вище заяви кредитора згідно п. 8 ст. 7 Закону. Тобто, на відміну від загальних умов порушення справи про банкрутство, визначених ч. 3 ст. 6 Закону, для порушення провадження у справі відсутнього боржника необхідні безспірність вимог до боржника, а також будь-які ознаки відсутності керівних органів боржника або ведення останнім підприємницької діяльності. При цьому, враховуючи викладені в п. 3.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5289 “Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України”, слід зазначити, що для порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника посилання у відповідній заяві на вказані обставини та докази, що їх підтверджують, є достатнім. Фактична ж підтвердженість вказаних обставин, перевірка наявності та достатності відповідних доказів та їх оцінка, оскільки процедура банкрутства виключає визначене ст. 11 Закону проведення підготовчого засідання та стадію розпорядження майном боржником, відповідно до п. 2 ст. 52 Закону відбувається у судовому засіданні, у якому господарським судом розглядається та вирішується питання щодо продовження процедури банкрутства відсутнього боржника, визнання його банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора.

З тексту Заяви вбачається, що в ній викладені обставини щодо порушення справи про банкрутство Біржі як відсутнього боржника, а також є посилання на документи, які Кредитор визначає у якості доказів на підтвердження відсутності  та неведення Боржником діяльності та наявності непогашеної останнім заборгованості перед Кредитором (л.с. 5-6).

При цьому, апеляційна інстанція зазначає, що в оскаржуваній ухвалі  місцевий суд зазначив про “ненадання доказів на підтвердження  припинення  підприємницької діяльності”  Боржником, тоді як згідно наведеного в додатку до заяві про порушення провадження у справі про банкрутство Біржі переліку визначена довідка про відсутність діяльності останньої № 2215-01 від 22.01.2007 року (л.с. 25), яка додана до визначеної заяви, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та відповідний документ не був врахований та оцінений в порядку ст. 43 ГПК України при прийнятті оскаржуваної ухвали (зокрема, щодо неналежності відповідного доказу).

Також, слід зазначити, що  ст. 52 Закону передбачає можливість у відповідних випадках переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим законом.

Таким чином, вимоги Інспекції, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані та підтверджуються документами у справі та діючим законодавством.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 6, 7, 11, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та   ст.ст.  4-1, 32, 43, 63, 86, 91, 94, 99, 101 – 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, ---

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12 лютого 2007 року № 02-02106 скасувати повністю, а апеляційну скаргу Прилуцької об’єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області задовольнити повністю.

2.          Справу (матеріали) № 02-02106 передати до господарського суду Чернігівської області для  розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

05.04.07 (відправлено)