ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.07р.

Справа № 22/153-07

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь

до  1.Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

2.Державного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки

про стягнення 587грн. 60 коп.

Суддя Пуппо Л.Д.

Представники:

Від позивача: Бойко Н.Л. - дов. № 143-04016 від 27.12.06.

Від відповідача-1: Шляєв І.В. - дов. № 74 від 01.01.07.

Від відповідача-2: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ

Позивач просить стягнути  587грн. 60коп. шкоди від недостачі антрациту АМ за залізничними накладними №№52671679, 52671680.

Перший відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності.

Другий відповідач на день розгляду справи відзив не надав.

ВСТАНОВЛЕНО

Згідно вказаним накладним на адресу позивача від другого відповідача у вагонах №№ 60668779, 65236044 прибув антрацит АМ за вагою і навантаженням останнього. Відправником в накладних зазначена маса вантажу по 69000 кг в кожному вагоні.

За положеннями статті 129 Статуту залізниць України (далі - Статут) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача ... під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами..., які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

1.     На станції призначення Нікополь по заяві одержувача  здійснено зважування вантажу, в результаті якого проти даних накладної 52671650 його виявлено менше  на 1800 кг, який у вагоні 65236044 вміститися  міг. Навантаження нижче бортів на 40см, рівномірне. Вагон прибув із зачиненими нижніми люками, торцевими дверима, слідів втрати  вантажу не виявлено Витікання вантажу не було. Вантаж не маркований. Зазначені дані зафіксовані у комерційному акті  БН  №745690/36 від 09.03.06. Акт  відповідає  Правилам складання актів.

З огляду на викладене відповідальність за виявлену недостачу  у зазначеному вагоні  повинна бути покладена на відправника, який недовантажив у вагон продукцію до тієї кількості, яку зазначив в накладній, оскільки з опису  комерційного акту  вбачається, що  перевезення було справне. Стягненню підлягають 149 грн. 52 коп., за мінусом тарифу і із застосуванням 2% норми недостачі, оскільки повернення тарифу Статутом не передбачено, і вантаж відвантажувався у вологому стані, пропорційно судові витрати.

2. У доповнення до  акту загальної форми № 5978 від 07.03.06. станції Запоріжжя-Ліве щодо поглиблень, на станції призначення  Нікополь при комісійному зважуванні  у порівнянні з масою, вказаною відправником в накладній 52671679, вантажу виявлено на 1100 кг менше, який в вагоні 60668779 вміститися  міг. Навантаження   нижче бортів 20см, рівномірне, крім поглиблення над 3,4 люками розміром 300х80х30см. Маркування відсутнє. Вагон прибув із щільно зачиненими нижніми  люками, замість дверей справні торцеві стіни. Витікання вантажу не було. Зазначені дані зафіксовані в комерційному акті № БН 745686/32 від 08.03.06, який складений у згідності з Правилами складання актів.

У зазначеному  вище вагоні недостача сталася при транспортуванні, оскільки до перевезення вантаж прийнятий залізницею без зауважень, а до одержувача він надійшов з ознаками доступу до нього (поглиблення) і недостачею, тому відповідальність за недостачу повинна бути покладена на першого відповідача.

Проте суд вважає, що у задоволенні вимог відносно залізниці повинно бути відмовлено, виходячи з наступного:

відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Частиною  другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, який набрав чинності одночасно з Цивільним кодексом України, та норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України.

Це стосується і положень про позовну давність.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 315 Господарського кодексу України для пред’явлення заявником до перевізника  позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів до залізниць, зокрема, статтею 136  Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відтак, з огляду на положення статей 134, 136 Статуту залізниць України, вказаний термін позовної давності у даній справі пов’язаний з днем настання подій, що є підставою для подання позову, а саме, з днем видачі вантажу та виявлення при цьому його недостачі, засвідченої комерційними актами.

Звертаючись до суду з даним позовом 05 березня 2007 року про стягнення грошових коштів за документами, складеними 08.03.06., позивач  цей строк пропустив.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позивач не  клопотав про відновлення пропущеного строку, не подав докази наявності поважних причин пропущення позовної давності.

Керуючись статтею 267 Цивільного кодексу України, статтею 223, частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України, статтями 52, 110, 129,134, 136 Статуту залізниць України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки на користь Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь   149 грн. 52 коп. основної суми, 25 грн. 95 коп. державного мита і 30 грн. 03 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видавши наказ.

В  решті вимог і в позові до першого відповідача відмовити.

Суддя                                                                                                                  Л.Д.Пуппо

Рішення підписано 12.08.09.