КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2007                                                                                           № 35/22

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - Щеглов Є.Є. (дов. від 06.02.2007 р. № 55);

від відповідача - не з’явились;

третьої особи-1: Михайловський М.М. (дов. від 10.04.2007 р. № 14.02/14);

третьої особи-2: не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду державного майна України

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.03.2007

у справі № 35/22 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріс"

до                                                   Фонду  державного майна України

треті особи на стороні відповідача           1. Міністерство охорони здоров"я України

2. Українська дитяча спеціалізована лікарня "Охматдит"

про                                                  зобов"язання підписати додаткову угоду

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.03.2007 р. по справі № 35/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Боріс” (далі – позивач, ТОВ “Боріс”) до Фонду державного майна України (далі – відповідач, ФДМ України), треті особи на стороні відповідача – Міністерство охорони здоров’я України (далі – третя особа-1, МОЗ України) та Українська дитяча спеціалізована лікарня “Охматдит” (далі – третя особа-2, УДСЛ “Охматдит”) про зобов’язання підписати додаткову угоду задоволено повністю.

Фонд державного майна України, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, суд не взяв до уваги, що орендодавцем державного майна є ФДМ України, а, майно, що є предметом спірного договору оренди, заборонено здавати в оренду, згідно постанови Верховної ради України від 31.05.2005 року № 2590-IV.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Боріс” надало письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких спростовує наведені в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу Фонду державного майна України без задоволення, а спірне рішення від 29.03.2007 року – без змін.

Міністерство охорони здоров’я України надало письмові пояснення на апеляційну скаргу відповідача, в яких зазначає, що перешкод для укладення додаткової угоди про продовження дії договору немає.

Ухвалою від 23.05.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Боріс” до провадження та призначив її розгляд на 18.06.2007 року.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та третьої особи-1. Представники відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не з’явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третьої особи-2.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових заперечень позивача на неї та письмових пояснень третьої особи-1 на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Боріс” (ідентифікаційний код 21522748) зареєстроване як юридична особа 05.10.1993 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією.

02.09.2004 року Фонд державного майна України (Орендодавець) уклав договір оренди № 582 нерухомого майна, що належить до державної власності з Товариством з обмеженою відповідальністю “Боріс” (Орендар), згідно умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 373,20 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул.. Чорновола, 28/1, в частині не житлових приміщень в одноповерховій прибудованій будівлі та знаходиться на балансі УДСЛ “Охматдит”.

Згідно п. 10.1, п. 10.2 Договору, вказаний договір укладено на 364 дні та починає діяти з моменту підписання. В разі припинення або закінчення дії договору, він може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди.

29.09.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Боріс” направило на адресу Фонду державного майна України проект додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна № 582, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, з проханням продовжити дію вказаного договору шляхом укладання додаткової угоди.

Фонд державного майна України розглянув лист позивача від 29.09.2006 року та згідно листа від 23.10.2006 року № 10-16-15005 зазначив, що термін дії договору закінчився, а, враховуючи вимоги Постанови Верховної ради України від 31.05.2005 року № 2590-IV “Про невідкладні заходи щодо збереження цілісності лікувального комплексу Української дитячої спеціалізованої лікарні “Охматдит””, ФДМ України не має законних підстав для продовження дії договору від 02.09.2004 року.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулюються положеннями Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992 року № 2269-XII (далі – Закон).

Згідно п. 2 ст. 2 Закону, державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Як визначено ст.. 5 Закону, орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук.

Відповідно до Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 7 липня 1992 року № 2558-XII (далі – Положення), Фонд державного майна України (Фонд) є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю. Фонд у своїй діяльності підпорядкований і підзвітний Верховній Раді України. У своїй діяльності Фонд керується Конституцією і законодавчими актами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Відповідно до п. 4 Положення, основними завданнями Фонду є: захист майнових прав України на її території та за кордоном; здійснення прав розпорядження майном державних підприємств у процесі їх приватизації, створення спільних підприємств; здійснення повноважень щодо організації та проведення приватизації майна підприємств, яке перебуває у загальнодержавній власності; здійснення повноважень орендодавця майна державних підприємств і організацій, їх структурних підрозділів; сприяння процесові демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників.

Укладення договору оренди № 582 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 02.09.2004 року було погоджено Міністерством охорони здоров’я України, яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Українська дитяча спеціалізована лікарня “Охматдит” на балансі якої знаходиться майно, що є предметом спірного договору оренди, безпосередньо підпорядкована Міністерству охорони здоров’я України.

Як вбачається з матеріалів справи, МОЗ України не заперечує щодо продовження дії договору оренди № 582 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 02.09.2004 року.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Верховної ради України від 31.05.2005 року № 2590-IV “Про невідкладні заходи щодо збереження цілісності лікувального комплексу Української дитячої спеціалізованої лікарні “Охматдит”, Кабінету Міністрів України доручено заборонити будь-яке відчуження майна, здачу в оренду і приватизацію приміщень та обладнання лікарні, а також земельної ділянки, що належить даному лікувальному комплексу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, на момент розгляду справи Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативних актів щодо заборони здачі в оренду майна, яке перебуває на балансі Української дитячої спеціалізованої лікарні “Охматдит”.

Разом з тим, Постанова Верховної ради України від 31.05.2005 року № 2590-IV “Про невідкладні заходи щодо збереження цілісності лікувального комплексу Української дитячої спеціалізованої лікарні “Охматдит” не містить заборони Фонду державного майна України здавати в оренду приміщення та обладнання, яке перебуває на балансі Української дитячої спеціалізованої лікарні “Охматдит”.

Згідно п. 2 та п. 3 ст. 17 Закону, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Товариство з обмеженою відповідальністю “Боріс” виконувало свої обов’язки за спірним договором належним чином, а, отже, має переважне право на продовження дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Боріс” щодо зобов’язання підписати додаткову угоду про продовження дії договору оренди № 582 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 02.09.2004 року є обґрунтованими та відповідають нормам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю “Боріс” доведено свої позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року по справі № 35/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Боріс” до Фонду державного майна України, треті особи на стороні відповідача – Міністерство охорони здоров’я України та Українська дитяча спеціалізована лікарня “Охматдит” про зобов’язання підписати додаткову угоду залишити без змін, а апеляційну скаргу Фонду державного майна України –  без задоволення.

2.          Справу № 35/22 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

22.06.07 (відправлено)