ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.07 р.                                                                               Справа № 17/295

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвек” м. Запоріжжя

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Феоніс” с. Розовка

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 475737,10 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Макух О.В. за дов. № 17/06 від 27.10.06р.

Від відповідача: Грищенко Н.В. за дов. № 17 від 30.10.2006р.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвек” м. Запоріжжя, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства „Феоніс” с. Розовка Шахтарського району про стягнення в розмірі 475737,10 грн., в тому числі 375600 грн. основного боргу, пені за прострочення грошового зобов’язання в розмірі 50882,99 грн., штрафу в сумі 46466 грн. та 3% річних в розмірі 2788,11 грн.

До прийняття рішення по справі позивач неодноразово змінював позовні вимоги та заявою № 3/01/07 від 07.01.2007р. остаточно намагається стягнути з відповідача 325600 грн. основного боргу, пені в розмірі 6672,59 грн., штрафу в розмірі 46466 грн. та 3% річних в сумі 3656,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір поставки № 070/01/05/Р від 25.01.2005р. з додатковою угодою, витратні накладні №№ ООО-3954 від 17.05.06р., ООО-4125 від 23.05.2006р., ООО-4202 від 26.05.2006р., довіреності до накладних, платіжні доручення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 867 від 28.11.2006р., № 40 від 24.01.2007р. позовні вимоги щодо стягнення боргу визнав у повному обсязі та в зв’язку з важким фінансовим станом підприємства просить зменшити розмір неустойки та звільнити відповідача від усіх штрафних санкцій.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 27.11.2006р. справу призначено до розгляду судді Зубченко І.В.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 070/01/05/Р.

Відповідно до умов вказаного договору позивач узяв на себе зобов’язання передавати у власність відповідача кормові добавки (вітамінно-мінеральні комплекси, ферменти, вітаміни та ін..), вакцини, ветеринарні препарати та ветеринарні інструменти в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими  специфікаціями.

Фактичне виконання позивачем умов договору – поставку передбачених договором підтверджено наданими доказами – витратними накладними  №№ ООО-3954 від 17.05.06р., ООО-4125 від 23.05.2006р., ООО-4202 від 26.05.2006р.

Факт придбання продукції в свою власність підтверджено довіреностями на отримання матеріальних цінностей виданих підприємством відповідача.

Згідно з п. 3.1 вказаного договору відповідач зобов’язався здійснювати оплату одержаного товару на протязі 60 календарних днів з дати поставки товару.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідачем здійснено оплату одержаного товару не в повному обсязі, у зв’язку з чим на час пред’явлення позову заборгованість відповідача складала 375600 грн.

Як свідчать надані до матеріалів справи докази та підтверджено представниками сторін, відповідач під час розгляду справи, сплатив позивачу грошові кошти в погашення боргу в загальному розмірі 50000 грн.

Провадження у справі в цій частині позову слід припинити за відсутністю предмету спору згідно з п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з віднесенням витрат по держмиту та по судовому процесу на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно з вказаними пунктами договору встановлений обов’язок відповідача сплачувати позивачу вартість одержаного товару. Однак, як встановлено судом згідно матеріалів справи заборгованість у сумі  325600,00 грн. відповідачем до цього часу не сплачена.

Таким чином, свої зобов’язання щодо своєчасної сплати грошових коштів за одержаний товар позивач відповідачу всупереч ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України не виконав.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позовні вимоги у частині стягнення боргу в сумі 325600 грн. визнав у повному обсязі.

Згідно із ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Пунктом 4.3 договору поставки сторони встановили, що в разі прострочки оплати товару відповідач має сплатити позивачеві штраф в розмірі 10% від несплаченої в строк суми, а також пеню в розмірі 0,15% від несплаченої в строк суми за кожен день прострочки.

За приписом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надавши належну оцінку заявленим позивачем вимогам суд встановив, що розрахунок штрафу в розмірі 46466 грн. та 3% річних в розмірі 3656,26 грн. є арифметично вірним, відповідає правовідносинам сторін та чинному законодавству.

Щодо нарахованої пені слід зазначити, що відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань” санкція за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Тому обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є пеня за прострочку грошового зобов’язання в розмірі 20718,90 грн. за розрахунком відповідача.

Слід зазначити, що стаття 549 Цивільного кодексу України не містить заборони застосування одночасно пені і штрафу за одне саме порушення, про що зазначає відповідач у своєму відзиві.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвек” м. Запоріжжя до Закритого акціонерного товариства „Феоніс” с. Розовка Шахтарського району про стягнення 325600 грн. основного боргу, пені в розмірі 6672,59 грн., штрафу в розмірі 46466 грн. та 3% річних в сумі 3656,26 грн. підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають віднесенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відносно клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки та звільнення від усіх штрафних санкцій:

Звільнення від усіх штрафних санкцій чинним законодавством не передбачено взагалі, тому й не може бути застосовано судом.

Зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, передбачено п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу як право суду, але у виняткових випадках.

Відповідач не надав жодного доказу в підтвердження винятковості випадку, зокрема, даних про важкий фінансовий стан підприємства тощо, тобто відповідачем не доведено.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 509, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст..ст. 4, 33, 34, 49, п. 5 ст. 78, п. 1-1 ст. 80, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвек” м. Запоріжжя до Закритого акціонерного товариства „Феоніс” с. Розовка Шахтарського району задовольнити частково.

Провадження у справі щодо стягнення 50000 грн. боргу припинити за відсутністю предмету спору.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Феоніс” (с. Розовка Шахтарського району Донецької області, вул. Степна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвек” (69050, м. Запоріжжя, вул. Складська, 6, ) основний борг в сумі 325600 грн. 00 коп., пеню за прострочку платежу в розмірі 20718 грн. 90 коп., штраф в розмірі 46466 грн. 00 коп., 3% річних з простроченої суми у розмірі 3656,26 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 4464 грн. 41 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110 грн. 70 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвек” про зменшення розміру неустойки та звільнення від усіх штрафних санкцій відмовити.

У судовому засіданні 25.01.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя                                                                         Зубченко І.В.