КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2007                                                                                           № 05-5-26/14425

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Шиманська Н.В. (довіреність від 28.12.2007р. № 882);

від відповідача - не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Авер-Тех"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.10.2007

у справі № 05-5-26/14425

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Авер-Тех"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ПРІНТ"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 39782,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва № 05-5-26/14425 від 23.10.2007р. матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех”  до Товариства з обмеженою відповідальністю „С-Прінт” про стягнення  39 782,53 грн. повернуто позивачу на підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех”, не погоджуючись з зазначеною ухвалою господарського суду, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали.

Скарга мотивована невідповідністю оскарженої ухвали нормам процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю „С-Прінт” відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання апеляційної інстанції свого представника не направило, про причини неприбуття суд не повідомило. Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „С-Прінт” про дату, час та місце слухання справи повідомлялося належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі його представників.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника висловився за задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи згідно оскарженої ухвали позовні матеріали Товариству з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех”, господарський суд міста Києва керувався пунктом 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України та обґрунтував свою ухвалу тим, що позивач не подав доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, оскільки напис на зворотному боці платіжного доручення про оплату державного мита    від 04.10.2007р. № 237 скріплений не першою та другою особами кредитної установи.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду з таким висновком  не погоджується з наступних підстав.

Частиною 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави, коли суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви є неподання доказів сплати державного мита  у встановлених порядку та розмірі.

Згідно частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в дохід державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

При вирішенні питання про сплату чи стягнення державного мита в дохід державного бюджету України слід керуватись, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993р. із змінами та доповненнями  (далі по тексту- Декрет) та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93р.   N 15 (далі - Інструкція).

Згідно пункту “а” статті 2 Декрету, державне мито із позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено частиною 4 статті 7 Декрету, порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України.

Пунктом 14 Інструкції, передбачено, що під час перерахування державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех” місцевий господарський суд отримав оригінал платіжного доручення від 04.10.2007р. № 237 про сплату 397,83 грн. державного мита, на звороті якого вчинено відповідний напис про зарахування державного мита до Державного бюджету, скріплений першим та другим підписами посадових осіб та печаткою, як цього вимагає пункт 14 Інструкції.

Відповідно до визначення поняття доказів, що міститься у статті 32 Господарського процесуального кодексу України, надане скаржником платіжне доручення від 01.11.2007р. № 566 є доказом. У разі сумнівів у його достовірності чи, дійшовши висновку про недостатність такого доказу, суд вправі був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовних матеріалів.

Згідно абзацу третього пункту 5 роз’яснень Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України” від 04.03.1998 року № 02-5/78, оскільки однією  з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд, у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету, вправі витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі.

При таких обставинах колегія суддів вважає передчасним викладений в оскарженій ухвалі  висновок місцевого господарського суду про неподання позивачем доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на викладене, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що місцевий господарський суд необґрунтовано повернув позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех” на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим оскаржена ухвала господарського суду міста Києва  № 05-5-26/14425 від 23.10.2007р. підлягає скасуванню.

Оскільки Декретом не передбачено справляння державного мита з розгляд апеляційних скарг на ухвали господарських судів, державне мито в сумі 198,92 грн., сплачене Товариством з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех” за подання апеляційної скарги на оскаржену ухвалу згідно платіжного доручення від 01.11.2007р. № 566, підлягає поверненню на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Декрету.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України,  Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва № 05-5-26/14425 від 23.10.2007р. скасувати.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех” з Державного бюджету України державне мито в сумі 198,92 грн., сплачене згідно платіжного доручення від 01.11.2007р. № 566.

Зобов’язати господарський суд міста Києва видати Товариству з обмеженою відповідальністю „Авер-Тех” довідку на повернення державного мита в сумі 198,92 грн., сплачене згідно платіжного доручення від 01.11.2007р. № 566.

Справу № 05-5-26/14425 передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

12.12.07 (відправлено)