КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007                                                                                           № 35/95

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача Гулейков І.Ю. (довіреність б/н від 30.01.2007р.);

від відповідача 1 Волинець В.В. (довіреність б/н від 28.02.2007р.);

від відповідача-2: Кузнєцова Г.В. (довіреність від 12.01.2006р. № 09/1-32/23),

Філін С.О. (довіреність від 22.08.2005р. № 09-32/390);

від третьої особи не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.07.2007

у справі № 35/95 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Акціонерне товариство "Вейбі"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніс"

Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство)

третя особа відповідача           Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк"

третя особа позивача

про                                                  зобов"язання вчинити дії

Склад колегії суддів змінювався згідно розпорядження голови Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.07.2007р. у справі № 35/95 позов Акціонерного товариства «Вейбі» до Товарства з обмеженою відповідальністю «Юніс», Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Закритого акціонерного товариства „Альфа-банк”, задоволено в частині зобов’язання Товарства з обмеженою відповідальністю «Юніс» повернути прості іменні акції                       ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” у кількості 9 474 336 штук; стягнуто з позивача 25 415,00 грн. недоплаченого державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу,  з відповідача на користь позивача стягнуто 25 500,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;  в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення у відповідній частині.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи. Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору не вказав норму права та оцінку акцій, на підставі яких з відповідача стягнуто державне мито, а також не врахував ті обставини, що:

- предмет спору на підставі постанови Генеральної прокуратури України                   про накладення арешту на акції від 10.05.2004р. перебуває під арештом у зв’язку з чим будь-які операції з ним зупинені згідно частин 1, 2 статті 59 Закону України „Про банки і банківську діяльність”;

- цивільний позов з тотожним предметом і підставою розглядається                              у кримінальній справі № 1-20/06р., що згідно пункту 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позову без розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніс», Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) висловилися за задоволення апеляційної скарги, представник Акціонерного товариства «Вейбі» - за її відхилення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Акціонерним товариством «Вейбі» (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов до Товарства з обмеженою відповідальністю «Юніс» (далі по тексту – відповідач 1), Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) (далі по тексту - відповідач 2) про зобов’язання відповідача 1 повернути прості іменні акції ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” в кількості 9 474 336 штук,                   для чого зобов’язати зберігача цих акцій – відповідача 2, здійснити зворотну операцію перерахування цих акцій з відкритого відповідачем 1 рахунку у цінних паперах  № 003159 на рахунок у цінних паперах № 003034, відкритий позивачем в Закритому акціонерному товаристві „Альфа-банк”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на рахунку відповідача 1  знаходяться прості іменні акції ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” в кількості 9 474 336 штук, передані відповідачу 2 на підставі договору купівлі-продажу, який визнано недійсним згідно рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2006р. у справі № 30/270.

Викладені обставини позивач розглядає як підставу застосування до спірних відносин сторін положень статті 216 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги про зобов’язання відповідача 1 повернути прості іменні акції ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” у кількості 9 474 336 штук, місцевий господарський суд встановив, що 29.09.2003р. сторонами у справі був укладений договір купівлі - продажу цінних паперів № 32, предметом регулювання якого стали відносини сторін з приводу передачі Акціонерним товариством «Вейбі» у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніс» простих іменних акцій ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” номінальною вартістю 0,25 грн. за акцію в кількості 9 474 336 штук (Том 1 а.с. 29-34).

Згідно наявного в матеріалах справи розпорядження на виконання депозитарної операції № 1 від 19.11.2003р.  Акціонерне товариство «Вейбі» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніс» прості іменні акції ВАТ „НДІ склопластиків                       і волокна” номінальною вартістю 0,25 грн. за акцію в кількості 9 474 336 штук шляхом                 їх перерахування з відкритого в Закритому акціонерному товаристві „Альфа-банк” рахунку в цінних паперах  № 003034 на рахунок у цінних паперах № 003159 в Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (ЗАТ) (Том 1 а.с. 35).

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2006р. у справі                     № 30/270 за позовом Акціонерного товариства «Вейбі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніс» договір купівлі - продажу цінних паперів №32                      від 29.09.2003р. визнано недійсним.

Назване рішення суду залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2006р., постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2006р.

У відповідь на вимогу позивача про здійснення зворотної операції перерахування простих іменних акцій ВАТ „НДІ склопластиків і волокна” в кількості 9 474 336 штук з рахунку в цінних паперах  № 003159 в Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (ЗАТ) на рахунок в цінних паперах № 003034 в Закритому акціонерному товаристві „Альфа-банк” листом від 10.01.2007р. № 20-6-1/50 Акціонерний комерційному промислово-інвестиційний банк (ЗАТ) повідомив позивача про відсутність у нього можливості здійснити таку операцію (Том 1 а.с. 12).

В контексті викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов’язання відповідача 1 повернути позивачу акції, які були об’єктом  купівлі – продажу за договором від  29.09.2003р. № 32.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є господарський договір.

Стаття 207 Господарського кодексу України передбачає можливість визнання недійсним на вимогу однієї із сторін господарського зобов'язання,  що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави                       і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча                   б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності).

На підставі частини 2 статті 208 названого Кодексу у разі визнання недійсним зобов’язання кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за зобов’язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі – відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов’язання не передбачені законом.

Згідно положень Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. № 697-ХІІ власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених законом (частина 1 статті 55); власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права; захист права власності здійснюється судом (частини 2, 3 статті 48).

То ж, враховуючи фактичні обставини справи та викладені положення чинного законодавства, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано застосував до спірних відносин сторін реституцію.

Заслуговує на увагу з’ясування місцевим господарським судом тієї обставини,                       що факт накладення арешту на спірні акції згідно постанови старшого слідчого управління СБ України від 10.06.2004р. не впливає на вирішення даного спору.                            Зазначена обставина не перешкоджає розгляду справи господарським судом в силу положень статті 124 Конституції України, яка встановлює що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов’язання відповідача 2 здійснити зворотну операцію перерахування спірних акцій, оскільки Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство)  є зберігачем акцій та згідно глави 2 Рішення державної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Про затвердження положення про депозитарну діяльність» від 17.10.2006р. № 999 здійснює операції з цінними паперами за розпорядженням депонента, клієнта або внаслідок виконання безумовної операції.

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України позивачами  є підприємства та організації, що подали позов про захист свого порушеного                            чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.                                    Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов’язує його довести                як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту суб’єктивну обставину,                      що його права порушені і на відповідача має бути покладено відповідальність                              на передбачених законом підставах.

Враховуючи наведене, господарський суд підставно зазначив в оскарженому рішенні про відсутність з боку відповідача 2 порушень прав позивача.

При таких обставинах колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні всіх обставин справи, яким було надано належну правову оцінку. Порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Викладений в апеляційній скарзі довід про те, що позов Акціонерного товариства «Вейбі» місцевий господарський суд повинен був залишити без розгляду на підставі пункту 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України не може бути прийнятий до уваги, оскільки скаржником не надано відомостей про те, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між Акціонерним товариством «Вейбі», Товарством з обмеженою відповідальністю «Юніс», Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ) про той же предмет і з тих же підстав.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 11.07.2007р. у справі № 35/95 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніс» –  без задоволення.

Справу № 35/95 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанову підписано 28.09.2007р.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

28.09.07 (відправлено)