ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

20.02.07                                                                                           Справа  № 17/260/264-266

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»м. Ужгород

на рішення господарського  суду Закарпатської області від 07.12.2006 року

у справі № 17/260/264-266

за позовом: ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»м. Ужгород

до відповідача-1: СТОВ «Урожай»с. Яноші

до відповідача-2: СТОВ «АРДО-ГМБ»м. Берегово

до відповідача-3: СТОВ «Агро-Нова»с. Балажер

до відповідача-4: СТОВ «Яноші»с. Яноші

про стягнення 26 862,00 грн.

З участю представників :

Від позивача –Цебрик Л.В. –предст.

Від відповідача-1 –Івашкович І.М.-предст., Барна Г.С.-гол.бух., Ковач А.А.-голова правл.

Від відповідача-2 –не з’явився

Від відповідача-3 –Івашкович І.М.-предст.

Від відповідача-4 –Івашкович І.М.-предст

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 07.12.2006 року по справі № 17/260/264-266 ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»м. Ужгород відмовлено в позові до СТОВ «Урожай»с. Яноші,  СТОВ «АРДО-ГМБ»м. Берегово, СТОВ «Агро-Нова»с. Балажер та до СТОВ «Яноші»с. Яноші про стягнення 17,27 тн. кормосуміші та 30 тн. ячменю.

ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»  не погоджується з даним рішенням суду, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути його в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задоволити позов. При цьому, посилаючись на наступні обставини і підстави:

-  Правовий аналіз правовідносин між позивачем та КСП «Верке», правонаступниками якого є відповідачі по даній справі, свідчать про те, що між ними виникли правовідносини позики речей, визначених родовими ознаками, оскільки в накладних про передачу продукції не визначено її ціну. В зв’язку з цим у КСП «Верке»виникло зобов’язання по поверненню отриманих цінностей у відповідному розмірі, стані, якості та кількості. Строк виконання зобов’язання сторонами був встановлений моментом вимоги;

- Фактично між сторонами існували відносини позики, оформлені шляхом укладення письмової угоди у формі обміну документами, а саме: довіреностями та накладними. Згідно ст. 374 ЦК України боржник повинен повернути кредитору таку ж кількість речей того ж роду і якості;

- Суд першої інстанції при винесенні оскарженого рішення встановив порушення позивачем строку позовної давності. Враховуючи те, що строк виконання зобов’язання сторонами встановлений моментом вимоги, позивач надіслав КСП «Верке»вимогу від 15.07.2003 року № 6/49-10 в порядку ст. 165 ЦК УРСР про повернення протягом 7 днів сільськогосподарську продукцію у відповідному розмірі, асортименті та якості або погасити борг коштами в повному обсязі. Про той факт, що КСП «Верке»реорганізовано і має правонаступників, позивач дізнався лише в лютому 2005 року з листа Управління сільського господарства Берегівської РДА Закарпатської області від 23.02.2005 року № 7/01. Враховуючи дані обставини, відлік строку позовної давності розпочався саме з лютого 2005 року;

- Відповідно до ст. 34 чинного на момент реорганізації КСП «Верке»Закону України «Про підприємництво в Україні»у разі поділу підприємства до нових підприємств, які виникли в результаті цього поділу, переходять за розподільчим актом у відповідних частинах майнові права ті обов’язки реорганізованого підприємства. Враховуючи те, що відповідачі факт отримання сільськогосподарської продукції не заперечили та не довели її повернення чи оплату за неї суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволені позову.

Відповідачі проти доводів апеляційної скарги заперечують, вважають їх безпідставними,  надуманими та такими, що не відповідають дійсності з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу. Рішення місцевого господарського суду просять залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Про час і місце розгляду даної справи сторони повідомленні ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року, направленою рекомендованою кореспонденцією.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року суддю Духа Я.В., в зв’язку з його хворобою замінено суддею Городечною М.І., як постійним членом колегії.

В ході перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами та доказами в справі з’ясовано:

Апелянт як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що між ним та КСП «Верке»(правонаступниками якого є відповідачі-1,2,3,4) в періоді з 04.12.1998 року по 24.05.1999 року було укладено письмову угоду про позику речей, визначених родовими ознаками у формі обміну документами, а саме: довіреностями та товаротранспортними накладними (т. 2 а.с. 3-23). Згідно даних документів, позивач стверджує, що ним перевозилась автотранспортним шляхом та поставлялась сільськогосподарська продукція (кормосуміш та ярий ячмінь)  для вантажоодержувача -  КСП «Верке».

15.07.2003 року позивач на виконання умов угоди надіслав КСП «Верке»вимогу № 6/49-10 в порядку ст. 165 ЦК УРСР про повернення протягом 7 днів сільськогосподарської продукції у відповідному розмірі, асортименті та якості або погасити борг коштами в повному обсязі. Дана вимога божником залишена без розгляду.

Позивач також посилається на те, що про факт, реорганізації КСП «Верке»він дізнався в лютому 2005 року з листа Управління сільського господарства Берегівської РДА Закарпатської області від 23.02.2005 року № 7/01. Враховуючи дані обставини, позивач вважає, що строк позовної давності розпочався саме з лютого 2005 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржене рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Позивач у своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду, на те, що на підставі накладних та товаротранспортних накладних, якими була відпущена сільського господарська продукція у відповідачів, як правонаступників КСП «Верке»виникло зобов’язання перед позивачем по поверненню відвантаженої продукції, так як самим боржником продукція не повернена, кошти за неї не сплачені.

Проте, як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі, після реорганізації в січні 2000 року КСП «Верке»підприємство  не мало заборгованості перед позивачем. Дані обставини стверджуються балансом КСП «Верке», актами прийому-передачі кредиторської та дебіторської заборгованості, балансами відповідачів з яких вбачається що борг КСГП «Верке»перед позивачем складав 241,60 грн., який в свою чергу передано СТОВ «Урожай». Позивачем також не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному господарському суду документів, які б підтверджували наявність боргу  КСП «Верке»перед ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів», зокрема баланси, акти взаємозвірок та ін.

Крім того, слід зазначити, що кормосуміші в грудні 1998 року поставлялись КСП «Верке»ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»в погашення боргу за поставлене позивачем молоко. Така поставка підтверджується актом звірки від 01.05.1998 року, з якого вбачається, що ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»заборгувало КСП «Верке»4 824,00 грн. Дані обставини також підтверджуються виписками з бухгалтерських книг КСП «Верке»та довіреностями.

Апеляційний господарський суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що подані позивачем докази (товаротранспортні накладні та довіреності) щодо належного здійснення ним господарської діяльності не є належними доказами, оскільки не містять у собі прізвищ осіб підприємств відповідальних за дозвіл та здійснення господарської діяльності (операції), в тому числі щодо складання і права підпису на документах, ні підписів уповноважених представників ССГП «Верке»про одержання продукції (товару). Враховуючи п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, (затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року № 88) товаротранспортні накладні, як первинні документи позбавлені юридичної сили та доказовості, оскільки вони не містять обов’язкових реквізитів, а відповідно не можуть бути прийняті судом як докази укладення письмової угоди позики.

Доводи апелянта щодо непропуску ним строку позовної давності безпідставні. Апеляційний господарський суд звертає увагу позивача на те, що згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.  Відомості про припинення та реорганізацію КСГП «Верке»були офіційно опубліковані 01.12.2001 року в районній газеті «Вісник Берегівщини».

В силу статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені апеляційної скарги ВАТ «Берегівський комбінат хлібопродуктів»м. Ужгород  відмовити.

2. Рішення  господарського суду Закарпатської області від 07.12.2006 року по справі № 17/260/264-266 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  № 17/260/264-266 повернути в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь