ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" лютого 2007 р.
Справа  № 16-30-9/104-06-3061

Господарський суд Одеської області

У складі судді –Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань –Швидкої В.Г;

Від прокуратури: Лебедєв О.В. посвід. №192 від 19.05.1999р.;

Від позивача: Тодоров Д.М. по дов. №9/5-67 від 06.04.2006р.;

Від відповідачів:

-          ВАТ “Калушхімремонт”: Петренко С.М. по дов. №51 від 17.03.2006р.; Панасюк О.Ю. по дов. №27 від 22.01.2007р.;

-          Міністерство промислової політики України: не з’явився;

-          виконкому Одеської міської ради: не з’явився;

-          КП “ОМБТІ та РОН”: не з’явився;

Від третіх осіб:

-          фізико-хімічний інститут захисту навколишнього середовища і людини МОН і НАН України: Еннан А.А. –директор; Бобрешов І.О. по дов. №161 від 18.10.2006р.;

-          Фонду державного майна України: не з’явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні   справу за позовом  заступника прокурора міста Одеси в інтересах держави в особі Міністерства освіти і  науки України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, -  фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН і НАН України, Фонду  державного майна України, до відкритого акціонерного  товариства “Калушхімремонт”, Міністерства промислової  політики України,  виконавчого комітету Одеської міської ради, комунального підприємства “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості” про визнання права власності, визнання недійсним наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Одеси звернувся  до господарського суду  Одеської області з позовними вимогами в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до відкритого акціонерного  товариства “Калушхімремонт” (далі по тексту ВАТ “Калушхімремонт”), до Міністерства промислової політики України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН і НАН України, Фонду державного майна України, виконавчого комітету Одеської міської ради; на стороні відповідача –комунального підприємства “Одеське  міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості” (далі по тексту КП “ОМБТІ та РОН”) про визнання права власності Держави на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а; визнання    недійсним п.5 наказу Міністерства промислової політики України №187 від 16.06.1994р. в частини передачі будівлі про вул.. Мельницької 29-а   у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”; визнання недійсним свідоцтва про право власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул. Мельницька 29-а; скасування державної реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а. Свої доводи заступник прокурора м. Одеси  обґрунтовує порушенням прав Держави при оформленні ВАТ “Калушхімремонт” правовстановлюючих документів на об’єкт нерухомого майна - будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул. Мельницька 29-а.

11.05.2006р. до господарського суду Одеської області надійшли доповнення Міністерства освіти і науки України до позовних вимог  заступника прокурора м. Одеси, відповідно до яких позивач просить визнати недійсним перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, наданий Міністерством промислової політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частині передачі будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі.

Ухвалою суду від 17.05.2006р. була здійснена заміна процесуального статусу виконавчого комітету Одеської міської ради та КП “ОМБТІ та РОН”  та останні залучені до участі в справі в якості інших відповідачів.

Міністерство промислової політики України надіслало до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Міністерства.

Представник КП “ОМБТІ та РОН” заперечує проти заявлених до нього вимог, посилаючись на здійснення реєстрації права власності ВАТ “Калушхімремонт” на підставі правовстановлюючих документів у відповідності  до вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації  прав   власності  на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р.  №6/5  та зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 28.01.2003р. за реєстраційним №66/7387.

Представник виконавчого комітету Одеської міської ради також заперечує проти заявлених вимог, посилаючись на видачу свідоцтва про  право власності ВАТ “Калушхімремонт” на підставі наданих останнім документів, передбачених  вимогами діючого законодавства.

Фонд державного майна України підтримує правову позицію заступника прокурора м. Одеси вважаючи, що при оформленні правовстановлюючих документів ВАТ “Калушхімремонт” на спірний об’єкт нерухомості були порушені права Держави.

Фізико-хімічний інститут захисту навколишнього середовища і людини МОН і НАН України також повністю підтримує правову позицію заступника прокурора м. Одеси та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ВАТ “Калушхімремонт” повністю заперечує проти заявлених вимог та наполягає на припиненні провадження у даній справі, посилаючись на  ухвалу господарського суду Одеської області від 22.02.2006р., яка була постановлена  за результатами розгляду справи №34/23-06-998.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Незважаючи на те, що всі позовні вимоги пов’язані між собою підставами виникнення та доказовою базою, суд вважає за доцільне насамперед надати правову оцінку частини заявлених вимог з точки зору дотримання процесуального законодавства.

Розглянувши позовні вимоги в частини визнання недійсним  п.5  наказу  Міністерства  промислової політики України №187 від 16.06.1994р.  в частині передачі будівлі по вул.. Мельницькій 29-а у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, суд звертає увагу позивача на наступне.

Пунктом 5 наказу Міністерства промислової політики України №187 від 16.06.1999р. “Про створення відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” передбачено, що  з моменту державної реєстрації  ВАТ “Калушхімремонт” діяльність  Державного ремонтно-будівельно-монтажного підприємства “Калушхімремонт” припиняється. Активи і пасиви Державного ремонтно-будівельно-монтажного підприємства “Калушхімремонт” переходять до ВАТ “Калушхімремонт”,  яке стає правонаступником прав і обов’язків корпоратизованого підприємства.  Виходячи із змісту наведеного пункту наказу Міністерства промислової політики України №187 від 16.06.1999р. суду не вбачається зрозумілим посилання позивача на передачу будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, так як даним пунктом передача будь-яких будівель взагалі не передбачена, а визначено лише правонаступника  підприємства, яке припиняє свою діяльність.

Незважаючи на наведене, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на порушення ним норм процесуального права при зверненні до суду з даною вимогою. Так, згідно з абзацом першим пункту 6 розділу VII  КАС  України "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України  від 06.10.2005 N 2953-IV ( 2953-15 ) до початку діяльності окружних та апеляційних  адміністративних  судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального  кодексу України, вирішують у  першій  та  апеляційній  інстанціях   відповідні   місцеві   та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, у тому числі, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, у зв’язку з чим справи щодо оскарження наказу органу центральної влади, який, в свою чергу, є  правовим актом індивідуальної   дії, підлягають розглядові місцевими та апеляційними господарськими судами в порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації тощо мають право звертатися до господарського суду за  захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

В свою чергу, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Підсумовуючи зазначене, враховуючи ті обставини, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) підлягають  розглядові  місцевими  господарськими  судами в порядку, встановленому КАС України, суд, керуючись абзацом першим пункту 6 розділу VII  КАС  України "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 N 2953-IV), вважає даний адміністративний спір непідвідомчий господарським судам України  за правилами ГПК України, у зв’язку з чим провадження у даній справі в частини позовних вимог про визнання недійсним  п.5  наказу  Міністерства  промислової політики України №187 від 16.06.1994р. в частини передачі будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт” підлягає припиненню відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Стосовно доповнень до позовних вимог заступника прокурора м. Одеси,  які були надані Міністерством освіти і науки України про визнання    недійсним переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, наданого Міністерством промислової політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частині передачі будівлі по вул.. Мельницькій 29-а у м. Одесі, суд зазначає наступне.

Наведений у доповненнях перелік не оформлений окремим актом приймання-передачі майна, а знайшов своє відображення у листі  Міністерства промислової політики України  за №10/5-1-136  від 26.01.2005р. Тобто, фактично, позивач просить визнати недійсним лист Міністерства  промислової політики України, в якому є посилання на передачу майна до статутного  фонду ВАТ “Калушхімремонт”.

Суд звертає увагу позивача, що згідно приписам ст..12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент звернення  позивача до суду, господарським судам підвідомчі:

1)          справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім:

-          спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

-          спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

-          інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів;

2)          справи про банкрутство;

3)          справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати    з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Щодо актів ненормативного характеру, то вони породжують права і   обов’язки тільки у того суб’єкта, якому вони адресовані. Тобто, акт має статус ненормативного та підлягає розгляду у господарському суді  лише у тому   разі, якщо він має обов’язковий характер для виконання тією особою, кому він адресований. В даному випадку, лист Міністерства промислової  політики України  №10/5-1-136  від 26.01.2005р., який був надісланий на адресу ВАТ “Калушхімремонт” в якості відповіді на поставлене питання, ніяким чином не може бути оцінений судом як акт ненормативного характеру, яким породжуються певні правовідносини. Позиція суду з цього питання підтверджується положеннями п.6.2. Роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. №02-5/35 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”, якими встановлено, що не підлягають розгляду господарськими судами, зокрема про визнання недійсними різного роду листі, інформації, роз’яснення і т.п., які надсилаються державними чи іншими органами на адресу підпорядкованих їм структур з приводу конкретних ситуацій.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що спір  про визнання недійсним переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, наданого Міністерством промислової  політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частині передачі будівлі по вул.. Мельницькій 29-а у м. Одесі не підпадає під категорію справ, які підвідомчі господарському   суду у розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України,   у зв’язку з чим, провадження по справі  в даній частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Розглянувши позовні вимоги в частині скасування державної  реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, суд   звертає увагу заступника  прокурора м. Одеси на той факт, що між сторонами   правовідносини  стосовно скасування державної реєстрації права власності ВАТ “Калушхімремонт” не виникли. Ані прокуроратура міста Одеси ані позивач не зверталися з цього приводу до КП “ОМБТІ та РОН”. Більш того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3  Тимчасового положення про порядок державної реєстрації  прав  власності     на нерухоме майно, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. №6/5  та зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 28.01.2003р. за реєстраційним №66/7387, з послідуючими змінами та доповненнями (далі по тексту Положення), державну реєстрацію   прав   власності   на  нерухоме  майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у   межах  визначених  адміністративно-територіальних  одиниць  на підставі   відповідних   рішень   виконавчих   органів   місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом  1.1 це  Положення  визначає  порядок реєстрації   прав власності на нерухоме майно в Україні   і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав,  створення умов  для функціонування   ринку нерухомого   майна,  активізації інвестиційної діяльності.

Пунктом  1.2  передбачено, що Положення діє на всій території України і є обов'язковим  для  виконання  громадянами, міністерствами, іншими  центральними і  місцевими   органами   виконавчої  влади  та  органами  місцевого самоврядування,   підприємствами,    установами   й   організаціями незалежно від форм власності. Порядок подання   документів на реєстрацію     прав власності  врегульований п. 2.1 Положення, яким встановлено, що для  реєстрації   виникнення,  існування,  припинення прав власності  на  нерухоме   майно  та  оформлення  прав  власності на нерухоме  майно  до  БТІ  разом  із  заявою  про  реєстрацію  прав власності подаються правовстановлюючі документи (додаток 1),  їх    копії   (нотаріально  засвідчені),  а  також  інші  документи,  що визначені цим Положенням.

У відповідності до п. 1.4 Положення,  державна реєстрація прав власності   на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права  власності  на  нерухоме  майно,  що  здійснюється  БТІ   за місцезнаходженням    об'єктів   нерухомого   майна   на   підставі правовстановлювальних документів  коштом  особи,   що   звернулася до БТІ.

Аналізуючи положення наведеного нормативного акту, суд зазначає, що скасування (припинення) реєстрації права власності проводиться на підставі відповідних документів, перелік яких встановлений даною правовою нормою, що свідчить про неможливість  звернення позивача до органів  БТІ з цього приводу.  При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації тощо мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За переконанням суду,  лише у випадку наявності порушеного органом державної реєстрації права з питання скасування реєстрації   права власності іншої особи, зацікавлена особа має право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами за захистом своїх порушених або   оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи зміст наведених законодавчих актів, суд вважає, що  права позивача на момент його звернення до суду з вимогою про скасування державної  реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, порушені або оспорені   КП “ОМБТІ та РОН” не були, що тягне за собою відсутність факту існування між даними сторонами правовідносин стосовно спірного  питання.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що між позивачем   та органом державної реєстрації на момент звернення до господарського суду з даною вимогою не виникло ніякого спору, що впливає на  необхідність припинення провадження у даній справі в частини вимог про скасування державної  реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Незважаючи на те,  що суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження у даній справі  в частині позовних вимог про визнання недійсним  п.5  наказу  Міністерства  промислової політики України №187 від 16.06.1994р. в частині передачі будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”; про  визнання    недійсним переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт”, наданого Міністерством промислової політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частині передачі будівлі по вул.. Мельницькій 29-а у м. Одесі; про скасування державної  реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а,  при цьому  всі позовні  вимоги пов’язані між собою підставами виникнення,  суд доходить висновку про доцільність та правомірність при вирішенні спору в частині вимог про визнання права власності Держави  на  будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а  та визнання недійсним свідоцтва про право власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а   здійснити правовий аналіз документів, наданих сторонами по справі в сукупності, у тому числі і документів, які  висуваються позивачем в якості самостійного предмету позову в межах  даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі чотирьохстороннього договору про передачу виробничих приміщень з балансу на баланс від 10.08.1988р., Одеським хімічним заводом будівля за адресою м. Одеса, вул.. Мойсеєнко 29-а  була передана на баланс Інженерного центру “Екологія в зварювальному виробництві” при Одеському державному університеті, в свою чергу Одеський державний університет імені І.І.Мечнікова  передає   на баланс РБМУ–6 виробничі приміщення за адресою м. Одеса, вул.. Генерала Ватутіна 14. Як вбачається з преамбули даного договору,    передача приміщень з балансу на баланс відбулася безоплатно.

В подальшому, згідно наказу Міністерства вищої  освіти України №89/94  від 24.04.1991р. Інженерний центр “Екологія в зварювальному виробництві”  при Одеському державному університеті був   реорганізований  у фізико-хімічний інститут захисту навколишнього середовища і людини при Одеському державному університеті   Міністерства вищої освіти України і Академії наук України. З моменту підписання договору від 10.08.1988р.,  спірне приміщення знаходилося у користування та на утриманні Інженерного центру “Екологія в зварювальному виробництві” при Одеському державному університеті, а в подальшому у фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини при Одеському державному університеті Міністерства вищої освіти   України і Академії наук України. Факт використання саме наведеною організацією спірного майна не заперечується  і ВАТ “Калушхімремонт” та,  в свою чергу, підтверджується чисельними документами, наданими інститутом до матеріалів справи.

15.04.2005р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було  видано свідоцтво про право власності ВАТ “Калушхімремонт” на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул..Мельницька    29-а, загальною площею 472,6 кв.м.  Свідоцтво про право власності було видано на підставі наказу Міністерства промислової політики України від 16.06.1994р. №187 та листа Міністерства промислової політики України з переліком нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт” від 26.01.2005р. №10/5-1-136.

Як зазначалося по тексту рішення вище, наказом Міністерства промислової політики України №187 від 16.06.1999р. було створено відкрите акціонерне товариство “Калушхімремонт”. Пунктом 5 цього  наказу, який позивач просив в межах даної справи визнати недійсним, було  передбачено, що  з моменту державної реєстрації  ВАТ “Калушхімремонт” діяльність  Державного ремонтно-будівельно-монтажного підприємства “Калушхімремонт” припиняється. Активи і пасиви Державного ремонтно-будівельно-монтажного підприємства “Калушхімремонт” переходять до ВАТ “Калушхімремонт”,  яке стає правонаступником прав і обов’язків корпоратизованого підприємства.  Будь-якого переліку майна, яке увійшло до статутного фонду створеного товариства даним наказом не встановлено. При цьому, позиція ВАТ “Калушхімремонт” базується  в основному на листі Міністерства промислової політики України №10/5-1-136  від 26.01.2005р. Даним листом була надана відповідь ВАТ “Калушхімремонт” на звернення останнього з приводу підтвердження передачі спірного  об’єкту до статутного фонду товариства. Слід звернути увагу, що даний лист, як  в ньому зазначено, підготовлений на підставі наступних документів: листа ВАТ “Калушхімремонт” від 21.01.2005р. №01/716; наказу Міністерства промислової політики України від 16.06.1994р. №187; акту оцінки вартості ЦМК ДРБП “Калушхімремонт”; наказу РБМТ “Калушхімремонт” від 23.12.1988р. №375; інвентаризаційного опису основних засобів станом на 01.06.1994р.; інвентарних карток основних засобів; інвентаризаційного опису основних засобів станом на 01.10.2004р.

Проаналізувавши документи, які були покладені у підставу листа Міністерства промислової політики України за №10/5-1-136  від 26.01.2005р., суд зазначає наступне:

Сам по собі лист-звернення ВАТ “Калушхімремонт” від 21.01.2005р. №01/716 ніяким чином не може свідчити про передачу   спірного об’єкту до статутного фонду товариства.

Правовий аналіз наказу Міністерства промислової політики України від 16.06.1994р. №187  “Про створення відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” вже надавався по тексту рішення вище та судом встановлено, що даним наказом не було затверджено переліку майна, переданого до статутного фонду відповідача.

Акт оцінки вартості ЦМК ДРБП “Калушхімремонт”, затверджений Міністерством промислової політики України 15.06.1994р. також представляє собою лише оціночну категорію цілісного майнового  комплексу без визначення переліку майна.

Наказ ремонтно-будівельно-монтажного  тресту “Калушхімремонт” від 23.12.1988р. за №375 “Про прийом Одеської ремонтно-будівельно-монтажної ділянки  №5 БМУ-3 м. Черкаси треста “Укрхімстрой” до складу РБМУ-4 м. Калуш треста “Калушхімремонт” ніяким чином не може бути доказом передачі спірного майна до треста “Калушхімремонт”.

Крім того, акту прийому-передачі  майна, у тому числі і спірного, яке  в той час за договором про безоплатну передачу від 10.08.1988р.   було передано на баланс Інженерного центру “Екологія в зварювальному виробництві” при Одеському державному університеті, суду надано не  було.

Проаналізувавши  надані суду матеріали інвентаризаційних описів  суд звертає увагу сторін на наступне. Як вбачається з екземпляру інвентаризаційного опису, який знаходиться в матеріалах справи на аркуші 25 т.1, адреса будівлі у м. Одесі не зазначена взагалі, в той час як з опису на аркуші справи 194 адреса будівлі визначена як Мельницька 29-а. Суд погоджується з позицією прокуратури та позивача, що в даному випадку мають місце зовсім різні документи, які надаються сторонами. При цьому,   із рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №339 від 10.08.1995р. “Про перейменування вулиць, проспектів, бульварів, площ міста Одеси” вбачається, що станом на 1994 рік  спірний об’єкт знаходився на вулиці Моісєєнка та лише з прийняттям цього рішення, тобто з 10.08.1995р. адреса спірного об’єкту була змінена на вулицю Мельницьку. Наведене свідчить, що станом на момент складення  інвентаризаційних описів та карток спірна будівля не могла рахуватися за адресою вул.. Мельницька 29-а, що в свою чергу свідчить про недостовірність наданих відповідачем документів. Крім того, слід зазначити, що із змісту договору про безоплатну передачу від 10.08.1988р. вбачається, що до управління підприємства, яке підпорядковане Міністерству промислової політики України  було передано об’єкт нерухомого майна у м. Одесі по вул.. Генерала Ватутіна 14.

Більш того, у своєму клопотанні про виключення неналежного відповідача за №20/2020158 від 25.04.2006р. Міністерство  промислової політики України стверджує, що не може виступати відповідачем по даній справі, так як не передавало та не видавало наказів  про передачу спірних приміщень до ВАТ “Калушхімремонт” (т.1 а.с.75).

Крім того, суду вбачається не зрозумілим, яким чином згідно даних інвентаризаційної картки, наданої ВАТ “Калушхімремонт” спірний об’єкт був оприбуткований 13.07.1988р. коли  в той час знаходився на балансі Одеського хімічного заводу та у серпні 1988 року був переданий з балансу заводу на баланс Інженерного центру “Екологія в зварювальному виробництві” при Одеському державному університеті на підставі договору про безоплатну передачу від 10.08.1988р.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що Міністерство промислової політики України при підготовки своїй відповіді ВАТ “Калушхімремонт” користувалося документами, які були надані безпосередньо ВАТ “Калушхімремонт” та містили в собі недостовірну інформацію.

Дійсно, згідно п.15 додатку 1 переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, встановленого Положенням,   рішення    засновника    про     створення     державної (національної)   акціонерної  компанії,  державної  (національної) холдингової   компанії,   відкритого   акціонерного    товариства, створеного   в   процесі  приватизації  (корпоратизації),  та  акт приймання-передавання нерухомого  майна  або  перелік  зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації є документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності (п.15 додатку 1).

На підставі даних документів і було виконавчим комітетом Одеської міської ради видано ВАТ “Калушхімремонт” свідоцтво про право власності на спірний об’єкт нерухомого майна.

Однак, звертаючись до вимог  п.2.2. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у  складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом  Фонду державного майна України  від 25.11.2003  N 2097, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 р. за N 1201/8522, на письмовий запит  відкритого  акціонерного  товариства або    осіб,   які   відповідно   до   законодавства   України   є правонаступниками відкритих  акціонерних  товариств,  арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі порушення  справи  про  банкрутство  підприємства,  засновник відкритого акціонерного товариства готує перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного  товариства за формою, що наведена в додатку 3. Підтвердження   права   власності   на   нерухоме  майно проводиться на підставі таких документів: дані інвентаризаційних  описів  основних фондів,  складені на дату оцінки об'єкта; копія державного  акта  про  право  власності на землю або на право постійного користування земельною ділянкою; акт оцінки  вартості  цілісного  майнового  комплексу або акт оцінки вартості майна, акти державних   комісій   про   прийняття   в   експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (у разі наявності); перелік нерухомого   майна,  що  є  власністю  орендаря  (для орендних підприємств за станом на  дату  оцінки),  із  зазначенням вартості, інвентарного номера та місцезнаходження;   завірені копії  установчих  документів,   які   підтверджують правонаступництво приватизованого акціонерного товариства;  аудиторський висновок  (у  разі  відсутності  документів,  що стосуються бухгалтерського обліку); затверджений план приватизації (план  розміщення  акцій)  або нотаріально    посвідчений    договір    купівлі-продажу   об'єкта приватизації.

Проаналізувавши наведене положення  акту нормативного характеру, суд доходить висновку, що по-перше: всі перелічені вище документи ВАТ “Калушхімремонт” на момент звернення до засновника з метою підтвердження права на спірний об’єкт нерухомості Міністерству промислової політики України надані не були. По-друге: лист Міністерства промислової політики України не відповідає за формою, що наведена в додатку 3.

В результаті означеного, суд вважає, при оформленні ВАТ “Калушхімремонт” правовстановлюючих документів на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а,  загальною площею 472,6 кв.м.  відбулося порушення прав Держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до положень ст..2 Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. №697-ХХІІ  (з наступними змінами та доповненнями)   право  власності  -  це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Статтею 33 Закону передбачено, що  управління державним майном від  імені  народу  (населення адміністративно-територіальної    одиниці)   здійснює   відповідно Верховна Рада України і місцеві  Ради  народних  депутатів України, а також уповноважені ними державні органи. Державні органи, уповноважені управляти державним майном, вирішують питання створення  підприємств  і  визначення  цілей  їх діяльності,  реорганізації  і  ліквідації,  здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного  їм  державного    майна  та  інші  правомочності  відповідно  до  законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4  цього Закону власник  на  свій   розсуд   володіє,   користується   і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо   свого майна будь-які   дії, що не  суперечать закону.  Він  може  використовувати  майно  для здійснення   господарської   та  іншої,  не  забороненої  законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно  або  за  плату у володіння і користування іншим особам,         у зв’язку з чим будь-які неправомірні дії третіх осіб, які обмежують повноту   використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження належним йому    майном, у тому числі і  оформлення правовстановлюючих документів на майно третїми особами є порушенням чинного законодавства України.

Згідно вимог ст. 48 Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. №697-ХХІІ  (з наступними змінами та доповненнями),  Україна   законодавчо   забезпечує  громадянам, організаціям  та  іншим  власникам  рівні  умови   захисту   права власності.  Власник  може  вимагати  усунення  будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення  і  не  були  поєднані  з  позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.  Захист    права  власності  здійснюється  судом,  державним  арбітражним судом або третейським судом.

Окремо суд вважає за необхідне залишити свою увагу на наступному.  Свідоцтва про право власності, які видаються відповідними органами у цілому ряду випадків, віднесено вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації  прав  власності     на нерухоме майно, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. №6/5  та зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 28.01.2003р. за реєстраційним №66/7387 та  вимогами Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004р. №1952-ІV до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація   прав власності на об'єкти нерухомого майна. Тобто, законодавцем свідоцтво про право власності визначено як самостійний документ, на підставі якого  проводиться державна реєстрація права власності, та який, в свою чергу, може бути самостійним предметом судового розгляду.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що при оформленні ВАТ “Калушхімремонт” правовстановлюючих документів на  об’єкт нерухомого  майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м.  були порушені права Держави як власника зазначеного об’єкту.

З огляду на викладене, суду вбачається правомірним визнати право  власності Держави в особі Міністерства освіти і науки України на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м.   та визнати недійсним свідоцтво про право власності ВАТ “Калушхімремонт” на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м., від 15.04.2005р. видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання представника ВАТ “Калушхімремонт” на необхідність припинення провадження у даній справі в частини позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності  від 15.04.2005р., які він обгрунтовує прийняттям господарським судом Одеської області за результатами розгляду справи №34/23-06-998 за позовом  прокурора міста Одеси  в інтересах держави  в особі Міністерства освіти і науки України до ВАТ “Калушхімремонт”, до виконавчого комітету Одеської міської ради, до КП “ОМБТІ та РОН”, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН і НАН України та Фонду державного майна України  про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним  свідоцтва про право власності на спірний об’єкт нерухомості ухвали суду від 22.02.2006р., якою провадження по даній справі було припинено з підстав непідвідомчості даного спору господарському суду.

З цього приводу суд зазначає наступне.

По-перше: згідно п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд  припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як вбачається з ухвали господарського суду від 22.02.2006р. спір, який виник між сторонами по справі по суті вирішений не був. Крім того, Міністерство промислової політики України, яке є відповідачем по даній справі, при розгляді  справи №34/23-06-998 участі не приймало, що в свою чергу виключає можливість застосування положень п. 2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Підсумовуючи все вищевикладене,  провадження у справі в частини позовних вимог про визнання недійсним  п.5  наказу  Міністерства  промислової політики України №187 від 16.06.1994р. в частини передачі будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі до статутного фонду ВАТ “Калушхімремонт” підлягає припиненню відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.  Провадження у справі в частини позову про визнання недійсним переліку майна, переданого до статутного   фонду ВАТ “Калушхімремонт”, наданого Міністерством промислової  політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частини передачі будівлі по вул.. Мельницької 29-а у м. Одесі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.  Провадження у справі в частини вимог про скасування державної  реєстрації права  власності ВАТ “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Позовні вимоги про визнання права власності Держави в особі Міністерства освіти і науки України на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м.   та визнання недійсним свідоцтва про право власності ВАТ “Калушхімремонт” на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул.. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м., від 15.04.2005р. видане виконавчим комітетом Одеської міської ради суд оцінює обгрунтованими та такими, що  базуються на законних підставах, у зв’язку з чим позов в цієї частини вимог підлягає задоволенню.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій ВАТ “Калушхімремонт”, суд вважає правомірним  судові витрати  віднести на рахунок цієї сторони згідно ч.2 ст..49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1 ч.1 ст. 80, п.1-1 ч.1 ст.80, ст. ст. 82-85,  Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним  п.5  наказу  Міністерства  промислової політики України №187 від 16.06.1994р. в частині передачі будівлі по вул. Мельницькій 29-а у м. Одесі до статутного фонду відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” припинити.

3.          Провадження у справі в частині позовних вимог  про визнання недійсним переліку майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт”, наданого Міністерством промислової  політики України листом №10/5-1-136  від 26.01.2005р. в частині передачі будівлі по вул. Мельницькій 29-а у м. Одесі припинити.

4.          Провадження у справі в частині вимог про скасування державної  реєстрації права  власності відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” на будівлю, розташовану за адресою м. Одеса, вул. Мельницька 29-а,  припинити.

5.          Визнати  право власності Держави в особі Міністерства освіти і науки України /01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10 / на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м.

6.           Визнати недійсним свідоцтво про право власності відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” /77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна, 1,  / на об’єкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул. Мельницька 29-а, загальною площею 472,6 кв.м., від 15.04.2005р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

7.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” /77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна, 1,  / до державного бюджету України через управління Держказначейства в  Одеській області на код бюджетної класифікації 22090200, п/р 0008 в управлінні Держказначейства  в  Одеській області, МФО 828011, -  держмито в сумі 85 грн. /вісімдесят п’ять грн.00 коп./. Наказ видати.

8.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Калушхімремонт” /77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна, 1,  / на користь ДП “Судовий інформаційний центр” /м. Київ, вул. Липська, 18/5, п/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний” м. Львів, МФО 325707, / 118 грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - витрати на ІТЗ судового процесу. Наказ видати.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 20.02.2007р.

Суддя                                                                                       Желєзна С.П.