ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.11.07                                                                                               Справа №10/82-12/115/06-17/94/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Коробка Н.Д.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:          Прокопенко Є.А., довіреність № 30 від 14.07.2006р.;

позивача:          Вайнер С.Б., довіреність № 46 від 14.06.2004р.;

відповідача:      Глибовська Л.П., довіреність № 12490 від 12.10.2007р.;

відповідача:      Проценко А.Ю., довіреність № 14691 від 22.11.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Дочірнього підприємства «Пересувна механізована

колона № 21» Закритого акціонерного товариства

«Запоріжжяводбуд», м. Запоріжжя

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р.

у справі                         № 10/82-12/115/06-17/94/07

за позовом                    Дочірнього підприємства «Пересувна механізована

колона № 21» Закритого акціонерного товариства

«Запоріжжяводбуд», м. Запоріжжя

до відповідача             Відділу державної виконавчої служби Енергодарського

міського управління юстиції Запорізької області,

м. Енергодар Запорізької області

про                                 визнання бездіяльністю відповідача незаконною

та стягнення 162.061,68 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Дочірнім підприємством «Пересувна механізована колона № 21» Закритого акціонерного товариства «Запоріжжяводбуд», м. Запоріжжя було подано позов до Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, м. Енергодар Запорізької області про стягнення суми 162.061,68 грн., у т.ч.: суми  121.497,90 грн. коштів, які не стягнуті за рішенням суду (збитків), суми 27.337,02 грн. витрат від інфляції за період з червня 2001р. по січень 2005р., суми 13.226,76 грн. 3-х % річних, а також про визнання бездіяльності відповідача в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.2001р. по справі № 1/4/435 незаконною (відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 10.10.2007р. у справі № 10/82-12/115/06-17/94/07 (суддя Корсун В.Л.) в позові відмовив.

Рішення суду в частині вирішення спору про стягнення суми 162.061,68 грн. збитків мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності необхідних елементів складу правопорушення, а саме: протиправності поведінки відповідача, причинний зв'язок між діями відповідача та збитками позивача, вину відповідача. В частині вирішення спору про визнання незаконною бездіяльності відповідача судове рішення мотивоване тим, що незаконність дій або бездіяльність органів державної виконавчої служби встановлюється тільки ухвалою суду в порядку, передбаченому ст.1212 ГПК України, або постановою суду в порядку, передбаченому КАС України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ДП «ПМК № 21» ЗАТ «Запоріжжяводбуд», позивач у справі, вказує на те, що рішення суду прийнято з порушенням матеріальних та процесуальних норм чинного законодавства України, судом неповно з’ясовані обставини справи і зроблені висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає зокрема, що судом не враховані вказівки суду касаційної інстанції, викладені в постанові від 22.02.2006р. у справі № 10/82. Судом не враховано те, що у боржника (ДП УБ ВАТ «Енергодарбуд») було майно, яке можна було б продати в межах виконавчого провадження. Судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання позивача щодо розгляду справи за правилами КАС України. Просить рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р. у справі № 10/82-12/115/06-17/94/07 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Також позивач просить розглянути апеляційну скаргу за правилами КАС України.

ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області, відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів. Зазначає зокрема, що позивачем не доведено, якою саме протиправною поведінкою відповідача йому заподіяно збитків, не надано доказів наявності такої протиправної поведінки з боку відповідача, не доведена вина останнього в невиконанні наказу суду. Державним виконавцем були здійснені всі заходи для повного та своєчасного виконання рішення суду.  Просить рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р. у справі № 10/82-12/115/06-17/94/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 3097 від 23.11.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Коробки Н.Д., Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні 23.11.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням учасників судового процесу розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що  підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, рішенням арбітражного суду Запорізької області від 23.05.2001р. у справі № 1/4/435 з Управління будівництва ВАТ «Енергодарбуд» на користь ДП «Пересувна механізована колона № 21» ЗАТ «Запоріжжяводбуд» стягнуто суму 115.369,08 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції і 6128,82 грн. річних.

На виконання зазначеного рішення суду був виданий відповідний наказ від 23.05.2001р. № 1/4/435, який 12.06.2001р. був пред’явлений позивачем до виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області.

13.06.2001р. державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та до суду, що видав виконавчий документ.

Постановою начальника ВДВС від 13.07.2001р. постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2001р. була скасована. Наказ арбітражного суду від 23.05.2001р. № 1/4/435 та зазначена постанова від 13.07.2001р. направлені на адресу ДП «ПМК № 21» ЗАТ «Запоріжжяводбуд», що підтверджується супровідним листом від 17.07.2001р. № 1446.

25.07.2001р. позивач звернувся зі скаргою на дії ВДВС Енргодарського МУЮ до господарського суду Запорізької області. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.2001р. у справі № 1/4/435 скасовано постанову ВДВС Енергодарського МУЮ від 13.07.2001р. та зобов’язано ВДВС виконати рішення арбітражного суду Запорізької області від 23.05.2001р. у справі № 1/4/435.

У вересні 2001р. позивач пред’явив наказ арбітражного суду Запорізької області від 23.05.2001р. № 1/4/435 до виконання в ВДВС Енергодарського МУЮ. Постановою державного виконавця від 13.09.2001р. було відновлено виконавче провадження з виконання наказу № 1/4/435 та направлено вимогу від 13.09.2001р. керівнику ДП УБ ВАТ «Енергодарбуд» щодо надання у строк до 21.09.2001р. певних документів, а саме: баланс підприємства, розшифровку «01 рахунок», відомості обігових коштів.

Листом від 21.11.2001р. ДП УБ ВАТ «Енергодарбуд» повідомило ВДВС, що на балансі підприємства за станом на 01.11.2001р. рахуються власні основні засоби на суму 87.740,98 грн. (витрати по ремонту орендованих основних засобів); підприємство орендує основні засоби у ВАТ «Енергодарбуд» згідно до договору фінансового лізингу № 22-ф від 01.10.1998р. і договору оперативного лізингу № 15-О від 01.01.1999р.

03.12.2001р. начальником ВДВС Енергодарського МУЮ складено акт про відсутність майна у боржника та прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Копія зазначеної постанови з оригіналом наказу суду № 1/4/435 від 23.05.2001р. направлена позивачу.

04.12.2001р. позивач звернувся в господарський суд Запорізької області зі скаргою на дії ВДВС Енергодарського МУЮ про повернення виконавчого документу. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.12.2001р. у справі № 1/4/435 у задоволенні скарги позивача відмовлено.

21.02.2002р. до ВДВС Енергодарського МУЮ надійшла заява від позивача про прийняття до виконання наказу суду від 23.05.2001р. № 1/4/435.

23.02.2002р. ВДВС Енергодарського МУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 23.05.2001р. № 1/4/435.

На підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 26.11.2001р. про порушення провадження у справі № 5/4/462 про банкрутство ДП УБ ВАТ «Енергодарбуд», виконавче провадження на підставі п.8 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» було зупинено до вирішення справи по суті і виконавчі дії не проводились до 23.07.2002р.

Постановою господарського суду Запорізької області від 15.05.2002р. у справі № 5/4/462 ДП УБ ВАТ «Енергодарбуд» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

У зв’язку з цим, 23.07.2002р. начальником ВДВС Енергодарського МУЮ прийнято постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яка мотивована недостатністю майна боржника, що ліквідується, для задоволення вимог стягувача. Копія постанови з оригіналом наказу від 23.05.2001р. № 1/4/435 направлено на адресу ліквідатора (супровідний лист ВДВС від 26.07.2002р. № 3800), що узгоджується з положеннями ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що у випадку ліквідації боржника - юридичної особи, в тому числі внаслідок визнання боржника банкрутом, виконавчий документ передається до ліквідаційної комісії або арбітражного керуючого для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законодавством порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог ч.5 ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України, ст.ст. 25, 63, 64 Закону України «Про виконавче провадження», в проміжок часу з 13.09.2001р. по 23.07.2002р. не було виконано в примусовому порядку рішення господарського суду Запорізької області від 23.05.2001р. у справі № 1/4/435, незважаючи на наявну на той час можливість його виконання, оскільки, на думку позивача, за станом на 15.05.2002р. у власності боржника знаходилось близько 20.000.000,00 грн., а саме - грошових коштів, майна та майнових прав. У зв’язку з цим, в позові ставиться вимога про стягнення з відповідача суми 162.061,68 грн., у т.ч. суми 121.497,90 грн. коштів, не стягнутих за рішенням суду (збитків), суми 27.337,02 грн. витрат від інфляції за період з червня 2001р. по січень 2005р., суми 13.226,76 грн. 3-х % річних. Крім того, в травні 2006р. позивачем надано до суду першої інстанції доповнення до позовної заяви, згідно з яким позивач також просить суд визнати бездіяльність відповідача в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.2001р. по справі № 1/4/435 незаконною. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.56 Конституції України, ст.1173 ЦК України, ч.1 ст.86 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до  ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу», шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За змістом ст.86 Закону України «Про виконавче провадження», збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1173 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Для настання відповідальності за заподіяння шкоди необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Позивач вбачає незаконність дій відповідача у спірних правовідносинах в проміжок часу з 13.09.2001р. по 23.07.2002р. з посиланням на неналежне проведення останнім виконавчих дій в зазначений період.

Проте, колегія суддів вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки вказані доводи позивача не підтверджені належними доказами, як того вимагає ст.34 ГПК України.

Так, статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, серед іншого, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

На думку позивача, державним виконавцем не в повному обсязі було перевірено майновий стан боржника. Проте, оскільки виконавче провадження з виконання наказу суду № 1/4/435 було знищено, ВДВС направлено запит до МРЕВ ДАІ з метою отримання відповіді про зареєстровані за боржником автотранспортні засоби на момент знаходження виконавчого провадження на виконанні. Згідно з відповіддю на вищевказаний запит від 31.05.2007р., за період з 01.09.2001р. – 15.03.2004р. автотранспортні засоби за підприємством-боржником зареєстровані не були.

Щодо питання про наявність у боржника нерухомості, то в матеріалах ліквідаційного балансу у справі 5/4/462 наявна довідка з БТІ, датована 06.08.2003р. про те, що нерухоме майно за ДП «Управління будівництва» ВАТ «Енергодарбуд» не зареєстровано. Згідно листа БТІ від 15.06.2006р. за № 304, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно та в реєстрових книгах Енергодарського БТІ інформація про зареєстроване право власності ДП Управління будівництва ВАТ «Енергодарбуд» відсутня.

Також, в матеріалах ліквідаційного балансу у справі 5/4/462 є відповідь з Управління земельних ресурсів від 25.02.2004р. про те, що земельні ділянки за підприємством-боржником не зареєстровані.

Таким чином, у зв’язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (акт начальника ВДВС про відсутність майна від 03.12.2001р.), дії державної виконавчої служби про повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

У зв’язку з цим, необґрунтованими є доводи позивача про знаходження за ліквідаційним балансом у боржника у власності за станом на 15.05.2002р. близько 20.000.000,00 грн., а саме, грошових коштів, майна та майнових прав.

Таким чином, позивачем не доведено незаконності дій (або бездіяльності) відповідача у спірних правовідносинах. Позивачем не зазначено, якою саме протиправною поведінкою відповідача йому було заподіяно збитків. В діях відповідача не вбачається причинного зв’язку зі збитками позивача. Зокрема, дії ВДВС щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, які ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.2001р. у справі № 1/4/435 визнані незаконними, не перебували у причинному зв’язку з неотриманням позивачем сум, стягнутих за рішенням суду у справі № 1/4/435.

Як обґрунтовано вказано судом першої інстанції, невиконання наказу суду № 1/4/435 пов’язано саме з процедурою банкрутства боржника, а не з бездіяльністю відповідача.

Позивачем, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми 162.061,68 грн. збитків.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.2001р. по справі № 1/4/435 незаконною, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється, серед іншого, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З урахуванням того, що позивач просив в місцевому господарському суді  визнати незаконною бездіяльність відповідача саме в процесі виконання рішення господарського суду у справі № 1/4/435, то слід також зазначити, що у відповідності зі ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, вимога про визнання бездіяльності відповідача в процесі виконання рішення суду по справі № 1/4/435 незаконною має розглядатись у встановленому законом процесуальному порядку. Така вимога не може розглядатися в межах справи № 10/82-12/115/06-17/94/07, що дає підстави для висновку про те, що судом першої інстанції помилково прийнято до розгляду зазначену вимогу, у зв’язку з чим провадження у справі в цій частині слід припинити на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно, з вищезазначених підстав не підлягає задоволенню клопотання позивача, викладене в апеляційній скарзі, про розгляд апеляційної скарги за правилами КАС України.

З огляду на викладене, у зв’язку з порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, колегія суддів знаходить підстави для зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись п.1 ст.80, ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона № 21» Закритого акціонерного товариства «Запоріжжяводбуд», м. Запоріжжя задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2007р. у справі № 10/82-12/115/06-17/94/07 змінити.

За вимогою про стягнення суми 162.061,68 грн., у т.ч.: суми  121.497,90 грн. коштів, які не стягнуті за рішенням суду (збитків), суми 27.337,02 грн. витрат від інфляції за період з червня 2001р. по січень 2005р., суми 13.226,76 грн. 3-х % річних  – в позові відмовити.

За вимогою про визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.2001р. по справі № 1/4/435 незаконною – провадження у справі припинити.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Коробка Н.Д.  Кричмаржевський В.А.