АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2007
№ 2-8357/06

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:
Вербицької
О.В.

Гарник
Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_2 (довіреність № 3936 від
02.08.2006 року);

від відповідача-2 -Сокол О.Є. (довіреність б/н
від 06.07.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дефо"

на ухвалу Шевченківського районного суду м.
Києва від 01.12.2006

у справі № 2-8357/06

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   ВАТ
"Український науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці
машин і устаткування для переробки мас, гуми і штучної шкіри"

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Дефо"

про
визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним
договорів купівлі-продажу частини майнового комплексу

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 грудня 2006 року у справі № 2-8357/06 (суддя - Ю.Л.
Кухалешвілі), за позовом ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до відкритого акціонерного
товариства “Український науково-дослідний і конструкторський інститут по
розробці машин і устаткування для переробки пластичних мас, гуми і штучної
шкіри” (надалі - Відповідач-1, Інститут) та товариства з обмеженою
відповідальністю “Дефо” (надалі - Відповідач-2, Товариство) про визнання
недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору купівлі-продажу
частини майнового комплексу, відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 1).

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Дефо”, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої
інстанції, звернулося до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати зазначену ухвалу і постановити нову ухвалу (т. 1 а.с.
122-123).

У судовому засіданні 23.07.2007
року представник Товариства уточнює апеляційні вимоги та просить скасувати
оскаржувану ухвалу і винести нову, якою відмовити в прийнятті до провадження
позовної заяви ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 49-50).

Представники Позивача - ОСОБА_1, та
Відповідача-1 - відкритого акціонерного товариства “Український
науково-дослідний і конструкторський інститут по розробці машин і устаткування
для переробки пластичних мас, гуми і штучної шкіри”, у судовому засіданні
23.07.2007 року не погоджуються з вимогами, що викладені Відповідачем-2 в
апеляційній скарзі, а тому просять залишити ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 грудня 2006 року у даній справі без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу
відповідно від 12.04.2007 року (т. 2 а.с. 8-10), від 10.07.2007 року (т. 2 а.с.
44-46) та наданих поясненнях (т. 2 а.с. 49-50).

У судовому засіданні 23.07.2007 р.
була оголошена перерва до 09 г. 30 хв. 24.07.2007 р. (т. 2 а.с. 49-50).

Враховуючи, що матеріали справи
містять належні докази повідомлення Відповідача-1 - відкритого акціонерного
товариства “Український науково-дослідний і конструкторський інститут по
розробці машин і устаткування для переробки пластичних мас, гуми і штучної
шкіри” - про день і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги
Товариства, що підтверджується протоколом судового засідання  від 23.07.2007 року та розпискою від
23.07.2007 року (т. 2 а.с. 49-50, 51), апеляційний суд вважає за можливе
оголосити вступну та резолютивну частину постанови за результатами розгляду
апеляційної скарги Товариства без участі представника Інституту.

Заслухавши усні пояснення
представників сторін у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали
справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 грудня 2006 року відкрито провадження у справі № 2-8357/06 (т. 1
а.с. 1).

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Дефо”, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої
інстанції, звернулося до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою від
26.12.2006 року та клопотанням поновити строк подання заяви про апеляційне
оскарження зазначеної ухвали (т. 1 а.с. 122-123).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 12 березня 2007 року у справі № 22-10535 товариству з обмеженою
відповідальністю “Дефо” поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження
ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2006 року (т. 1
а.с. 136-137).

Ухвалою від 12 березня 2007 року у
справі № 22-2141 апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю
“Дефо” прийнята до провадження Апеляційного суду м. Києва (т. 1 а.с. 138).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 25 травня 2007 року у справі № 22-2141 апеляційна скарга товариства з
обмеженою відповідальністю “Дефо” направлена за підвідомчістю до Київського
апеляційного господарського суду (т. 1 а.с. 146-147).

Відповідно до Закону України “Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” № 483 від 15.12.2006
року (надалі - Закон № 483) частину 1 ст. 12 Господарського процесуального
кодексу (надалі - ГПК України) України доповнено пунктом 4, згідно якого
господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

При цьому, стаття 16 ГПК України
доповнена частиною 5, яка передбачає, що справи у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарського товариства, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього товариства, розглядаються господарським судом
за місцезнаходженням господарського товариства згідно з Єдиним державним
реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Після набрання чинності цим Законом
(29.12.2006 року) заяви і скарги у справах, передбачених абзацом першим пункту
1 та пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу
України, по яких не порушено (не відкрито) провадження, розглядаються
господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України (пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 483).

Судові рішення у справах,
передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, які ухвалені судами
до набрання чинності цим Законом і не набрали законної сили, можуть бути
оскаржені до апеляційного господарського суду за місцезнаходженням
господарського товариства в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України, і в строки, визначені процесуальним законом, за правилами
якого була розглянута справа чи постановлено рішення суду першої інстанції
(пункт 3 Прикінцевих положень Закону № 483).

З огляду на вищевикладене,
апеляційний господарський суд прийняв до провадження апеляційну скаргу
Товариства у даній справі та переглядає оскаржувану ухвалу у порядку,
встановленому Господарським процесуальним кодексом України (надалі - ГПК
України), враховуючи, що оскаржувана Ухвала була прийнята на підставі та у
відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК
України), а отже, її законність та обґрунтованість буде досліджена апеляційним
судом з точки зору відповідності положенням чинного цивільного процесуального
законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні,
апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Шевченківського районного суду
м. Києва від 01 грудня 2006 року, яка прийнята у даній справі, є законною і
обґрунтованою у зв'язку з правильним застосуванням норм процесуального права.
За таких умов, оскаржуване ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна
скарга Товариства - без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає
за необхідне констатувати, що Відповідач-2, в порушення вимог статті 33 ГПК
України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх
заперечень при апеляційному провадженні.

Так, скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням положень ЦПК України, а
саме, ч. 2 ст. 109, яка визначає підсудність справ, що розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Місцезнаходженням Відповідача-2, як вбачається із
свідоцтва про його державну реєстрацію є АДРЕСА_1, а позов у даній справі
подано до Шевченківського районного суду, що і є, на думку скаржника,
порушенням вищезгаданої норми ЦПК України.

Крім того, Товариство вважає, що
оскаржувана ухвала була постановлена без урахування факту невідповідності
позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки у ній відсутнє викладення
обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, а також, відсутнє зазначення
доказів, що підтверджують кожну обставину.

Апеляційний господарський суд
вважає, що наведені посилання Товариства є неналежними, суперечать наявним у
матеріалах справи доказам та є такими, що не відповідають вимогам чинного
цивільного процесуального законодавства у зв'язку з наступним.

Згідно частини 2 статті 109 ЦПК
України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням. Частиною 1 статті 113 ЦПК України передбачено, що позови до
кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях,
пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів
за вибором позивача.

Як вбачається з матеріалів справи і
як вже було зазначено вище, місцезнаходженням Відповідача-2 відповідно до
свідоцтва про його державну реєстрацію є АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 15).

Однак, посилаючись на порушення
судом першої інстанції положень ЦПК України в частині визначення підсудності
даної справи за позовом до двох відповідачів, Товариство не приймає до уваги
місцезнаходження Відповідача-1 та право вибору Позивача згідно ст. 113 ЦПК
України на пред'явлення позову до двох відповідачів за місцезнаходженням одного
з них за власним вибором.

Зокрема, відповідно до довідки з
ЄДРПОУ Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві № 16769/04
від 21.12.2004 року (т. 1 а.с. 41) місцезнаходженням Інституту є м. Київ,
Шевченківський район, вул. Івана Шевцова, 1.

За таких обставин, враховуючи підтверджений
факт місцезнаходження одного з відповідачів у даній справі у Шевченківському
районі м. Києва та встановлене частиною 1 статті 113 ЦПК України право позивача
пред'являти позов до кількох відповідачів за місцезнаходженням одного з них за
свої вибором, апеляційна інстанція дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
винесена судом першої інстанції з дотриманням правил підсудності, встановлених
положеннями глави 1 ЦПК України.

Щодо посилань Товариства на
невідповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 119 ЦПК України, апеляційна
інстанція вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 292 ЦПК
України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо
від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

При цьому, частина 1 статті 293 ЦПК
України містить вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги
окремо від рішення суду. Зокрема, згідно п. 5 частини 1 зазначеної статті
окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду
першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил
підсудності. Проте, нормами даної статті ЦПК України не передбачено можливість
оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з мотивів невідповідності
позовної заяви, на підставі якої відкривається провадження, вимогам ст. 119 ЦПК
України, тобто з мотивів недодержання позивачем при подачі позову до суду вимог
процесуального законодавства щодо форми та змісту позовної заяви.

Натомість, частиною 2 ст. 293 ЦПК
України встановлено, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню
окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи наведений вище аналіз
положень цивільного процесуального законодавства, апеляційний господарський суд
відхиляє доводи апеляційної скарги Товариства щодо незаконності оскаржуваної
ухвали у зв'язку з її винесенням без урахування факту невідповідності позовної
заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 119 ЦПК України.

Підсумовуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд констатує, що оскаржувана у даній справі ухвала
прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного процесуального
законодавства, а Товариством не доведена неправомірність її прийняття та
відкриття провадження у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись
нормами ст.ст. 109, 113, 292, 293
Цивільного процесуального кодексу України, п.п. 2, 3 Прикінцевих
положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів” та ст.ст. 12, 16, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 -105, 106  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 грудня 2006 року у справі № 2-8357/06 залишити без змін, а
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Дефо” без
задоволення.

2.Справу № 2-8357/06 передати на
розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Головуючий суддя
Коваленко В.М.

Судді
Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

31.07.07 (відправлено)