донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.12.2007 р.                                                                           справа № 26/176

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Стойка  О.В. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Крук В.Л. (довіреність №58 від 26.11.07р.),

від відповідача:
третя особа-1:
третя особа-2:
Носач Т.О. (довіреність № 101/2006 від 09.11.06р.)
не з'явився
не з'явився
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
08.10.2007 року

по справі
№ 26/176 (Наумова  К Г.)

за позовом
Закритого акціонерного товариства «Феоніс», м.Донецьк

до

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Ландгут Україна», м.Донецьк
2.  Малишева Дмитра Олександровича, м.Донецьк

про
стягнення 21799 грн. 00 коп. стоахового відшкодування

В С Т А Н О В И В:

У 2007 році позивач, Закрите акціонерне товариство «Феоніс», м.Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк, про стягнення 21 799 грн. в рахунок страхового відшкодування за настання страхового випадку.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.10.2007р. позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Феоніс», м.Донецьк були задоволені частково. Судове рішення мотивоване тим, що згідно звіту № 17-01/01 про оцінку розміру заподіяних збитків у наслідок пошкодження транспортного засобу від 17.01.07р., сума завданої матеріальної шкоди автомобілю ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ складає 31518грн. 06коп. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія Орадон” складає: фактичні збитки 31518грн. 06коп. –вартість залишків 13635грн. –франшиза 167грн. 84коп. = 17715грн. 22коп. За цих підстав, судом першої інстанції присуджено до стягнення 17725грн. 47коп., в решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 08.10.2007р. скасувати та залишити позов без задоволення.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.11.07р. було порушено провадження по справі № 26/176 та залучено до участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ландгут Україна», м.Донецьк та Малишева Дмитра Олександровича, м.Донецьк

На адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив Закритого акціонерного товариства «Феоніс», м.Донецьк на апеляційну скаргу, яким він вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 08.10.07р. правомірним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача,  Товариство з обмеженою відповідальністю «Ландгут Україна», м.Донецьк та Малишев Дмитро Олександрович, м.Донецьк до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 13.11.07р. ухвали суду. Про причину неявки суд не повідомили, своїм процесуальним правом, передбаченим ст.22 ГПК України, не скористалися, ніяких клопотань та письмових пояснень судовій колегії не надали, тобто не виявили бажання брати участь у розгляді даної справи для можливості захисту своїх прав. Явка сторін ухвалою суду не була визнана обов’язковою,  тому справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи  №26/176, та наданих  представниками сторін  пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.05.2005 р. між Закритим акціонерним товариством „Феоніс” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ландгут Україна” було укладено Договір № 01/05/1 428ф оренди автомобілів, згідно якого автомобіль ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ був переданий в оренду ТОВ „Ландгут Україна”.

04.12.06р. між позивачем, Закритим акціонерним товариством «Феоніс», м.Донецьк, та відповідачем, Відкритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № ЕБ 2/181, згідно якого було застраховано 10 транспортних засобів, в тому числі автомобіль марки ВАЗ-21104 держ.номер АН5003АІ.

Згідно Додатку до Договору добровільного страхування наземного транспорту № ЕБ 2/181 вартість автомобіля ВАЗ-21104 держ.номер АН5003АІ складає –35 434 грн., страхова сума –35 434 грн., загальний страховий тариф –3,80, страховий платіж –1 275 грн. 62 коп., розмір франшизи –0,5 відсотків страхової суми.

Пунктом 5.1 Договору сторонами визначені страхові випадки, серед яких  є пошкодження та знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При настанні страхового випадку, що підтверджуються необхідними документами, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування Страхувальнику за відрахуванням франшизи, але не більше страхової суми (п.п. 7.1, 7.3 Договору).

Згідно пункту 7.3.3 Договору, у разі знищення транспортного засобу, страхове відшкодування дорівнює страховій сумі з урахуванням зносу під час настання страхового випадку (за відрахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання).

Страховик  має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі надання Страхувальником завідомо неправдивих відомостей про застрахований транспортний засіб, також страхове відшкодування не виплачується, якщо транспортний засіб використовується в якості таксі або з ціллю заробітку і це не було передбачено цим Договором (п.п. 8.1.3, 8.3 Договору).

Відповідно до п. 9.2.3 Договору під час укладання договору страхування, Страхувальник зобов’язаний надати Страховику всю інформацію, яка має істотне значення для оцінки ступеню ризику та відповідно для збільшення розміру страхового платежу. Також Страхувальник зобов'язаний виконувати Правила дорожнього руху та Правила безпеки експлуатації застрахованого транспортного засобу (п.9.2.5 Договору).

23.12.06р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю даного автомобіля, внаслідок чого автомобіль зазнав пошкоджень. 25.12.06р. на виконання Договору страхування позивач направив відповідачу відповідну заяву та передав всі необхідні для отримання страхового відшкодування документи.

Постановою заступника керівника слідчого відділу Єнакіївського міського відділу управління внутрішніх справ України у Донецькій області від 30.12.06р. було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно водіїв транспортних засобів –учасників ДТП - Малишева Д.О. та Малки О.П. на підставі ч.1. ст.286 Кримінального кодексу України за відсутності в їх діях складу злочину.

26.01.07р. між сторонами було укладено Угоду, згідно якої була узгоджена вартість  залишків  автомобіля,  знищеного  в результаті ДТП, яка склала 13 635 грн.

Відповідно до пункту 2 Угоди від 26.01.07р. відповідач погодився здійснити позивачу страхове відшкодування, сума якого повинна складатися як різниця між страховою сумою та вартістю залишків автомобілю, придатних для подальшого використання, тобто 35 434 грн. –13 635 грн. = 21 799 грн.

Листом № 11-04/609 від 20.04.07р. відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки при укладенні Договору страхування позивач в порушення пункту 9.2.3 Договору не повідомив відповідача про те, що автомобіль ВАЗ-21104 держ.номер АН5003АІ був переданий в оренду ТОВ «Ландгут Україна»за Договором оренди №01/05/1 428ф від 01.05.05р., що суттєво збільшує ступінь ризику та відповідно збільшує розмір страхового платежу.

Закрите акціонерне товариство «Феоніс»вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування неправомірною. Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про страхування», відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. За цих підстав, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до господарського суду Донецької області.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та  інші  особи,  які   беруть   участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

При дослідженні матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом Донецької області правомірно прийнято рішення про  стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 17725грн. 47коп., з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про страхування” та п.п. 7.1, 7.2 Договору Страховик здійснює страхову виплату на підставі заяви Страхувальника.

Статтею 21 Закону України „Про страхування” передбачено, що  Страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію Страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. Страхові ризики визначаються Правилами страхування, які  розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ст. 17 Закону України „Про страхування”).

Господарським судом Донецької області правомірно не прийнято до уваги посилання відповідача про неповідомлення позивачем Страховика під час укладання та виконання Договору про передачу автомобіля ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ в оренду іншому підприємству, оскільки в переліку страхових ризиків, що суттєво впливають на розмір страхового ризику, викладених у Додатку № 2 до Правил добровільного страхування наземного транспорту № 6 (затверджені рішенням Правління від 20.02.2003р. № 26, зареєстровано Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 20.08.2003р.) відсутній такий випадок як передача  транспортного засобу у оренду іншим особам. Також відповідачем не доведено, що автомобіль ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ використовувався з метою заробітку так,  як сторони обумовили це в Договорі. Судова колегія вважає, що викладення сторонами пункту 8.3 Договору в такій редакції, укладеного без заперечень, зауважень та доповнень не підтверджує доводи позивача про порушення відповідачем умов Договору і наявність підстав для відмови у визнанні ДТП страховим випадком.

Таким чином, відповідач не довів ані суду першої інстанції, ані судовій колегії належними засобами доказування відповідно до вимог ст.ст. 33,334 ГПК України, що по даній справі не повинно було виплачуватися страхове відшкодування позивачеві, з причини відсутності  страхового випадку на підставі норм чинного законодавства України та укладеного сторонами Договору страхування.

Твердження відповідача, що Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобілю ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ Малишевим Д.О. Правил дорожнього руху є безпідставним. Постановою від 30.12.06р. та Листом № 7243 від 03.04.07р. відділу Єнакіївського міського відділу УВС України у Донецькій області зазначено, що настання ДТП не пов'язано з діями водія Малишева Д.О. та на підставі ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України було відмовлено у порушенні кримінальної справи за відсутності в їх діях складу злочину. Доказів наявності по цьому випадку постанови суду по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв та інших доказів в підтвердження порушення ПДР водієм Малишевим Д.О. суду не надано.

Страховик, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України „Про страхування”, при укладанні договору страхування  має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Відповідач не скористався даним правом та не прийняв належних заходів для встановлення вартості даного автомобіля, вартість була встановлена за домовленістю сторін у договорі.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про страхування” та п.7.3 Договору, страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, та згідно п. 7.3.3 Договору страхове відшкодування дорівнює страховій сумі з урахуванням зносу під час настання страхового випадку (за відрахуванням вартості залишків, придатних для використання).

Згідно п.7.6 Договору та Додатку до нього, розмір франшизи встановлюється за згодою сторін в розмірі 0,5% від страхової суми та повинна завжди вираховуватись із суми страхового відшкодування.

Згідно звіту № 17-01/01 про оцінку розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.01.07р., сума завданої матеріальної шкоди автомобілю ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ складає 31 518 грн. 06 коп. фактичних збитків.

Вартість залишків автомобілю ВАЗ-21104 державний номер АН5003АІ становить 13635грн., що підтверджується Біржовим договором купівлі-продажу транспортного засобу № 648836 від 29.01.07р. та видатковою накладною № 00000166 від 29.01.07р.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно частково задоволена сума страхового відшкодування в розмірі 17 715 грн. 22 коп., оскільки відповідно п.п. 7.3.3, 7.6 Договору, страхове відшкодування дорівнюється страховій сумі з урахуванням зносу під час настання страхового випадку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи та судом повно з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 08.10.2007 року у справі № 26/176 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон”, м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 08.10.2007 року у справі № 26/176 залишити без задоволення, рішення  господарського  суду  Донецької  області  від  08.10.2007 року у справі № 26/176   –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк  та може бути оскаржена  до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.В.  Стойка

Т.А.  Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС