КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.09.2007
№ 35/349

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Мартюк А.І.

суддів:                                          Зубець Л.П.

Лосєва  А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Шульєва Т.Л. (дов. № 70 від
11.01.2007 р.)

відповідача:                            ОСОБА_1 (пасп. НОМЕР_1 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Госпторг"

на рішення Господарського суду м.Києва від
13.12.2006

у справі № 35/349 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Товариство з обмеженою
відповідальністю "Госпторг"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
про розірвання договору оренди нежилого приміщення №1 від 31.05.2002р. та
звільнення займаного приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Вавілових, 11.

07.12.2006
р. позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати  договір оренди не житлового приміщення № 1
від 31.05.2002 р. розірваним та зобов'язати суб'єкта підприємницької дяльності
фізичну особу ОСОБА_1 звільнити займане ним приміщення площею 45 м. кв. по вул.
Вавілових, 11 (бувшого столярного цеху (літера А). Стягнути з відповідача на
користь позивача суму сплаченого держмита.

Рішенням
Господарського суду м. Києва у справі № 35/349 від 13.12.2006 р. в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не
погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю
"Госпторг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду
з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі,
просив суд її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду міста
Києва.

Відповідач
просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду
міста Києва - без змін.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши всі
доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, рішення суду,
колегією встановлено наступне.

31
травня 2002 року між Закритим акціонерним товариством «Житлокомунсервіс» та
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 укладено договір оренди нежилого
приміщення № 1, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вавілових, 11 (надалі
Договір).

В
2004 році нежилі будівлі (господарча база ЖКУ) розташовані по вул. Вавілових,
11 були зареєстровані Київським міським бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за Товариством з
обмеженою відповідальністю «Госпторг» (позивач), та здійснено запис  в реєстрову
книгу  за №д.1з-99 (копія  реєстраційного посвідчення від 06.02.2004р. в
матеріалах справи).

В
зв'язку з переходом права власності на вищевказані нежилі будівлі до позивача,
як до нового власника, переходять права та обов'язки наймодавця.

Позивач
звернувся до суду з позовними вимогами про розірвання Договору оренди нежилого
приміщення № 1 від 31.05.2002р. та зобов'язання відповідача звільнити займане
приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вавілових, 11.

В
ході судового розгляду в суді першої інстанції позивачем були уточнені позовні
вимоги, відповідно до яких останній просив суд визнати договір оренди нежилого
приміщення №1 від 31.05.2002 року розірваним та зобов'язати суб'єкта
підприємницької діяльності фізичну особу ОСОБА_1 звільнити займане ним
приміщення площею 45 м.кв. по вул. Вавілових, 11 (бувшого столярного цеху (літ.
А)).

Свої
вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання
за вищевказаним Договором, а саме не вносить орендну плату за користування
наданим приміщенням.

На
підтвердження викладеного позивачем надана довідка про наявну заборгованість
відповідача від 01.12.2006р., відповідно до якої заборгованість по орендній
платі за період з 06.02.2004 року по 01.12.2006р. становить 18248,26грн.

Відповідач
в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що ним було отримано лист
№27/01 від 20.05.2004р. від позивача з повідомленням  про зміну
власника вказаного приміщення та звільнення останнього, в зв'язку з його
безпідставним використанням.

Листом
(а.с. 31) відповідач повідомив позивача, що приміщення, розташоване за адресою:
вул. Вавілових 11, площею 45 м.кв., використовується на підставі Договору
оренди №1 від 31.05.2002 року, який був укладений з попереднім власником
ЗАТ     «Житлокомунсервіс». Про перехід
права власності орендованого відповідачем приміщення не повідомлялось.
Документів на підтвердження права власності на орендоване приміщення  відповідачу не надавалось.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до Господарського суду з
позовом до ЗАТ «Житлокомунсервіс» та ТОВ «Госпторг» про визнання права на
оренду   нежитлового приміщення та
зобов'язання виконати договірні зобов'язання.

Рішенням
Господарського суду  від
26.12.2005р.  у справі   №30/135-36/336-2/429 в позові Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до ЗАТ «Житлокомунсервіс»
та ТОВ  «Госпторг»  відмовлено повністю.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2006р. рішення
Господарського суду від 26.12.2005р. у справі №30/135-36/336-2/429 скасовано.
Позов Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 задоволено
повністю.

Постановою
Вищого господарського суду України від 10.08.2006р. у справі
№30/135-36/336-2/429 Постанову Київського апеляційного господарського суду від
16.03.2006р. у справі №30/135-36/336-2/429 залишено без змін, а касаційну
скаргу без задоволення.

Ухвалою
Верховного суду України від 21.09.2006р. відмовлено в порушенні провадження з
перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України
від 10.08.2006р. №30/135-36/336-2/429.

Рішенням
суду першої інстанції у справі № 35/349 в позові відмовлено повністю. Колегія
Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками,
викладеними в рішенні суду з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних
прав та обов'язків.

За
договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності (ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно
до частини 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно
до ч. 1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування
за плату на певний строк.

Відповідно
до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір
може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у
разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним
є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладанні Договору.

У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4 ст. 188
Господарського кодексу України).

Відповідно
до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Сторона
договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона
договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її
розгляду.

Статтею
611 Цивільного кодексу України розірвання договору віднесено до однієї із форм
відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно
до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі,
переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Зі
змісту вищевказаної статті вбачається, що зміна власника майна не впливає на
договір найму, якщо інше не передбачено договором найму. Останній зберігає
чинність і є обов'язковим для наймодавця.

Посилання
позивача на те, що відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов'язання,
а саме щодо сплати орендних платежів судом не може бути прийнято до уваги з
наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач не виконував взяті на себе зобов'язання
за Договором оренди, щодо забезпечення приміщення електроенергією, опаленням,
водопостачанням, зовнішньою охороною, що спричинило неможливість використання
відповідачем наданого в оренду приміщення.

Слід
зазначити, що вказані факти були встановлені в судовій справі
№30/135-36/336-2/429.

Відповідно
до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процессуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З
врахуванням зазначеного, судом першої інстанції цілком обґрунтовано відмовлено
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Отже,
колегія приходить до висновку, що місцевим господарським судом постановлено
обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права,
а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню
без змін.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський суд, --

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Госпторг" залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від 13.12.2006 р.  у справі № 35/349 - без змін.

Головуючий суддя
Мартюк А.І.

Судді
Зубець Л.П.

Лосєв  А.М.