ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2007
Справа №2-15/15296-2007

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, )

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський завод будівельних матеріалів» (95023, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Безпалова, 105, )

Про стягнення 6101,46 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  Міркін А.Л., довіреність № 22 від 06.08.2007 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом  до  Житлово-комунального підприємства «Скворцово»  про стягнення 26668,78 грн. за договором № 3506 від 01.08.2006 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію.

Позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що відповідно договору № 263 від 02.04.2002 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків в комунальну каналізацію надавав відповідачу послуги на відпуск води із комунального водопроводу і приймання стоків в комунальну каналізацію, однак відповідач обов’язки за договором щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 5642,41 грн., що стало причиною для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку. Крім  того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 108,19 грн. інфляційні втрати у розмірі 350,86 грн.

У судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про зміну позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 3312,02 грн. заборгованості, в тому числі 2852,97 грн. основного боргу, 108,19 грн. річних, 350,86 грн. інфляційних втрат.

Суд приймає вказану заяву до розгляду.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

Згідно пункту 1.1 статуту  Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» є правонаступником Сімферопольського виробничого підприємства водопроводно-каналізаційного господарства на підставі постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим від 23.11.2005 р. № 540.

02 квітня 2002 року між Сімферопольським виробничим підприємством водопроводно-каналізаційного господарства (Водоканал)(позивач) та Відкритим  акціонерним товариством «Сімферопольський завод будівельних матеріалів»    (Абонент)(відповідач) укладено| договір № 263 на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію.(а.с. 8-9).

Відповідно до пункту 1 вказаного договору Водоканал приймає на себе зобов’язання постачати питну воду Абоненту при наявності води в джерелах та здійснювати водовідведення.

Згідно з пунктом 3.1 Договору щомісячно до 10 числа здійснюється передплата у розмірі 50% суми за спожиту воду в минулому місяці. Кінцевий розрахунок за отримані послуги по водопостачанню та водовідведенню здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач обов’язки за договором виконував у повному обсязі, що підтверджується підписаним обома сторонами довідками про витрату води абонентом № 263  (а.с. 19-74)

На оплату спожитих відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення за вищевказаним Договором позивач виставляв рахунки № 263 за період з 01.10.2004 р. по 25.09.2007 р. на суму 10615,74,24 грн. (а.с. 20-22).

Вказані рахунки були отримані відповідачем, про що свідчить особистий підпис уповноваженої особи відповідача у рахунках.

Неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором призвело до утворення кредиторської заборгованості перед позивачем за надані послуги, у розмірі  5642,41 грн. за період з 01.10.2004 р. по 25.09.2007 р., що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про зміну позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 3312,02 грн. заборгованості, в тому числі 2852,97 грн. основного боргу, 108,19 грн. річних, 350,86 грн. інфляційних втрат.

Суд не вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог,  через те, що це порушує права та охоронювані законом інтереси відповідача, та у свою чергу суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки частина заборгованості у розмірі 2789,44 грн., включеної позивачем до суми позову, була сплачена відповідачем 16.10.2007 р., тобто до звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду. (23.10.2007 р. – згідно штампу поштового відділення на конверті, доданому до позовної заяви)

Отже на момент звернення з позовом до суду у позивача було відсутнє право вимоги на суму у розмірі 2789,44 грн. Таким чином в цій частині в позові слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам Договору та вимогам чинного законодавства  зобов’язання за договором по оплаті за отримані послуги за водокористування і водовідведення по виставленим позивачем рахункам не виконав належним чином у повному обсязі та своєчасно, у зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 2852,97 грн., яка встановлена судом, належним чином підтверджена, визнана відповідачем, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 350,86 грн. та 3% річних у розмірі 108,19  грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Заявлена позивачем сума інфляційних втрат за період з листопада 2004 р. по 25.09.2007 р. у розмірі 350,86 грн. підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню з Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський завод будівельних матеріалів».

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, матеріалам справи підтверджується сума 3% річних у розмірі 108,19 грн. за період з листопада 2004 р. по 25.09.2007 р., та визнається такою, що підлягає стягненню з відповідача Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський завод будівельних матеріалів».

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог  відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський завод будівельних матеріалів» (95023, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Безпалова, 105, )  на користь Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, , п/р в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021) 2852,97 грн. заборгованості, 108,19 грн. 3% річних, 350,86 грн. інфляційних втрат, 55,37 грн. державного мита та 64,05 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Наказ видати після набрання судовим рішенням  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.