СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

27.02.2007

Справа №2-21/11484-2006

за позовом Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна страхова компанія „Оранта”, м. Київ,

в особі Кримської республіканської
дирекції, м. Сімферополь,

до відповідача Дочірнього
підприємства „Кримавтодор” Відкритого акціонерного товариства „Державна
акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Сімферополь,

про стягнення   27859,54 грн.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач Кужель Д.В., начальник
відділу, д/п № 08-03-14/050-06 від 13.03.2006 р.

Відповідач Польшина В.І., начальник
юр. відділу, д/п № 13/113 від 15.01.2007 р.

Сутність спору: ВАТ Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ, в особі Кримської
республіканської дирекції, м. Сімферополь, звернулося до Господарського Суду
АРК із позовом до Дочірнього підприємства "Кримавтодор" ВАТ
"Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.
Сімферополь, у якому просить стягнути суму у розмірі 27859,54 грн. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з оплатою
державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового
процесу.

Позовні вимоги мотивовані
наступним. 21.07.2005 р. на 7-му кілометрі автодороги Красногвардійськ-Войкове
сталося ДТП, внаслідок якої автомобілю ЗАЗ DAEWOO T13122, реєстраційний номер
АК7042АВ, були спричинені суттєві пошкодження. В процесі судового розгляду  адміністративної справи № 3-6965, яка
розглянута Євпаторійським міським судом, суд встановив, що ДТП сталося в
результаті порушення Правил Дорожнього Руху України та стандартів ДСТУ, які
передбачають попереднє встановлення дорожніх знаків перед виїздом на перехрестя
- 2.4. „кінець головної дороги” та знака, який дублює, 2.1. „уступити дорогу”.
У зв'язку з відсутністю відповідних знаків сталося перекидання автомобілю ЗАЗ
DAEWOO під керуванням Чумаченко А.А., оскільки водій не був своєчасно
сповіщений дорожніми знаками про закінчення головної дороги та змінення
напрямку дороги”. Таким чином, ДТП сталося з вини організації, що експлуатує
відповідну дільницю шляху. Згідно з пунктом 3 Положення про державну службу
автомобільних доріг України, основним завданням „Укравтодору” є, зокрема,
організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального
користування, а також відповідних інженерних комунікацій та споруд. Відповідно
до статті 24 Закону України „про дорожній рух” власники доріг, вулиць та
залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за
створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздів, що
знаходяться у їх віданні. Відповідач є дочірнім підприємством „Укравтодору”, а
17.05.2006 р. позивач одержав відповідь за підписом начальника служби автодоріг
в АРК, згідно якої дільниці автодороги Красногвардійськ-Войкове, на якої
відбулось ДТП, обслуговується відповідачем. Тобто ДТП та пошкодження
застрахованого автомобілю відбулось з вини відповідача, а саме з причин
невиконання відповідачем  покладених на
нього законом обов'язків.

05 вересня 2006 р. відповідачем до
матеріалів справи був наданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач
позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Відповідно до пункту 4
Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про
деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди” -
відповідно до статті 35 Господарського процесуального Кодексу України
преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної
справи щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної
справи щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини
конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами
дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих
органів. Відповідно до Правил обліку дорожньо-транспортних пригод органи
внутрішніх справ після отримання повідомлень про дорожньо-транспортні пригоди з
участю транспортних засобів, зареєстрованих на території, яку вони
обслуговують, передають відомості про них підприємствам, на балансі яких
знаходяться транспортні засоби, а також відповідним дорожнім або комунальним
організаціям. Дорожньо-транспортні пригоди, скоєнню яких спряли незадовільні
дорожні умови, реєструються в окремому журналі (книзі). Дорожні та комунальні
організації про кожну таку пригоду з потерпілими надсилають повідомлення органу,
до сфери управління якого вони належать. Дорожні та комунальні організації
звіряють із даними органів внутрішніх справ відомості про дорожньо-транспортні
пригоди, скоєнню яких сприяли незадовільні дорожні умови, до 5 числа місяця, що
настає за звітним. Відповідно до довідок про аварійність з вказівкою недоліків
в експлуатаційному утриманні доріг, підписаних начальником Красногвардійського
ОДАЇ дорожньо-транспортних пригод з вказівкою на недоліки в експлуатаційному
утриманні автодоріг державного і місцевого значення немає.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 30 листопада 2006 р. по справі було призначено судову автотранспортну
експертизу.

22 січня 2007 р. з
Науково-дослідницького інституту ЕКЦ при ГУ МВС України в АРК надійшло
повідомлення про неможливість дачі висновку судової автотранспортної
експертизи.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 25 січня 2007 р. провадження по справі було поновлено.

У засідання суду представник
позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У засідання суду представник
відповідача з'явився, позовні вимоги не визнає.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представників позивача та відповідача, суд,
-

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2004 р. між Відкритим
акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія „Оранта”, м.
Київ, в особі Кримської республіканської дирекції, м. Сімферополь, та
Товариством з обмеженою відповідальністю „Автолюкс-Плюс” був укладений договір
№ 319-12/04 страхування транспортних засобів.

Відповідно до умов укладеного
договору ТОВ „Автолюкс-Плюс” (страхувальник за договором) зобов'язується
сплачувати страхові платежі у визначений термін та виконувати інші умови
договору та Правил страхування, а ВАТ Національна акціонерна страхова компанія
„Оранта”, м. Київ, в особі Кримської республіканської дирекції (страховик за
договором) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку
здійснити Страхувальнику виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану
застрахованому транспортному засобу внаслідок настання страхового випадку в
порядку та на умовах, визначених договором та Правилами страхування.

У пункті 14.3. договору визначено
термін дії договору - один рік.

Актом суброгації (передачі права
вимоги) від 25 липня 2005 р. було зазначено, що 21 липня 2005 р. відбувся
страховий випадок, зафіксований у страховому акті № 13 від 30 березня 2006 р.,
внаслідок чого страхувальнику було виплачено відшкодування в розмірі 27859,54
грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 538 від 05.04.2006 р.

Позивач вважає, що причиною
настання страхового випадку стало неналежне утримання автомобільних доріг
загального користування відповідачем, а саме, не встановлення дорожніх знаків,
що було встановлено у процесі розгляду адміністративної справи № 3-6965
Євпаторійським міським судом АРК і зазначено у постанові суду від 23.08.2005 р.

Суд не може вважати доведеною вину
відповідача у настанні вказаного страхового випадку з наступних підстав.

Протоколом про адміністративне
порушення серія АЕ № 0141154 від 22.07.2005 р. встановлено, що водій
транспортного засобу, марка ЗАЗ DAEWOO T13122, реєстраційний номер АК7042АВ,
який належить ТОВ „Авто люкс-Плюс”, місце обліку МРЕО м. Євпаторії, на
автодорозі Красногвардійськ-Войково 7 км керував автомобілем DAEWOO T13122,
реєстраційний номер АК7042АВ та не вибрав небезпечну швидкість руху в
результаті чого допустив з'їзд з проїжджої частини з наступним перекиданням.

Проте протоколом не зазначено
наявність порушень щодо встановлення знаків.

Пояснення водія про те, що він
пізно побачив знаки, та клопотання директора ТОВ „Автолюкс-Плюс” щодо порушень
встановлення знаків, проведеним власним службовим розслідуванням, які були
залучені до матеріалів адміністративної справи, є суб'єктивним фактором, який
не може бути доказом при розгляді справи господарським судом.

Проте, у матеріалах
адміністративної справи відсутні будь-які відомості щодо викликів у судове
засідання представників відповідача за даною справою (ДП „Кримавтодор”) та
представників Державної автомобільної інспекції, узгоджувальні документи та
схеми розстановки дорожніх знаків, які узгоджені з дорожньою службою,
витребувані судом не були.

Відповідно до статті 35
Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані господарським
судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Вирок суду з
кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського
суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.
Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для
господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для
вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не
доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в
загальному порядку.

Відповідно до пункту 4 Роз'яснення
Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі
питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди” -
відповідно до статті 35 Господарського процесуального Кодексу України
преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної
справи щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної
справи щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини
конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами
дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих
органів.

Таким чином, постанова
адміністративної справи не може вважатися документом, який встановлює факти,
які не підлягають доказуванню.

Відповідно до пункту 13 Правил
обліку дорожньо-транспортних пригод, затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України № 595 від 03.08.1993 р., органи внутрішніх справ після отримання
повідомлень про дорожньо-транспортні пригоди з участю транспортних засобів,
зареєстрованих на території, яку вони обслуговують, передають відомості про них
підприємствам, на балансі яких знаходяться транспортні засоби, а також
відповідним дорожнім або комунальним організаціям.

Пункт 22 вказаних Правил визначає,
що дорожньо-транспортні пригоди, скоєнню яких спряли незадовільні дорожні
умови, реєструються в окремому журналі (книзі).

Дорожні та комунальні організації
звіряють із даними органів внутрішніх справ відомості про дорожньо-транспортні
пригоди, скоєнню яких сприяли незадовільні дорожні умови, до 5 числа місяця, що
настає за звітним (пункт 23 Правил).

Відповідно до довідок про
аварійність з вказівкою недоліків в експлуатаційному утриманні доріг (довідка
за січень-грудень 2005 р., довідка за січень - вересень 2005 р., довідка за
січень-липень 2005 р.), підписаних начальником Красногвардійського ОДАЇ майором
міліції Шоренко Г.Н., дорожньо-транспортних пригод з вказівкою на недоліки в
експлуатаційному утриманні автодоріг державного і місцевого значення немає.

Відповідно до паспорту
автомобільної дороги обласного значення - автодорога Войково-Красногвардійське
має довжину 7,9 км, четвертої технічної категорії. Ширина покриття складає 7,0
м, ширина лівої та правої обочин - 2,5 м., є осева розмітка 1.1. З 7-ого по
8-ий кілометр (км 7 + 000 по км 8 + 000) ділянки дороги прямий, відветвлений,
примикань та пересічений з місцевими дорогами немає.

Таке перетинання має дорога
Войкове-Красногвардійське 28 км + 050 м - 28 км + 200 м.

Згідно пояснень до Правил
встановлення дорожніх знаків (ДСТУ 2586-94) 7-ого міжрайонного МРВ при УДАЇ
схема розстановлення дорожніх знаків відповідає встановленим на автодорозі
Войкове-Красногвардійське  28 км + 050 м
- 28 км + 200 м.

Виходячи з викладеного, суд не має
підстав вважати доведеною вину відповідача у настанні страхового випадку.

Стаття 1166 Цивільного кодексу
України передбачає, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, вимоги позивача задоволенню
не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК
України витрати з оплати державного мита та судові витрати, пов'язані з
інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на
позивача.

У засіданні суду було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано
відповідно до ст. 84 ГПК України 26 березня 2007 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 35, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова
С.І.