ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.07р.

Справа № 3/81-07(9/157)

За позовом  Товариства "Фитилек" по газифікації,  м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

до  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпропетровськ в особі Новомосковського управління по експлуатації газового господарства, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про зобов'язання укласти договір

Суддя Юзіков С. Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивача - Донець С.О., адвокат, дов. №83 від 23.03.2007р.

Різниченко С.І., керівник  довідка 9711 від 29.10.2001р

відповідача - Марченко В.Я., юрисконсульт, дов. №384 від 25.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить зобов'язати Відповідача укласти договір про передачу основних і оборотних фондів - газопроводу, побудованого по вул. Партизанська, пров. Партизанський, пров. Піщаний, пров. Кар'єрний, пров. Заливний, вул. Технікумівська за рахунок коштів членів Товариства "Фитилек", також Позивач просить стягнути судові витрати у справі, утому числі витрати на послуги адвоката.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що зазначений газопровід був безоплатно прийнятий на баланс від Позивача і експлуатується Відповідачем на теперішній час на законних підставах, згідно Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених Наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.97р. №254. Вказав, що зазначений газопровід не увійшов до статутного фонду ВАТ по газопостачанню та газифікації „Дніпропетровськгаз”, а тому є державною власністю, якою розпоряджається Фонд державного майна України.  Наполягає також, що після досягнення мети з будівництва зазначеного газопроводу, у відповідності до положень Статуту товариства „Фитилек” по газифікації, ця особа мала припинити свою діяльність. Вважає, що закріплене в Статуті товариства „Фитилек” по газифікації положення щодо контролю членів товариства за бажаючими підключитися до цього газопроводу –не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки газопровід на законних підставах вибув із володіння Позивача і будь-яка компенсація не передбачена чинним законодавством. Відповідач   доповнив свій відзив, посилаючись на те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи також з "Положення  про будівництво розподільчих газових мереж за рахунок коштів населення в Українській РСР", затвердженого наказом Мінжитлокомунгоспу УРСР від 31.12.1987р.,    Наказу  Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 18.03.1993р. № 17 "Про приведення відомчих нормативних актів  у відповідність з законодавством України", Постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" , Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. № 8-92 "Про управління майном, яке знаходиться у загальнодержавній власності, наказу Міністерства палива та енергетики  України від 04.08.2004р. № 458 "Про затвердження результатів інвентаризації державного майна, функції користування яким здійснює НАК "Нафтогаз України" та ін.

У поясненні на позовну заяву Позивач посилається на "Положення про порядок газифікації будинків, які належать громадянам на праві приватної власності на території Української РСР", в якому зазначено, що до побудованих будинкових, дворових тупикових вуличних  розподільчих газопроводів можуть підключатися інші абоненти, але при виконанні окремих умов, у тому числі узгоджене з членами товариства і оплати дольової частини вартості монтажу частини газопроводу загального користування, але іншого нормативно-правового акту, який-би регулював це питання немає, про що свідчить лист структурного підрозділу ВАТ "Дніпропетровськгаз" Новомосковського управління по експлуатації газового господарства від 06.05.2004р. №11/2-483, як відповідь на лист Позивача №23 від 30.03.2004р.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.1997р. виконавчим комітетом Новомосковської міської ради  зареєстровано  Товариство "Фитилек" по газифікації.

17.07.2002р. Позивач передав за актом приймання-передачі основних і оборотних фондів (з урахуванням додатків № 1, № 2) Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Дніпропетровськгаз” в особі Новомосковського управління по експлуатації газового господарства (Відповідачеві) газопровід, побудований вздовж вул. Партизанська, пров. Партизанський, пров. Піщаний, пров. Кар’єрний, пров. Заливний, вул. Технікумівська за рахунок членів Товариства „Фитилек” по газифікації (Позивача).

Згідно з інвентаризаційним описом основних засобів від  15.12.2003р. на балансі Відповідача перебувають газопроводи, прийняті від Позивача за актом приймання-передачі від 17.07.2002р.

На момент передачі Позивачем газопроводу Відповідачеві та на даний час чинна постанова Ради міністрів Української РСР від 07.02.1979р. "Про   поліпшення експлуатації газового господарства в сільській місцевості республіки", якою передбачено, що передачу колгоспами,   радгоспами    та    іншими    сільськогосподарськими підприємствами  і  організаціями  в установленому порядку об'єктів газового господарства,  в міру приведення їх у  технічно  справний стан  відповідно  до  вимог  будівельних  норм і правил,  обласним виробничим   об'єднанням   газового   господарства    Міністерства житлово-комунального господарства УРСР,  підприємствам Всесоюзного промислового   об'єднання   "Укргазпром".      Газові мережі,   відводи  високого  тиску  від  магістральних газопроводів,  газорозподільні станції та  інші  об'єкти  газового господарства  приймаються від колгоспів без оплати їх вартості при наявності рішень про це загальних зборів колгоспників.

Підпунктом "З"  пункту 4.1. Статуту товариства Відповідача передбачено, що Товариство має право після закінчення будівництва газових мереж і прийняття в експлуатацію передавати їх безкоштовно на баланс і обслуговування управління газового господарства.

"Положення  про порядок газифікації будинків, які належать громадянам на праві приватної власності на території Української РСР", затверджене наказом  Мінжитлокомунгоспу УРСР від 28.12.1984р. втратило чинність  на підставі наказу Мінжитлокомунгоспу УРСР від 29.12.1987р. № 280.

"Положення про будівництво розподільних газових мереж за рахунок коштів населення в  Українській РСР", затверджене наказом  Мінжитлокомунгоспу УРСР від31.12.1987р., "Тимчасове положення про організацію   газифікації будинків, які належать   громадянам на правах особистої    власності на територіях УРСР",  затверджене наказом  Мінжитлокомунгоспу  УРСР 23.11.1989р. втратили чинність на підставі наказу Державного  комітету України по житлово-комунальному господарству від 18.03.1993р.   №17.

Тобто перелічені нормативні документи втратили чинність до моменту створення Позивача, побудови газопроводу, переданого 17.07.2002р. Відповідачеві, пропозиції Позивача  Відповідачеві про укладення спірного Договору.

Згідно зі ст. 4 ЦК України (чинного на момент приймання-передачі газопроводу Позивачем Відповідачеві) цивільні права і обов'язки виникають з підстав,  передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч  і  не  передбачені  законом,  але  в  силу загальних  начал  і  змісту  цивільного  законодавства  породжують цивільні права і обов'язки.      Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також  з  угод,  хоч  і  не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;    з  адміністративних  актів,  у  тому  числі  для   державних, кооперативних  та  інших  громадських  організацій  -   з    актів планування;   в  результаті  відкриттів,  винаходів,    раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;   внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само  внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої  особи  без достатніх підстав;      внаслідок інших дій громадян і організацій;      внаслідок  подій,  з   якими    закон    пов'язує    настання цивільно-правових наслідків.

З наведеного вбачається, що передача газопроводу,  Позивачем Відповідачеві 17.07.2002р. відбулась відповідно до чинного законодавства.

Крім того, прийняті без оплати на баланс Відповідача газопроводи збудовані Позивачем, відповідно до Постанови  Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. № 747 "Про утворення Національної  акціонерної компанії "Нафтогаз України" входять до переліку майна, яке використовується  для забезпечення транспортування, зберігання та розподілу нафти, нафтопродуктів, природного газу і, яке відповідно до законодавства не підлягає приватизації та передається Національній  акціонерній компанії "Нафтогаз України" у користування.

Згідно із Законом України  "Про управління об'єктами державної власності"  та наказом Міністерства палива та енергетики України № 458 від 04.08.2004р. "Про затвердження результатів інвентаризації державного майна, функції користування якими здійснює НАК "Нафтогаз України" газопроводи відображені у спірному Договорі являються державною власністю, контроль за роботою останніх здійснюється спеціалізованими організаціями, якими є управління по експлуатації газового господарства.

Здійснення контролю товариствами і кооперативами, а також укладення договорів –про контроль за діючими газопроводами після їх передачі безкоштовно на баланс газових господарств, чинним законодавством не передбачено.

28.11.2005р. з супровідним листом №66 Позивач направив Відповідачеві проект договору про передачу основних і оборотних фондів (газопроводу).

Розділ 1 (предмет договору)  проекту договору Позивач запропонував укласти у наступній редакції:

1.1. Товариство (Позивач) зобов’язується безоплатно передати Газовому господарству (Відповідачеві) майно у власність, склад якого, а також порядок і умови передачі визначаються цим Договором;

1.2. Предметом за цим Договором є наступне майно: газопровід, збудований за рахунок членів коштів членів Товариства, яки включає у себе  газопровідну мережу, визначену в акті приймання передачі основних і оборотних засобів (додаток №1 до Договору), (далі Газопровід);

1.3. Товариство гарантує, що газопровід є його власністю, на перебуває під забороною відчуження, арештом, не перебуває предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов’язань перед фізичними чи юридичними особами, державними органами чи державою, а також не обтяжене іншим способом, передбаченим чинним законодавством;

1.4. Газове господарство  зобов’язується узяти на баланс майно, вказане у п 1.2.  цього Договору, з метою забезпечення газопостачання членам Товариства природного газу й проводити технічне обслуговування газопроводу згідно з чинним законодавством;

1.5. Сторони визначили вартість предмету Договору в сумі, вказаній в акті приймання-передачі основних і оборотних засобів  (додаток №1 до Договору).

Розділом 2  проекту Договору "Порядок передачі й прийняття предмету договору" передбачено, що:

2.1. Передача газопроводу здійснюється наступним чином:

Сторони проводять огляд газопроводу, складають інвентаризаційний опис майна, що передається, матеріалів з визначенням вартості й підписують акт приймання-передачі основних і оборотних засобів;

2.2. Право власності у Газового господарства на газопровід виникає у момент його прийняття (підписання сторонами акту приймання-передачі газопроводу, але не раніше підписання даного Договору про передачу основних і оборотних засобів з визначенням прав і обов’язків сторін у правовідносинах щодо подальшого користування газопроводом).

Відповідач листом №11/2-1434 від 05.12.2005р. повідомив Позивача про тимчасову недоцільність укладення такого договору, у зв’язку із розглядом в Новомосковському міськрайсуді адміністративного позову до виконкому Новомосковської міської ради, третя особа –Новомосковський УЕГГ.

На момент звернення Позивачем з позовною заявою у суд,  Відповідач  проект договору, запропонований Позивачем,  не підписав, позов заперечує, як безпідставний.

Відповідно до ч. 1 ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за  державним  замовленням,  або  договорів,  укладення   яких   є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках,  встановлених законом,  розглядаються судом.  Інші переддоговірні  спори  можуть бути  предметом  розгляду  суду  у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти  певний  господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору.

Чинним законодавством не встановлено обов’язку Відповідача укладати такі угоди, яку запропоновано йому Позивачем.

Посилання Позивача на положення його Статуту, також не може бути підставою для зобов’язання Відповідача укласти спірний договір, так як відповідно до ст. 88, 92 ЦК України, ст. 57 ГК України, ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" Статут – це установчий документ саме Позивача, на підставі якого товариство  створюється і діє, це документ, який визначає цивільну дієздатність Позивача, а не Відповідача. Крім того, Статут не повинен містити відомості, що суперечать чинному законодавству.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судові витрати  слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 4, 33, 34, 43-45, 49, 75, 82-85  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя                                                                                                                С.Г. Юзіков

Рішення підписане  04.05.2007р.