ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2007 р.                                                           Справа № 9/279-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарях                                                                                та                                                                                    Швидченко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача:      Гавриш С.І., довіреність від 12.02.2007р.,          Степанова С.С., довіреність від 02.04.2007р.,

Гнатюк Є.М., довіреність від 19.01.2007р. (був присутній в засіданні

суду 20.12.2007р.),

від відповідача: Мазур Р.М., довіреність №3702/10/10 від 26.02.2007р.,                     Федорук С.В., довіреність №12565/10/10 від 17.08.2006р.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Вінниці, м.Вінниця

на постанову господарського суду Вінницької області

від "11" січня 2007 р. у справі № 9/279-06 (суддя Балтак О.О.)

за  позовом  Відкритого акціонерного товариства "Завод "Термінал", м.Вінниця

до  Державної податкової інспекції у м. Вінниці, м. Вінниця

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, з перервою в засіданні суду з 20.12.2007р. по 27.12.2007р. згідно ст.150 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2006р. ВАТ "Завод "Термінал" подав до господарського суду Вінницької області позов, яким з урахуванням доповнення до позовної заяви (т.2, а.с.3), просив визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці  №/0 від 24.10.2005р. про визначення позивачу податкового зобов'язання з земельного податку в сумі 201300грн. (основний платіж 133600грн. та фінансові (штрафні) санкції 67700грн.), №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р. в цій же сумі; №/3 від 02.06.2006р. в сумі 4029,0грн. штрафних санкцій; №/3 від 02.06.2006р. в сумі 1141,14грн.;  №/3 від 02.06.2006р. в сумі 11584,41грн.; №/3 від 02.06.2006р. в сумі 4564,54грн.; №/3 від 02.06.2006р. в сумі 33238,85грн. штрафних санкцій на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", прийнятими ДПІ у м.Вінниці 02.06.2006р. на підставі акта позапланової документальної перевірки №709/23-50/14312660 від 18.10.2005р., згідно із висновками якого позивачем занижено плату за землю, чим порушено  ст.13 Закону України "Про плату за землю" та допущено несвоєчасну сплату земельного податку. Позивач вважає, що при відчуженні будівель він передавав і земельну ділянку, а отже заниження оплати не було. При цьому, позивач посилався, що податковий орган невірно визначив суму штрафу, у зв’язку з чим, відповідно змінюється і сума штрафу  за затримку сплати суми податкового зобов’язання  по земельному податку.

Постановою господарського суду Вінницької області від 11.01.2007р. з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05.02.2007р. (т.2, а.с.90) позов ВАТ "Завод "Термінал"  задоволено частково: визнано протиправними та скасовано  податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці від 02.06.2006р. №/3, №/3, №/3, №/3, №/3. В задоволенні вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Вінниці №/0 від 24.10.2005р., №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ДПІ у м.Вінниці подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафу, передбаченого п.п.17.1.7 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у сумі 67700грн. (фактична сума 54557,94грн.), та в цій частині прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Обґрунтовуючи доводи скарги, ДПІ у м.Вінниці посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки суд не застосував дану норму до обставин, при яких ця норма, на думку відповідача,  підлягає застосуванню.

Посилаючись на норми Законів України "Про плату за землю", "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідач зазначає, що оскільки плата за землю є загальнодержавним податком, то вимоги чинного законодавства, передбачені, зокрема Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" також поширюються і на порядок погашення зобов'язань з плати за землю, тобто, ДПІ у м.Вінниці вважає, що при несвоєчасній сплаті податку на землю застосування положень ст.17 вищевказаного Закону щодо застосування  відповідного розміру штрафних санкцій є правомірним.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі ДПІ у м.Вінниці, вважає постанову господарського суду Вінницької  області необґрунтованою в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.06.2006р. про застосування штрафу, передбаченого пп.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами" у загальній  сумі 54557,94грн., просить її скасувати в цій частині та прийняти новий судовий акт, яким в позові відмовити повністю. Крім того, просить апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Завод "Термінал" залишити без задоволення.

Надав пояснення, що оспорювані податкові повідомлення-рішення  винесені  відповідно до виявлених внаслідок перевірки порушень законодавства України і є законними, правомірними та обґрунтованими. Зазначив, що згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про плату за землю" податкове зобов'язання по земельному податку визначається у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

ВАТ "Завод "Термінал" також не погоджуючись з прийнятою постановою суду в частині, в якій відмовлено в задоволенні позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови в задоволенні вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Вінниці №/0 від 24.10.2005р., №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р. та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. При цьому позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм  матеріального права, з урахуванням якого суд частково відмовив в задоволенні позову. Також вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач зазначає, що при проведенні аналізу податку на землю податковим органом невірно було вирахувано податок на землю, що підлягає сплаті та відхилено докази, які підтверджують, що земельна ділянка, яка перебувала у фактичному користуванні у платника податків зменшується на площу відчужуваного нерухомого майна. Вважає, що при відчуженні об'єктів нерухомого майна, що підтверджується договорами купівлі-продажу, завод передавав і земельну ділянку, а отже заниження оплати не було.

Оскільки позивач вважає безпідставним донарахування податку на землю в сумі 133600грн., то відповідно штрафні санкції на суму 67700грн., застосовані податковим органом на суму недоплати, вказаних у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, вважає безпідставними.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги ДПІ у м.Вінниці, а апеляційну скаргу ВАТ "Завод "Термінал" підтримав в повному обсязі, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу ДПІ у м.Вінниці залишити без задоволення, а постанову господарського суду Вінницької області скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти новий судовий акт, яким позов задовольнити повністю.

Пояснив, що обов'язок сплати земельного податку виникав у покупця з моменту переходу до нього права власності на об'єкт нерухомості, крім того, вказав, що при перевірці податковим органом було виключено з податкового зобов'язання по земельному податку кошти, які сплачуються набувачами об'єктів нерухомості в добровільному порядку без наявності у них правоустановчих документів на земельну ділянку. Зазначив, що ВАТ "Завод "Термінал" протягом 2003-2005р.р. проводив реалізацію будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, виділеній підприємству у постійне користування, про що вказується в акті перевірки. На підставі договору купівлі-продажу підприємством проводилось коригування земельного податку щодо зменшення податку, у зв'язку з переходом права користування на земельні ділянки, на яких розташовані дані споруди до покупців.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне:

У вересні-жовтні 2005 року ДПІ у м.Вінниці проведено виїзну позапланову документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ "Завод "Термінал" за період з 01.01.2003р. по 01.07.2005р., за наслідками якої складено акт №709/2350/14312660 від 18.10.2005р. (т.1, а.с. 38-79).

В акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем  статті 13 Закону України "Про плату за землю", оскільки ВАТ "Завод "Термінал" протягом 2003-2005 років проводив реалізацію будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, виділеній підприємству у постійне користування, і тільки на підставі договорів купівлі-продажу нерухомості позивач проводив коригування земельного податку щодо його зменшення. Однак, відповідно до Закону України "Про плату за землю", Земельного кодексу України, зменшення (відчуження) площі земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, проводиться тільки на підставі Рішення органу місцевого самоврядування.

Також перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2003р. по 01.07.2005р. окремі підприємства, яким було реалізовано приміщення (нерухоме майно), самостійно подавали до ДПІ у м.Вінниці розрахунки плати за землю (інформація "ТАХ", особові справи по платі за землю даних підприємств), та перераховували земельний податок до бюджету: ТОВ „Електрокабель", площа земельної ділянки 1084м.кв., дата сплати плати за землю 01.01.2003р.; ТОВ "Еліт", площа земельної ділянки 4392м.кв., дата сплати плати за землю 01.01.2003р.; ТОВ "Генезіс", площа земельної ділянки 549м.кв., дата сплати плати за землю 01.04.2003р.; ТОВ "Ліана", площа земельної ділянки 2414м.кв., в т.ч. виробничі потреби 546м.кв., дата сплати плати за землю 01.01.2003р.; ТОВ "Енерготерм", площа земельної ділянки 8016м.кв., в т.ч. на виробничі потреби 6666м.кв., дата сплати плати за землю 01.10.2003р.; ТОВ "Подільський центр ділового співробітництва", площа земельної ділянки 501,6м.кв., дата сплати плати заземлю 01.01.2003р.; ТОВ "Техоснастка", площа земельної ділянки 5500м.кв., дата сплати плати за землю 01.07.2004р. По ТОВ "Торговий дім "Садко" договір оренди з Вінницькою міською радою на відчужену земельну ділянку площею 20182м.кв., договір набрав чинності з 19.10.2004р. Сплачені вищевказаними підприємствами суми позивачу не донараховувались, що позивач не заперечує.

Таким чином в ході перевірки правильності визначення суми податку на землю встановлено порушення позивачем ст.13 Закону України "Про плату за землю" та заниження за перевіряємий період податку  на землю у розмірі 133600грн., у тому числі за 2003 рік - у розмірі 62030,38грн., за 2004 рік - у розмірі 63826,74грн., за І півріччя 2005 року - у розмірі 7742,40грн.

За результатами перевірки, на підставі акту, згідно з п.п."б" п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та відповідно до ст.26 Закону України "Про плату за землю", п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" ДПІ у м.Вінниці прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.10.2005р. (т.1, а.с.13) про визначення позивачу земельного податку в сумі 201300грн., з яких: 133600,00грн. основний платіж та 67700,00грн. штрафні (фінансові) санкції, а також податкові повідомлення-рішення №/0 на сплату 70305,62грн. штрафних санкцій з земельного податку, №/0 на сплату 13045,34грн. штрафних санкцій з земельного податку, №000362310/0 на сплату 1989,24грн. штрафних санкцій з земельного податку з посиланням на  п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За результатами адміністративного оскарження позивачем вищевказаного повідомлення-рішення №/0 від 24.10.2005р. останнє залишено без змін, а по решті податкових повідомленнях-рішеннях проведений перерахунок штрафних санкцій, застосованих на підставі  п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами". ДПІ у м.Вінниці прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 30.12.2005р. (т.1, а.с.12), №/2 від 16.03.2006р. (т.1, а.с.11), №/3 від 02.06.2006р. (т.1, а.с.10) про визначення позивачу земельного податку в сумі 201300грн., з яких: 133600,00грн. основний платіж та 67700,00грн. штрафні (фінансові) санкції; №/3 від 02.06.2006р. (т.2, а.с.14) про визначення позивачу штрафу по земельному податку у розмірі 10% згідно п.п.17.1.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними  цільовими фондами" в сумі 4029,0грн.; №/3 від 02.06.2006р. (т.2, а.с.15) штрафу по земельному податку у розмірі 10% в сумі 1141,14грн.;  №/3 від 02.06.2006р.  (т.2, а.с.16) штрафу  по земельному податку у розмірі 20% в сумі 11584,41грн.; №/3 від 02.06.2006р. (т.2, а.с.17) штрафу  по земельному податку у розмірі 20% в сумі 4564,54грн.; №/3 від 02.06.2006р. (т.2, а.с.18)  штрафу  по земельному податку у розмірі 50%в сумі 33238,85грн.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 02.06.2006р. №/3, №/3, №/3, №/3, №/3, якими до позивача застосовані  штрафні санкції за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання  з земельного податку на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", господарський суд Вінницької області виходив з того, що строки сплати податку на землю та відповідальність за їх порушення встановлюються спеціальним Законом, тому у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання на дані правовідносини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Вінниці №/0 від 24.10.2005р., №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за перевіряємий період занижено суму плати за землю у розмірі 133600грн., та не нараховано плати за землю, чим порушено ст.13 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.92 року №2535-ХІІ, тому  вимоги позивача щодо визнання нечинними (скасування) вищевказаних податкових повідомлень-рішень не є обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв'язку з наступним:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки  і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

ВАТ "Завод "Термінал" є юридичною особою та зареєстрований як платник податків в ДПІ у м.Вінниці.

Як вказувалось вище, перевіркою встановлено, що в порушення вимог п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" підприємством несвоєчасно сплачено податкові зобов'язання по земельному податку. В акті зазначено, що на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до підприємства застосовуються штрафні санкції у зв'язку з несвоєчасною сплатою земельного податку.

За результатами перевірки ДПІ у м.Вінниці на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.06.2006р.; №/3 на суму 4029,00грн.; №/3 на суму 1141,14грн.; №/3 на суму 11584,41грн.; №/3 на суму 4564,54грн.; №/3 на суму 33238,85грн., якими застосовані  штрафні санкції за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання  з земельного податку.

Однак, з висновком ДПІ у м.Вінниці щодо порушення позивачем при сплаті земельного податку строків, передбачених Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" погодитись не можна у зв'язку із наступним:

Згідно приписів п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000р. податкові  декларації  подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у  тому  числі  при  сплаті  місячних авансових внесків),  - протягом 20 календарних днів,  наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному  півріччю  (у  тому числі  при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків),  - протягом 40 календарних днів,  наступних за  останнім  календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 вищевказаного Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації.

У разі   коли   відповідно   до   закону  контролюючий  орган самостійно визначає податкове зобов'язання  платника  податків  за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки,  визначені у законі з відповідного податку, а  за  їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання  податкового  повідомлення про таке нарахування.

Згідно п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-ІІІ  у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці  до  30 календарних днів,  наступних за останнім днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання,   -   у  розмірі  десяти  відсотків  погашеної  суми податкового боргу;

-  при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

-  при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Колегія суддів вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення, а саме: №/3 , №/3, №/3, № /3,  №/3 прийняті відповідачем всупереч ст.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" без врахування вимог Закону України "Про плату за землю", а саме не враховано ст.17 Закону України "Про плату за землю", якою визначено порядок та строки сплати земельного податку. Однак низкою відповідних законів дія цієї норми була зупинена на 2000-2006р.р. (крім громадян та виробників сільськогосподарської і  рибної продукції), тому у період, що перевірявся, не були встановлені строки проведення платежів.

Згідно приписів статті  14 Закону України "Про плату за землю" (в редакції, що діяла до прийняття Закону №2505-ІУ від 25.03.2005р.) юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Термін сплати земельного податку щороку визначався Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік.

В силу статті  17 Закону України "Про плату за землю" податкове  зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, строки подання податкової декларації та строки погашення податкового зобов'язання, передбачені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", на земельний податок не розповсюджуються.

Статтею 25 Закону України "Про плату за землю" передбачена відповідальність за прострочення встановлених строків сплати податку у вигляді пені, інші санкції даним Законом не передбачені.

Однією з умов застосування фінансових санкцій відповідно до п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є порушення платником податків граничних строків проведення платежів, визначених цим Законом. Оскільки строки сплати податку на землю та відповідальність за їх порушення встановлюється спеціальним Законом, то у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання на дані правовідносини.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці №/0 від 24.10.2005р., №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р., яким  позивачу нараховано 201300,00грн. податкового зобов'язання, з яких 133600,00грн.  основного платежу по земельному податку та 67700,00грн. штрафних санкцій, з огляду на наступне:

Відповідно до статті 13 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 15 Закону України "Про плату за землю" передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 123 Земельного Кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Приписами ст.124 Земельного Кодексу України передбачено, що  передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст.142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користування у поточному році.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Рішення міськвиконкому м.Вінниці №580 від 26.07.1996р. ВАТ "Завод "Термінал" надано земельну ділянку площею 136076,62м.кв. у постійне користування. Станом на 01.01.2003р. за підприємством рахувалась земельна ділянка площею 127493,69м.кв., в т.ч. виробничого призначення 92866м.кв.

ВАТ "Завод "Термінал" протягом 2003-2005 років проводив реалізацію будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, виділеній підприємству у постійне користування, і тільки на підставі договорів купівлі-продажу нерухомості позивач проводив коригування земельного податку щодо його зменшення. Однак, відповідно до вищевказаного законодавства України, зменшення (відчуження) площі земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, проводиться тільки на підставі Рішення органу місцевого самоврядування.

Позивач вважає, що при відчуженні будівель він передавав і земельну ділянку; у зв'язку з переходом права користування на земельні ділянки, на яких розташовані дані споруди до покупців, на підставі договорів купівлі-продажу нерухомості позивач проводив коригування земельного податку, тому вважає, що заниження плати не було.

Однак, Вінницькою міською радою рішення про вилучення земельної ділянки у ВАТ "Завод "Термінал" площею 9,9655га та внесення змін до державного акту від 04.10.1996р. на право  постійного користування землею прийнято лише 20.02.2006р.  за №1754 (т.3, а.с.30).

Посилання позивача, що ним своєчасно надсилались листи до Вінницької міської ради про добровільну відмову від права користування землею у зв'язку з відчуженням нерухомості, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки зазначені листи (а не заяви) не містять конкретної відмови позивача від права постійного користування земельною ділянкою та відсутні будь-які докази надсилання (або отримання наручно) цих листів міською радою. На вимогу апеляційної інстанції (ухвали від 21.06.2007р., 22.10.2007р., 15.11.2007р.) позивач таких доказів не надав.

Як вбачається з довідки Управління земельних ресурсів у м.Вінниці від 24.12.2007р. за №2626, наданої Житомирському апеляційному господарському  суду та приєднаної останнім до матеріалів справи, щодо земельних ділянок, які вилучено у ВАТ "Завод "Термінал" за період 2003р. по 01.07.2005р.,  за наявними в управлінні земельних ресурсів та Вінницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, книг реєстрації на право власності земельною ділянкою, книг реєстрації договорів оренди станом на 25.12.2007р. зареєстровані договори оренди землекористувачів за списком.

Однак, усі договори, за виключенням землекористування  ТОВ "Дом "Садко" (згідно акту перевірки ця ділянка до розрахунку земельного податку не включена) зареєстровані на протязі 2006-2007р.р., тобто не в період, за який проводилась перевірка (з 01.01.2003р.  по 01.07.2005р.).

Приписами ст.125 Земельного кодексу України передбачено, що право  власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Таким чином, укладаючи зазначені договори купівлі-продажу, позивач не  був позбавлений права контролювати, щоб земельні ділянки перереєстровувалися за новим власником відчуженого нерухомого майна.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано  визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці від 02.06.2006р. №/3, №/3, №/3, №/3, №/3 та відмовив позивачу в задоволенні вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Вінниці №/0 від 24.10.2005р., №/1 від 30.12.2005р., №/2 від 16.03.2006р., №/3 від 02.06.2006р.

Судовою колегією не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи сторін, наведені в апеляційних скаргах, спростовуються матеріалами справи та не  ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Постанова господарського суду Вінницької області від 11.01.2007р. у справі №9/279-06 (з виправленням згідно ухвали від 05.02.2007р.) відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для скасування вказаної постанови та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих таперехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Вінницької області від 11 січня 2007 року у справі №9/279-06 залишити  без змін, а апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Вінниці (м. Вінниця) та Відкритого акціонерного товариства "Завод "Термінал" (м. Вінниця)  - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3. Справу №9/279-06 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя

судді:

Віддруковано 4прим.:

----------------------------------1 - до справи;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

4 - в наряд