донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

30.01.2007 р.                                                                                  справа №38/367

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Запорощенка М.Д.

суддів
Величко Н.Л.

Волкова Р.В.

при секретарі:                              Поляковій В.Є.

за участю  представників сторін :

від позивача :
Рясько Л.В. –дов. №08-13/184 від 29.01.07.

від відповідача:
Довбиш В.М. –дов. б/н від 05.01.07.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Слов’янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області  м. Слов’янськ

на постанову господарського суду

Донецької області

від
13.11.2006 року

у справі
38/367

за позовом
Слов’янського міського центру зайнятості – робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття м. Слов’янськ

до

Слов’янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області  м. Слов’янськ

про
стягнення 9753,62 грн.

Постановою господарського суду Донецької області від 13.11.2006 року  у справі №38/367 (суддя Радіонова О.О.) частково задоволені позовні вимоги Слов’янського міського центру зайнятості –робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття м. Слов’янськ до Слов’янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області  м. Слов’янськ про стягнення штрафу за порушення пункту 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення” в сумі 9753,62 грн. за неподання даних у зв’язку із скороченням штату працівників установи відповідача за два місяці до вивільнення і в десятиденний строк після вивільнення Єфремової Таїсії Володимирівни.

Стягнено з відповідача на користь позивача суму штрафу в розмірі 4876,81 грн.

В решті позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем порушені строки надання інформації до державної служби зайнятості про попереднє та фактичне вивільнення працівника, що є підставою для стягнення штрафу, передбаченого статтею 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

Відповідач, Слов’янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області  м. Слов’янськ, не погоджуючись з постановою господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду де поставлено питання про скасування зазначеного судового акту, так як вважає, що постанова суду  прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що звіти про заплановане та фактичне звільнення його працівника були надіслані на адресу позивача в установлений законодавством строк, що підтверджується записами в журналі його вихідної кореспонденції, копія якого наявна в матеріалах справи (арк.32-35). Крім того, скаржник вказує на те, що він є бюджетною організацією і тому стягнення штрафу зі статей його кошторису неможливе, а інших надходжень відповідач не має. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач, Слов’янський міський центр зайнятості –робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття м. Слов’янськ, проти апеляційної скарги заперечує, вважає постанову господарського суду законною та обґрунтованою, а доводи викладені у скарзі такими, що не можуть бути підставою для її скасування.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, суд  встановив наступне.

Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість Донецького обласного центру зайнятості 04.07.2006 року  була здійснена перевірка відповідача щодо  додержання ним законодавства про зайнятість населення за період з 01.01.2006 року по 04.07.2006 року, за наслідками якої складений акт №136 від 04.07.2006 року. Даним актом встановлений факт  несвоєчасного надання відповідачем інформації про попереднє та фактичне вивільнення працівника, а саме: Єфремової Таїсії Володимирівни, яка звільнена 22.05.2006 року з посади  друкарки канцелярії для обслуговування ДАІ Слов’янського міського відділу УМВС України в Донецькій області відповідно до наказу №56 від 16.05.2006 року та запропоновано відповідачу сплатити у десятиденний строк штраф у розмірі річної заробітної  плати за вказаного вивільненого працівника.

Акт відповідачем не підписаний.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 04.07.2006 року річна заробітна плата Єфремової Т.В. складає 4876,81 грн.

На теперішній час штраф  відповідачем не сплачений.

У відповідності до пунктів 5, 6 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення” при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці у письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - списки фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до державного фонду сприяння зайнятості і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Як вбачається із матеріалів справи, інформація про попереднє та фактичне вивільнення працівника відповідачем згідно з  поштовим штемпелем на конвертах, які є належним доказом подання відповідної інформації, була направлена позивачу відповідачем лише 01.07.2006 року, тобто з порушенням приписів статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність  підстав для стягнення штрафу в розмірі  4876,81 грн.

Однак, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом, поданим за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Предметом поданого адміністративним позову є стягнення з підприємства штрафу за порушення пункту 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

Господарський суд Донецької області здійснив правосуддя та вирішив питання щодо підвідомчості та підсудності даного спору, керуючись правилами КАС України.

Судова колегія  Донецького апеляційного господарського суду вважає, що такий висновок господарського суду суперечить чинному  законодавству з огляду на наступне.

Статтею 17 КАС України встановлена компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Так, відповідно до частини першої вказаної статті компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.  Наведений перелік є вичерпним, і як вбачається, наведеними приписами не передбачена можливість адміністративного суду здійснення розгляду спору щодо стягнення грошових коштів, зокрема, штрафу. Крім того,  жодним нормативно-правовим актом також не передбачена така можливість.

В даній справі між сторонами виник господарський спір щодо стягнення штрафних санкцій, розгляд якого не належить до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, постанова  місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а провадження по справі –закриттю.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова  підлягає скасуванню, як така, що прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Керуючись статтями 157, 160, 167, 196, пунктом 4 статті 198, пунктом  4 статті 202, пунктом 4 статті  205, статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктами 6 та 7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Слов’янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області  м. Слов’янськ на постанову господарського суду Донецької області  від 13.11.2006 року у справі №38/367 задовольнити частково.

Постанову господарського суду Донецької області від 13.11.2006 року у справі                №38/367 скасувати.

Провадження у справі №38/367 -  закрити.

Ухвала  суду  апеляційної  інстанції  за  наслідками  перегляду,  набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала  виготовлена в повному обсязі  05.02.2007   року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 6 примірників:

1 –у справу, 2 –сторонам у справі;

1 –ГС Донецької області; 2 –ДАГС.