ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.02.07р.

Справа № 3/85

За позовом  Закритого акціонерного товариства "Народна компанія "Енергетичні ресурси", м. Київ

до  Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці Позивача  Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

про стягнення 9 728 749 грн. 87 коп.

Суддя Юзіков С. Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивача -  не з'явився (про час і  місце засідання суду сповіщений належно)

відповідача - Вошколуп В.Г., заступник начальника юридичного відділу, дов.52-16/61 від 27.12.2005р.

3 -я особа - не з'явився (про час і  місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг у розмірі 8 753 836,33 грн., 3% річних - 974 913,54 грн., а всього - 9 728 749,87 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2002р. залучено до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці Позивача  Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, провадження у справі №3/85 зупинено до розгляду касаційної скарги у справі №02-5/5-9/48(3/18) у Вищому Арбітражному суді України.

Ухвалою суду від 31.10.2006р. провадження у справі поновлено у зв’язку з тим, що  19.10.2006р. від Позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі, так як відпали підстави, що зумовили зупинення провадження у справі. У заяві Позивач пояснив, що в ухвалі суду про зупинення провадження у справі 3/85 допущено помилку щодо номеру справи, до вирішення якої зупинялось провадження –замість №02-5/5-9/48(3/18) слід було вказати №02-5/5-9/54(3/18), останнім судовим рішенням у тій справі є  постанова Вищого   господарського суду України  від 10.07.2003р. у справі  № 3/18 (№ 9/311(3/18)).

05.12.2006р., 10.01.2007р. від Позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання задоволені судом.

У поясненні до позовної заяви Позивач вказав, що господарським судом  при вирішенні справи № 9/311(3/18)  встановлено факт поставки ЗАТ НКЕР природного газу Відповідачеві у жовтні, листопаді, грудні 1997р. загальним обсягом 16 698 тис. м3 за договором поставки природного газу № 110/д від 03.10.1007р. та актами прийому передачі №21/НК від 05.11.1997р.,  №22/НК від 04.12.1997р.,  №23/НК від 06.01.1998р. Предметом саме   справи № 3/85 є порушене право Позивача на погашення боргу Відповідача за спожитий у четвертому кварталі 1997р. природний газ, у якій ЗАТ НКЕР виступає в процесуальному статусі сторони провадження (Позивача). Процесуальний статус  ЗАТ НКЕР   у справі №02-5/5-9/48(3/18) –третя особа з самостійними вимогами та у справі № 3/85 –Позивач відповідно до ст. 21, 26 ГПК України є різним: треті особи відрізняються від сторін, по –перше, тим, що  їх права та інтереси не  збігаються або не повністю збігаються з правами й інтересами сторін, а по –друге, - вони вступають у справу, яка вже розпочата сторонами. У справі №02-5/5-9/48(3/18) не досліджено питання щодо початку та закінчення перебігу строку позовної давності.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи  спливом строку позовної давності, що підтверджується постановою Вищого господарського суду від 10.07.2003р., якою  залишено без змін рішення у справі №9/311(3/18), а касаційну скаргу без задоволення. Відповідно до ст. 35 ГПК України  факти встановлені рішеннями господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні спору між тими ж сторонами, про той же предмет і  з тих же підстав. Предметом позову в справі №9/311(3/18),  як і справи № 3/85 є стягнення боргу за поставлений Позивачем Відповідачеві у жовтні-грудні 1997р. природний газ за договором № 110д від 03.10.1997р.

Представник третьої особи підтримав заперечення Відповідача.

У судовому засіданні 24.01.2007р. представник Позивача заявив клопотання: про відкладення розгляду справи для долучення до справи ухвали від 12.08.2002р. господарського суду Дніпропетровської області у справі №9/311(3/18), як доказу відмінності предмету спору в справах №9/311(3/18) та 3/85;  про витребування та долучення до матеріалів справи документів щодо банкрутства підприємства Відповідача; про  виключення зі складу учасників процесу 3-ю особу, так як при вирішенні спору у справі  №9/311(3/18) встановлено, що постачання природного газу, що належав РТВЦ "Сігма" у жовтні-грудні 1997р. здійснювалось саме Позивачем, тому вирішення спору у даній справі не зачіпає прав та інтересів 3-ї особи. Представники Відповідача  та 3-ї особи виступили проти  задоволення клопотань Позивача, мотивуючи тим, що ухвала від 12.08.2002р. у справі №9/311(3/18) не має суттєвого значення для вирішення даного спору, так як до матеріалів справи додано рішення у справі №9/311(3/18); факт порушення провадження щодо банкрутства підприємства Відповідача не можу вплинути на перерив строку позовної давності для захисту прав Позивача, так як вказані обставини не перешкоджали Позивачеві звернутись з позовною заявою до Відповідача під час провадження у справі про банкрутство Відповідача; виключення 3-ї сторони зі складу учасників судового процесу не передбачено чинним законодавством.

За результатами розгляду клопотань Позивача, з урахуванням позиції представників сторін,  судом вказані клопотання відхилені.

30.01.2007р. Позивачем додано до матеріалів справи  ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2002р. у справі № 9/311(3/18), як доказ відмінності предмету позову у справах  № 9/311(3/18) та 3/85.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 79 ГПК України, оголошувалась перерва до 12.00 год.  01.02.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.1997р. Позивачем та Відповідачем укладено договір №110д про постачання природного газу (далі Договір) за яким Позивач зобов’язався поставити, а Відповідач оплатити природний газ  в кількості й умовах, викладених у Договорі (п. 1.1 Договору).

Відповідачем Договір підписано з протоколом розбіжностей, щодо п.3.1, 4.1. 4.2., 5.1., 5.2.1., 5.2.2., 5.2.3., 5.5., 7.1., 7.4., 10.1., 5.1.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору визначалась ціна природного газу, що постачався Відповідачеві за Договором, з урахуванням  вартості транспортування природного газу до засувки Споживача (Відповідача).  За текстом Договору ціна газу за 1000 м3 становить 87,27 доларів США без урахування ПДВ, транспортування мережами  АТ "УКРГАЗПРОМ" –7,27 доларів США без урахування ПДВ, за редакцією Відповідача, викладеною у протоколі розбіжностей вказана ціна, відповідно становила за 1000 м3 –82,5 доларів США без урахування ПДВ, 1,67 доларів США за транспортування мережами АТ "УКРГАЗПРОМ", 0,83 доларів США за транспортування мережами ВАТ "Криворіжгаз".

Пунктами 5.2.,  5.2.1., 5.2.2., 5.2.3. Договору визначався порядок оплати спожитого газу, за протоколом розбіжностей до Договору ці пункти виключено, також за протоколом розбіжностей до Договору виключені пункти 7.1., 7.4., 10.1. Згідно з протоколом  п. 3.1., 5.5., 5.1.  викладені у редакції Відповідача.

Відповідно до частини 2 п.4  Прикінцевих  та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003р.) щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності. Тому до спірних правовідносин, що витікають з поставки Позивачем природного газу у жовтні-грудні 1997р. та обов’язку Відповідача розрахуватись за спожитий газ, застосовуються  положення Цивільного кодексу Української РСР 1963р.

Відповідно до  ст. 153 ЦК УРСР, чинного у момент укладання Договору та постачання природного газу Відповідачеві,  договір вважається укладеним, коли між сторонами в  потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.  Істотними є ті умови договору, які визнані такими за  законом або необхідні для договорів даного виду, а  також  всі  ті  умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 245 ЦК УРСР (Договір поставки) визначено, що за договором  поставки  організація-поставщик  зобов'язується передати  у  певні  строки   або    строк    організації-покупцеві (замовникові)  у  власність  (в  оперативне   управління)    певну продукцію згідно з  обов'язковим  для  обох  організацій  плановим актом  розподілу  продукції;  організація-покупець  зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її за встановленими цінами.

У жовтні-грудні 1997р. Відповідач отримав  16 698 000 м3 природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі №21/НК від 05.11.1997р., №22/НК від 04.12.1997р., №23/НК від 06.01.1997р.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,   встановлені  рішенням  господарського  суду  (іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно зі ст. 26 ГПК України треті особи,  які  заявляють  самостійні  вимоги  на  предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін.      Треті  особи,  які  заявляють  самостійні  вимоги  на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Господарським судом Дніпропетровської області за результатами розгляду справи №9/311(3/18) за позовом прокурора Криворізького району Дніпропетровської області  в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ в особі Дочірньої компанії "Укртрансгаз", м. Київ в особі Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів  до Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", за участю третьої особи із самостійними вимогами  Закритого акціонерного товариства "Народна компанія "Енергетичні ресурси", третіх осіб: Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Криворіжгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю Український Республіканський творчо-виробничий центр "Сігма" про стягнення 7 495 428,67 грн. , стягнення  8 943 110,80 грн. встановлено, що  Договір № 110д від 03.10.1997р. підписаний ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" із протоколом розбіжностей від 26.05.1998р., який був прийнятий  ЗАТ "Народна компанія "Енергетичні ресурси" в редакції ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", що не заперечується цими особами. Власником спожитого Відповідачем природного газу в жовтні, листопаді і грудні 1997р. загальним обсягом 16 698 тис. м3, відповідно до вимог ст. 395, 398 ЦК України і даних реєстрів Держнафтогазпрому, судом визнано ТОВ Український Республіканський творчо-виробничий центр "Сігма", від імені якого на підставі договору комісії №025/ГК-97 від 01.08.1997р.  третя особа із самостійними вимогами  здійснювала реалізацію природного газу, тобто Позивач у справі № 3/85.

Крім того, господарським судом у справі  №9/311(3/18) встановлено, що третьою особою із самостійними вимогами   також були пред’явлені  Відповідачеві вимоги на  оплату  поставленого в жовтні-грудні 1997р. природного газу шляхом пред’явлення до оплати рахунку № 24 від 06.04.1998р., на суму 1 653 102 долари США, претензія № 88 від 06.01.1999р. на суму 10 820 494,85 грн. і претензія № 593/01 від 18.08.1999р. на суму 14 212 516,34 грн.

Позов до суду із позовними вимогами  до відповідача по оплаті спірного обсягу природного газу вперше пред’явлено третьою особою із самостійними вимогами  15.01.2002р. у справі № 3/85. Позовна заява у даній справі (№9/311(3/18) вдруге пред’явлена третьою особою із самостійними вимогами  16.09.2002р. Обидві позовні заяви  подані третьою особою із самостійними вимогами   із пропуском встановленого ст. 71 ЦК УРСР строку позовної давності в три роки.

Рішенням у справі (№9/311(3/18) у позові Закритого акціонерного товариства "Народна компанія "Енергетичні ресурси" відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2003р. у справі №9/311(3/18)  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2002р. залишено без змін, а касаційну скаргу ЗАТ "Народна компанія "Енергетичні ресурси" –без задоволення. Відповідно Рішення у справі (№9/311(3/18) набрало чинності.

Отже факт пропуску Позивачем строку позовної давності  для захисту свого права щодо розрахунків за поставлений Відповідачеві у жовтні-грудні 19997р. природний газ встановлено Господарським судом Дніпропетровської області у справі №9/311(3/18). У вказаній справі брали участь ті ж сторони, що і у даній справі, предмет спору (щодо основних вимог) у наведених справах  за позовом ЗАТ "Народна компанія "Енергетичні ресурси" до ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" співпадає, а вимоги у даній справі про стягнення  з Відповідача 974 913,54 грн. –3% річних є похідними від основних вимог, і до них застосовуються ті ж строки позовної давності, що і до основних вимог.  Наведене спростовує твердження Позивача, що у справі №02-5/5-9/48(3/18) не досліджено питання щодо початку та закінчення перебігу строку позовної давності.

Згідно зі ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову  є підставою для відмови в позові.   Якщо  суд,  арбітраж  або  третейський  суд  визнає  поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Клопотання Позивача про відновлення пропущеного строку позовної давності, мотивоване тим, що Відповідач обіцяв оплатити вартість поставленого газу, що позовні заяви Позивача подані до арбітражного, а після внесення змін до ГПК України до  господарського суду Дніпропетровської  області 15.03.2001р., у травні 2001р., 04.07.2001р. повертались судом, що відносно підприємства Відповідача порушувалось провадження у справі про банкрутство,  задоволенню не підлягає, так як Позивач після тривалого зволікання Відповідача з оплатою отриманого природного газу не був позбавлений права своєчасно звернутись з позовною заявою до суду, порушення  провадження у справі про банкрутство щодо Відповідача також не перешкоджало подачі вимоги до нього, ухвали арбітражного суду про повернення позовних заяв Позивач не оскаржував у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 33, 34  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наведеного вбачається, що Позивач пропустив строк позовної давності для захисту своїх прав, передбачений ст. 71  ЦК Української РСР.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судові витрати  слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 4, 33, 34, 35, 43-45, 49, 75, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя                                                                                                                С.Г. Юзіков