ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  35/431

20.12.07

За позовом           Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут»

до          Товариства з обмеженою відповідальністю «Електроспец плюс»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про          стягнення 74 267,20 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

від позивача: Бежевець А.М. - представник за довір. № б/н від 07.06.07р.;

від відповідача: не з‘явились;

від третьої особи: Конта М.П. - представник за довір. № 39 від 01.06.07р.

Рішення прийняте 20.12.2007р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в зв‘язку з оголошеною в судовому засіданні перервою з 27.12.2007р. по 20.12.2007р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Національного технічного університету України “Київський політехнічний інститут” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Електроспец плюс”, третя особа –Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву про стягнення з відповідача на користь позивача 74 267,20 грн. та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2007р. порушено провадження у справі № 35/431, розгляд справи призначений на 16.10.2007р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2007р., на підставі ст. 77 Господарського суду м. Києва, розгляд справи було відкладено на 12.11.2007р.

В судовому засіданні 12.11.2007р. представником позивача  було надано суду письмові пояснення по справі та довідку.

Представником  відповідача  було надано суду відзив на позов та письмові пояснення по справі.

Представник третьої особи надав суду письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені позовні  вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні останнього в повному обсязі.

Представник третьої особи підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представником відповідача  було подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 35/431.

Представники позивача та третьої особи не заперечували проти клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору у справі № 35/431.

Клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору у справі № 35/431 судом було задоволено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 27.11.2007р.

В судовому засіданні представником позивача було надано письмові пояснення до матеріалів справи.

Представником відповідача було надано відзив на позов та документи для огляду суду та копії для залучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, та просив суд відмовити в задоволенні останнього, як безпідставного та необґрунтованого.

В судовому засіданні 27.11.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 20.12.2007р., для прийняття рішення у справі та виготовлення його повного тексту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2006 року  між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (надалі третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електроспец плюс»(надалі відповідач) було укладено Договір оренди №2881 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п.1.1.) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 71,98 кв.м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 35, учбовий корпус №9 технічне приміщення  №32 першого поверху, що знаходиться на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут»(надалі позивач), вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 31.10.2005р. 162576 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до п. 5.16 Договору, орендар не має права самостійно займати приміщення, які не передбачені цим Договором.

03 серпня  2007 року Департаментом контрольно –ревізійної роботи та економічної розвідки ФДМУ було проведено перевірку ефективності використання та дотримання вимог чинного законодавства України щодо оренди нежитлових будинків та приміщень Національного технічного університету України «КПІ», в результаті якої було складено акт, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Під час проведення вищевказаної контрольної перевірки було встановлено порушення з боку відповідача умов Договору, а саме під час контрольного обстеження приміщення встановлено, що фактична орендована площа складає 314,98 кв.м. (71,98 кв.м. офісне приміщення та 243 кв.м. складське приміщення), що на 243 кв.м. більше ніж зазначено в договорі.

12.12.2006р. Національним технічним університетом України «Київський політехнічній інститут»(надалі позивач) була проведена перевірка ефективності використання площ інженерно –фізичного факультету НТУУ «КПІ». Під час контрольного обстеження приміщення  співробітниками контрольно –ревізійного відділу НТТУ «КПІ»12.12.2006р. зафіксовано факт використання орендарем підвалу без оформлення договору оренди.

Орендарем ТОВ «Електроспец плюс»порушено: п. 1.1. договору в частині того, що орендарем без оформлення договору оренди та безкоштовно використовується 243 кв.м.

В зв’язку з наведеним, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 74 267,20 грн. збитків, до складу яких входить: збитки від несплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 62937,33 грн.; відшкодування податку на землю в розмірі 2594,40 грн.; збитки від несплати експлуатаційних витрат в розмірі 5862,83 грн.; збитки від несплати суми комунальних послуг (електроенергії) 2872,64 грн.

Позивач зазначив, що відповідач добровільно звільнив приміщення лише 06.07.2007р. (копія акту в матеріалах справи).

Відповідач проти позову заперечував, у відзиві на позов посилався на наступне.

Відповідач дійсно орендує державне нерухоме майно загальною площею 71,98 кв.м., що знаходиться на балансі у позивача, за що регулярно сплачує визначену плату. В ході своєї виробничої діяльності в ТОВ виникла необхідність в розширенні орендованих площ під складські потреби. З цією метою були підготовлені відповідні документи, які направлені в Солом’янський РВ ДМ України для заключення відповідного договору.

З метою прискорення попередньо узгодженого з керівництвом НТУУ «КПІ»аварійного приміщення в робочий стан, за усною згодою заступника декана інженерно –фізичного факультету НТУУ «КПІ»по адміністративно –господарській справі, підприємством відповідача були завезені будівельні матеріали та ремонтне обладнання для проведення відновлювальних робіт зазначеного приміщення.

В ході проведення  цих робіт з боку КРУ НТУУ «КПІ»були висунуті усні претензії, що відповідачем здійснюється використання вказаного приміщення під потреби складу без оформлення договору оренди.

Такі вимоги, відповідач вважає безпідставними, оскільки останнім здійснювались тільки ремонтні роботи,  виробничих матеріалів в приміщенні не знаходились.

Крім того, відповідач зауважив, що останній не був ознайомлений з актом КРУ, а також будь –яких документів з цього приводу не отримував.

Зокрема, після вказаних вище подій, відповідач терміново припинив ремонтні роботи та 06.07.2007 року вивіз з вказаного приміщення належне останньому ремонтне обладнання та невикористані будівельні матеріали.

Враховуючи ситуацію яка склалася, відповідач відмовився від процедури оформлення орендного договору та відкликало раніше направлені документи щодо оформлення оренди з Солом’янським РВ ДМ України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача  не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 22 Цивыльного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між протиправними діями особи, самою шкодою та наявністю вини (умислу або необережності).

Відсутність причинного зв'язку як складової цивільного правопорушення робить неможливою відповідальність відповідача.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих   порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно з пунктом 1 статті 224 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

З указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою.

Таким чином, згідно із зазначеними вище нормами чинного законодавства України кредитор повинен довести, що він мав реальну можливість отримання прибутку. При визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися тільки конкретні дані, котрі безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових коштів, проте позивачем не було подано підтвердження укладених ним відповідних договорів оренди майна, зокрема того приміщення, що за твердженням позивача безпідставно використовував відповідач.

Крім того, слід звернути увагу, що надані позивачем довідка від 12.12.2006р. та акт перевірки усунень недоліків та порушень в ході перевірки учбових корпусів та гуртожитків НТУУ «КПІ»ревізорами ФДМУ від 06.07.2007р., не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу на підтвердження розміру понесених позивачем збитків, оскільки останні складені в односторонньому порядку, та з вказаних документів не вбачається, що відповідач був ознайомлений з даними документами.

Також, слід зазначити, що наданий позивачем акт від 03.07.2007р.,  не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки останній не встановлює факту безпідставного використання відповідачем вказаного приміщення саме за період з грудня 2006 року по липень 2007р.

З наведеного вище акту, також не вбачається, що останній був направлений відповідачеві, або відповідач ознайомлений з вказаним актом та обізнаний щодо його змісту.

Відповідно до ст. 33 Господарського процессуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди) в розмірі 74267,20 грн., є безпідставними та необґрунтованими та такими,  документально не підтвердженими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України  покладаються  на  позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, ст. 214 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                         М.Є. Літвінова