ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.03.07                                                                                           Справа  № 14/200

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Мукачівської об»єднаної державної податкової

інспекції Закарпатської області, м.Мукачево (далі - ОДПІ) від 12.01.2007 р.

№ 421/10/10-011

на постанову господарського суду Закарпатської області від 25.12.2006 року

у справі № 14/200

за позовом українсько-австрійського підприємства з іноземними інвестиціями

у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фішер-Мукачево»,

м.Мукачево (далі –СП ТзОВ)

до відповідача 1: ДПА у Закарпатській області, м.Ужгород

до відповідача 2: Мукачівської ОДПІ, м.Мукачево

про визнання нечинним наказу голови ДПА у Закарпатській області від

19.10.2006 р. № 353, визнання незаконною перевірки, проведеної ДПА у

Закарпатській області 27.10.2006 р. та визнання нечинним податкового

повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 14.01.2006 р. № 00296340/0

за участю представників сторін:

від скаржника –Скальський Є.В. –нач. юр. від.

від позивача –Митровцій В.І. –предст.

від відповідача-1 - не з’явився

Права і обов»язки сторін, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам роз”яснено.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 25.12.2006 р. у справі № 14/200 (суддя Карпинець В.І.) частково задоволено позовні вимоги в уточнених позовних вимогах; в задоволенні позовних вимог про визнання нечинним наказу голови ДПА у Закарпатській області від 19.10.2006 р. № 353 відмовлено; визнано частково нечинним податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 14.11.2006 р. за №00296340/0 в частині зменшення позивачу суми 3227 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у звітному періоді (грудень місяць 2006 р.) та повністю - в сумі 11819 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій. Дана постанова суду мотивована тим, що податковим органом неправомірно зменшено позивачу бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на       3227 грн. у звітному періоді  згідно податкових накладних за 15.11., 16.11. та 22.11.2005 р., отриманих від продавця –ПП «Лілія», який до 24.11.2005 р. був належним чином зареєстрований та був платником ПДВ; тому в цій частині і в частині застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій  позов підлягає задоволенню.

Відповідач-2 у справі –Мукачівська ОДПІ, подав апеляційну скаргу на згадану постанову суду, в якій зазначає, що невірним є посилання суду на те, що контрагент позивача є платником ПДВ, оскільки він не сплачує податок до бюджету; скаржник вважає, що  у разі виявлення перевіркою завищення суми податкового зобов’язання, платник податку визнається таким, що ухиляється від оподаткування і до нього, відповідно до законодавства, застосовуються штрафні санкції.

Позивач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу (а.с.185-188) та в усних поясненнях в судовому засіданні.

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної ДПА у Закарпатській області позапланової виїзної документальної перевірки з питань взаєморозрахунків СП ТзОВ «Фішер-Мукачево»з ПП «Лілія»та впливу їх на достовірність нарахування бюджетного відшкодування ПДВ СП ТзОВ «Фішер-Мукачево»за період з 01.11.2005 р. по 30.06.2006 р., 27 жовтня 2006 року складено акт за № 785/23-01/22073637, яким, встановлено порушення позивачем п.1.8 ст.1, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.«а»7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»- завищення бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 23638 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 14 листопада 2006 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 00296340/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 23638 грн. за період з грудня 2005 р. по квітень 2006 р. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 11819 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та з акту перевірки, 31.10.2005 року УАП ТзОВ «Фішер-Мукачево»було укладено договір № 31 з ПП «Лілія»на поставку лісопродукції. На виконання умов договору ПП «Лілія»здійснювало протягом листопада 2005 р. –червня 2006 р. поставку половника букового. По факту відвантаження пиломатеріалів букових ПП «Лілія»виписувались податкові накладні, які зазначені на стор.8 акту перевірки (а.с.17) та які УАП ТзОВ «Фішер-Мукачево»було включено до податкового кредиту у відповідних періодах та в подальшому суми ПДВ за такими податковими накладними відображені в деклараціях як такі, що підлягають до відшкодування з бюджету.

Актом № 156 від 24.11.2005 р. (а.с.42) Мукачівською ОДПІ було анульовано з 24.11.2005 року свідоцтво платника ПДВ ПП «Лілія», як підприємства, що надавало протягом останніх двадцяти послідовних податкових місяців декларації, що свідчили про відсутність оподатковуваних поставок.

Тобто, ПП “Лілія” не є платником ПДВ з 24.11.2005 р., а, отже, у відповідності із п.п.7.2.4. п.7.2. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, з цієї дати у нього відсутнє право на складання податкових накладних.

Тому, висновок господарського суду про правомірність формування податкового кредиту позивачем на основі податкових накладних, виписаних ПП “Лілія” 15.11., 16.11. та 22.11.2005 р. на загальну суму 3227 грн. є правильним, оскільки, в даному періоді, ПП “Лілія” було зареєстроване як платник ПДВ, а податкові накладні виписані за цей період, є такими, що відповідають вимогам п.п.7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України “Про ПДВ”.

Що стосується застосування податковим органом штрафних санкцій, слід зазначити наступне:

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби, суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними у цьому підпункті документами, платник податку несе відповідальність у вигляді встановлених законодавством фінансових санкцій, нарахованих на цю суму податкового кредиту.

Включення до податкової декларації суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, без належного підтвердження є завищенням такого відшкодування і відповідно заниженням податкового зобов'язання платника податку.

Оскільки у таких випадках, відповідно до підпункту "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, до платника податку застосовуються штрафні санкції, передбачені підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 цього Закону.

Тобто, якщо внаслідок такого завищення отримано бюджетне відшкодування, платник податку визнається таким, що ухиляється від оподаткування, і до нього застосовуються санкції відповідно до законодавства.

Тому, в цій частині постанова господарського суду не відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, оскаржувану постанову слід  скасувати, прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити частково.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, п.п.6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Мукачівської ОДПІ задоволити частково.

Постанову господарського суду Закарпатської області від 25.12.2006 року у справі № 14/200 скасувати.

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № 00296340/0 від 14.11.2006 р. в частині  зменшення  позивачу бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 3227 грн та застосованих  штрафних санкцій, відповідно, в сумі 1613,50 грн.

В решті позовних вимог –відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст.211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

головуючий суддя                                                                Г.В. Орищин

судді                                                                                      О.П. Дубник

Г.Г. Якімець