ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

09 лютого 2007 р.                                                             Справа  № 5/428-А

За позовом:        Закарпатський державний університет м.Ужгород

До відповідача:  Ужгородської міської Ради м.Ужгород

Про  визнання нечинним рішення Ужгородської міської Ради 4 сесії 5 скликання №90 від 23.11.2006р. „Про відміну рішень міської ради”.

Суддя                О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:       Попова А.М. - представник

відповідача:  представник не з’явився

Розглянувши матеріали справи за позовом Закарпатського державного університету м.Ужгород до Ужгородської міської Ради м.Ужгород про визнання нечинним рішення Ужгородської міської ради 4 сесії 5 скликання №90 від 23.11.2006р.,

ВСТАНОВИВ:

Предметом судового позову у даній справі є вимога позивача про визнання нечинним рішення Ужгородської міської ради 4 сесії 5 скликання №90 від 23.11.2006р.

Даним рішенням орган місцевого самоврядування –відповідач у справі визнав нечинним Рішення Ужгородської міської Ради 11 сесії 3 скликання від 23.03.1999р. „Про загальний спортивно оздоровчий комплекс”, Рішення Ужгородської міської ради 21 сесії 4 скликання від 26.09.2003р. №112 (в частині переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу по вул..Підградській, 33) та Рішення Ужгородської міської Ради 27 сесії 4 скликання від 16.04.2004р. №282 „Про передачу у оперативне управління”.

Згідно з Рішенням Ужгородської міської Ради 11 сесії 3 скликання від 23.03.1999р. „Про загальний спортивно-оздоровчий комплекс”, фонд приватизації та управління майном міста Ужгород зобов’язано розробити механізм та передати плавальний басейн, спортивні споруди, що розташовані в мікрорайоні парку „Під замком”, які розташовані в м.Ужгороді по вул..Підградська, 33 на баланс Ужгородського державного інституту інформатики, економіки і права (правонаступником якого є позивач у справі) та закріпити за цим учбовим закладом прилеглу до парку територію.

Згідно з Рішенням Ужгородської міської ради 21 сесії 4 скликання від 26.09.2003р. №112 до переліків об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації включено вбудовані нежитлові приміщення по вул.Підградській,33 в м.Ужгороді.

Згідно з Рішенням Ужгородської міської Ради 27 сесії 4 скликання від 16.04.2004р. №282 „Про передачу у оперативне управління”, Управління майнової політики міста Ужгорода зобов’язано передати у оперативне управління Ужгородському державному інституту інформатики, економіки і права спортивний комплекс із стадіоном „Спартак” та залишки фундаментів і споруд та території парку по вул..Підградська, 33 в м.Ужгороді.

Пунктом 2 оскаржуваного рішення, відповідач зобов’язав Управління майнової політики міста прийняти на баланс від Закарпатського університету об”єкти по вул..Підградській, 33.

Відповідач письмових пояснень по суті заявленого позову та доказів на підтвердження обґрунтованості власного рішення не подав.

Повний текст Постанови складено 23.02.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов, виходячи з наступного:

Розпорядженням КМ України від 17.11.2004р. №843 на базі Ужгородського державного інституту інформатики, економіки і права було створено Закарпатський державний університет, який є правонаступником права та зобов’язань свого попередника і являється навчальним закладом, що фінансується за кошти державного бюджету.

Як вбачається із змісту оскаржуваного акту, Рішення Ужгородської міської Ради 4 сесії 5 скликання від 23.11.2006р. №90, яким продекларовано втрату чинності інших трьох актів цього ж органу місцевого самоврядування, було прийняте на підставі ч.1 ст.10 п.31 ч.1 ст.26, ст.59 та ч.5 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування”, ст..39 Закону України „Про власність” та ст.137 Господарського кодексу України.

Статтею 10, зокрема частиною 1 Закону України „Про місцеве самоврядування” проголошено право Ужгородської міської ради, зокрема, представляти територіальну громаду м.Ужгород. Таким чином, відповідач вправі приймати рішення з питань, що стосуються прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади м.Ужгород.

Сільські, селищні, міські Ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України та Законами України до їх відання.

Закон України „Про місцеве самоврядування, зокрема ст..26, визначає виключну компетенцію міської Ради, яку становлять питання, що можуть бути вирішені виключно на пленарних засіданнях.

Пунктом 31 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування” уповноважено орган місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях приймати рішення щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності.

За таких обставин, п.31 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування”, може бути правовою підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі повноважень по управлінню комунальним майном іншим органами місцевого самоврядування; делегування цим органам окремих прав власника, а не прийняття рішення щодо припинення дії адміністративного акту, яким комунальне майно передане на баланс навчального закладу.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве самоврядування” врегульовано механізм прийняття органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні рішень. Згідно з даною нормою права, акт органу місцевого самоврядування може бути зупинене протягом п’яти днів з моменту його прийняття сільським, селищним міським головою. Інших обставин зупинення дії акту органу місцевого самоврядування, ст..59 Закону України „Про місцеве самоврядування” не містить.

Таким чином, ст..59 Закону України „Про місцеве самоврядування” у спірній ситуації може бути застосована виключно в межах законодавчого визначення механізму прийняття акту органом місцевого самоврядування по формі, а не за змістом.

Стаття 60 Закону України „Про місцеве самоврядування” містить визначення комунальної власності, підстави набуття майна у комунальну власність та повноваження органу місцевого самоврядування здійснювати операції з цим майно, у тому числі і визначати його юридичну долю.

Таким чином, дана норма права може бути підставою для вилучення майна із оперативного управління чи господарського відання, однак не є нормою, на підставі якої може бути прийняте рішення про припинення дії іншого акту місцевого самоврядування.

Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі Рішення Ужгородської міської Ради 11 сесії 3 скликання від 23.03.1999р. „Про загальний спортивно оздоровчий комплекс”, Рішення Ужгородської міської ради 21 сесії 4 скликання від 26.09.2003р. №112 (в частині переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу по вул..Підградській, 33) та Рішення Ужгородської міської Ради 27 сесії 4 скликання від 16.04.2004р. №282 „Про передачу у оперативне управління” Управлінням майнової політики м.Ужгород було передане в оперативне управління Ужгородському державному інституту інформатики, економіки і права (правонаступником якого є Закарпатський державний університет) об’єкти спортивно-оздоровчого комплексу по вул..Підградській, 33 в м.Ужгороді.

Передане на баланс позивача майно, що є предметом даного судового дослідження, облікується у бухгалтерському обліку позивача, як основні фонди вищого навчального закладу, що фінансується за рахунок державного бюджету, згідно з Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 7 „Основні засоби” затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000р. №92.

Згідно із ст..63 Закону України „Про вищу освіту”, майно, що знаходиться у державній і комунальній власності і передане в оперативне управління вищому навчальному закладу державної і комунальної форм власності не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам і організаціям.

Окрім того, статтею 63 Закону України „Про освіту” накладено заборону на вилучення у державних навчальних закладів основних фондів, що перебувають на їх обліку.

Отже, зважаючи на викладене вище, оспорюване позивачем рішення, яким припинено дію актів органу місцевого самоврядування щодо передачі у оперативне управління позивача майна, прямо суперечить ст..63 Закону України „Про освіту” та ст..63 Закону України „Про вищу освіту”.

В частині визнання таким, що втратило чинність Рішення Ужгородської міської Ради 21 сесії 4 скликання від 26.09.2003р. №112, яким до переліків об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації включено вбудовані нежитлові приміщення по вул.Підградській,33 в м.Ужгороді, помилковість оскаржуваного акту відповідача підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2005р. та постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2006р.

Тому, приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що відповідачем у справі не доведено підставність і обґрунтованість рішення Ужгородської міської ради 4 сесії 5 скликання №90 від 23.11.2006р. „Про відміну рішень міської Ради” (ч.2 ст.71 КАС України), позовні вимоги позивача слід визнати такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Визнати нечинним у повному обсязі рішення Ужгородської міської ради 4 сесії 5 скликання №90 від 23.11.2006р. „Про відміну рішень міської Ради”.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                   О.С.Йосипчук