ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.2007
Справа №2-27/10132-2007А

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Сакський комбінат хлібопродуктів” (96500, м. Саки, шосе Новоселівське, 36, ідентифікаційний код 20727193)

До відповідача:  Сакської об’єднаної державної податкової інспекції (96500, м. Саки, вул. Курортна, 57)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Будівельно-виробниче підприємство „Строитель-Плюс” (м. Сімферополь, вул. Глинки/Ж. Дерюгіної, 57-в/2-а)

Про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Суддя господарського суду АР Крим Н. В. Воронцова

Секретар судового засідання Т. П. Топоріщева

представники:

Від позивача –  Могила Д. В., предст., дов. у справі

Від відповідача  –  Абсеметов З. Н., зав. юр. сект., дов. №1/9/10-00 від 09.01.2007 р.

Від третьої особи – Савченко В. А., предст., дов. від 01.08.2007 р.

Суть адміністративної  справи:

Відкрите акціонерне товариство „Сакський комбінат хлібопродуктів” звернулось до Господарського суду АР Крим з позовною заявою, в якій просить визнати нечинними акт №1080/23-01 від 06.07.2007 р., податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.07.2007 р. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.07.2007 р., які були винесені Сакською ОДПІ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Сакською ОДПІ було неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування по податковій декларації за квітень 2007 року на 161919 грн. та донараховано суму податкового зобов’язання з ПДВ за березень 2007 року на  суму 9630 грн., оскільки ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” не було допущено жодного порушення норм чинного податкового законодавства України. Так, позивач зазначив, що зменшення суми бюджетного відшкодування та донарахування податкового зобов’язання з ПДВ відбулося на підставі складеного ревізором акту візуального обстеження, в якому працівником Сакської ОДПІ був зроблений висновок про те, що будівельні роботи на території ВАТ „Сакський КХП” в с. Ярке не були проведені в повному обсязі. Позивач вважає, що вказані дії ревізорів, які не мають спеціальних пізнань в галузі будівництва, суперечать фактичним обставинам справи, Висновку фахівця Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в АР Крим №60 від 09.07.2007 р. і порушують закріплене чинним законодавством право платника податків на бюджетне відшодування.

Ухвалою ГС АР Крим від 20.07.2007 р. було відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Будівельно-виробниче підприємство „Строитель-Плюс”.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що в ході проведення виїзної позапланової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2007 року було виявлено завищення податкового кредиту на суму 171647 грн. в березні 2007 року. Так, відповідач зауважив, що під час візуального обстеження на території ВАТ „Сакський КХП” в с. Ярке працівниками Сакської ОДПІ було встановлено, що по складу №12 капітальний ремонт не проводився на суму 57486,00 грн., по складу №3 капітальний ремонт не проводився на суму 66782,00 грн., в складі №1 капітальний ремонт не проводився на суму 63571,00 грн., всього на суму 187839,00 грн., ПДВ – 37567 грн. Крім того, виконані роботи  с. Ярке були зняті з причини невиконання їх в грудні 2006 року в сумі 670400,00 грн., ПДВ – 134080,00 грн. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що ВАТ „Сакський КХП” завищило суму бюджетного відшкодування за квітень 2007 року на суму 161919 грн., а тому спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, та просить відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні, що відбулося 17.08.2007 р., третя особа надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 06.11.2006 р. між ВАТ «Сакський КХП» та БВП «Строитель-Плюс» був укладений договір підряду №450, на підставі якого третьою особою виконувалися будівельні роботи згідно з проектно-кошторисною документацією по ділянці ВАТ «Сакський КХП» в с. Ярке. БВП «Строитель-Плюс» повідомило, що всі будівельні роботи на території позивача в с. Ярке були завершені в грудні 2006 року, про що був складений та підписаний відповідний акт приймання виконаних підрядних робіт, а також виписана відповідна податкова накладна №6725 від 29.12.2006 р. на суму 2511000,00 грн. Третя особа вважає, що всі будівельні роботи за договором №450 від 06.11.2006 р. були виконані  БВП «Строитель-Плюс» в повному обсязі, підтверджуються належними доказами, через що вважає висновки Сакської ОДПІ необґрунтованими.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України вирішення спорів фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень віднесено до компетенції адміністративних судів. Згідно з ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки. Отже, спори щодо оскарження рішень органів державної податкової служби в Україні підсудні окружним адміністративним судам. Проте, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, в контексті зазначеного пункту слід виходити з підвідомчості відповідних справ господарським судам, як вона визначалась Господарським процесуальним кодексом України на дату набрання чинності КАС України. Зазначена позиція викладена в листі Вищого господарського суду України №01-14/195 від 02.04.2007 р. та в листі Верховного суду України від 30.03.2007 р. Таким чином, спори щодо оскарження рішень податкових органів підлягають розгляду господарськими судами України в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Відповідно до преамбули Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 р. цей Закон  визначає  платників податку  на  додану вартість, об'єкти,  базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування  операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 вказаного Закону бюджетне  відшкодування  - сума,  що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

П. п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України №168/97-ВР передбачено, що сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному   значенні суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума підлягає сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої  згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові періоди (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону якщо у  наступному податковому  періоді   сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку може прийняти самостійне  рішення  про зарахування  належної  йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення  податкових  зобов'язань  з  цього   податку   наступних податкових  періодів.  Зазначене  рішення відображається платником податку у податковій  декларації,  яку  він  подає  за  наслідками звітного  періоду,  в  якому  виникає  право  на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами  цієї  статті. При  прийнятті  такого  рішення зазначена сума не враховується при розрахунку  сум  бюджетного  відшкодування  наступних   податкових періодів (п. п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про ПДВ»).

На підставі вказаних положень Відкритим акціонерним товариством „Сакський комбінат хлібопродуктів” була подана до Сакської об’єднаної державної податкової інспекції податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2007 року з заявленою сумою бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 161919 грн.

Згідно з п. п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом  30  днів,  наступних   за   днем   отримання податкової  декларації,  податковий  орган проводить документальну невиїзну  перевірку  (камеральну) заявлених  у  ній   даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування  було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого  бюджетного відшкодування. Податковий  орган  зобов'язаний  у  п'ятиденний  термін після закінчення   перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Керуючись зазначеним правом, з 12.06.2007 р. по 03.07.2007 р. Сакською ОДПІ була проведена виїзна позапланова перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ВАТ „Сакський КХП” за квітень 2007 року, за результатом якої був складений акт №1080/23-01 від 06.07.2007 р.

Відповідно до положень п. 4.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової інспекції України №327 від 10.08.2005 р., позивачем були подані заперечення до акту перевірки, розглянувши які Сакською ОДПІ була надана письмова відповідь №5536/10/23-01 від 23.07.2007 р., якою були констатовані ті ж самі порушення, що були визначені в акті перевірки.

На підставі матеріалів перевірки на адресу позивача Сакською ОДПІ були спрямовані наступні податкові повідомлення-рішення:

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.07.2007 р. про визначення суми податкового зобов’язання ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” з податку на додану вартість у розмірі 9630 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3852 грн.;

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.07.2007 р., яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 161919 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 812 грн.

Оцінивши в сукупності представлені докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, вже було зазначено раніше, згідно з поданою позивачем до Сакьскої ОДПІ податкової декларації з ПДВ за квітень 2007 року та розрахунком бюджетного відшкодування сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, складає 161919 грн. Залишок від’ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду становить 162017 грн. (рядок 23 податкової декларації з ПДВ за квітень 2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, податкової декларації з податку на додану вартість ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” за березень 2007 р., сума податкових зобов’язань позивача з ПДВ складає 267944,00 грн. Вказаний факт не заперечується відповідачем по суті.

Однак, під час проведення перевірки правильності визначення податкового кредиту за березень 2007 року Сакською ОДПІ був зроблений висновок, що виконані позивачем будівельні роботи в с. Ярке не можуть бути віднесені до податкового кредиту в повному обсягу по податковій накладній №6725 від 29.12.2006 р., отриманої від БВП „Строитель-Плюс”, ПДВ по якій складає 418500,00 грн. В обґрунтування вказаного висновку відповідач посилається на акт візуального обстеження та пояснювальну записку директора ПП „Мельпром” Стуканова В. А., що орендує на території ВАТ „Сакський КХП” в с. Ярке складські приміщення та млин. Так, в пояснювальній записці зазначено, що будівельні роботи ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” на ділянці в с. Ярке проводило весною 2006 року. На підставі вищевказаного акту візуального обстеження та пояснювальної записки працівниками Сакської ОДПІ був зроблений висновок, що по складу №12 капітальний ремонт не проводився на суму 57486,00 грн., по складу №3 капітальний ремонт не проводився на суму 66782,00 грн., в складі №1 капітальний ремонт не проводився на суму 63571,00 грн., всього на суму 187839,00 грн., ПДВ – 37567 грн. Крім того, виконані роботи  с. Ярке були зняті з причини невиконання їх в грудні 2006 року в сумі 670400,00 грн., ПДВ – 134080,00 грн. Отже, всього, на думку відповідача, завищено податкового кредиту на суму 171647 грн. За таких обставин, позивачеві було донараховану суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 9630,00 грн. (171647 грн. – 162017 грн.) та зменшено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за квітень 2007 року на 161919 грн.

Проте, з цього приводу суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Як свідчать матеріали справи, 06.11.2006 р. між ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” (Замовник) та БВП „Строитель-Плюс” (Підрядник) був укладений договір підряду №450, п. 1.1 якого передбачено, що Підрядник зобов’язується за свій ризик виконати за завданням Замовника роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

Згідно з п. 1.2 Договору Замовник зобов’язується прийняти та оплатити цю роботу – ремонт складських приміщень в м. Саки та с. Ярке.

Ціна договору складає 2511 тис. Грн., включаючи ПДВ (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата за цим договором здійснюється після закінчення робіт.

П. 6.2 Договору передбачено, що виконані підрядником роботи приймаються Замовником на підставі підписаних актів виконаних робіт.

Відповідний акт приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2-в був підписаний сторонами в грудні 2006 року, з якого вбачається, що вартість підрядних робіт становить 2511000,00 грн.

На зазначену суму БВП „Строитель-Плюс” була виписана податкова накладна №6725 від 29.12.2006 р.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції Закону N 398-V від 30.11.2006 р.) податковий кредит звітного періоду  визначається виходячи  із  договірної  (контрактної) вартості товарів (послуг), але не  вище  рівня  звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної  ціни  на  такі  товари (послуги), та складається із сум податків,  нарахованих  (сплачених)  платником податку за ставкою, встановленою  пунктом  6.1  статті  6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом  такого  звітного  періоду  у  зв'язку  з:

- придбанням або  виготовленням  товарів  (у  тому числі при їх імпорті)  та  послуг  з  метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у  межах господарської  діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,   спорудженням)   основних   фондів (основних  засобів,  у  тому  числі інших необоротних матеріальних активів  та  незавершених  капітальних  інвестицій  в   необоротні капітальні   активи),  у  тому  числі  при  їх  імпорті,  з  метою подальшого використання  у  виробництві  та/або  поставці  товарів (послуг)   для  оподатковуваних  операцій  у  межах  господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається  дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого  (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені  податковими накладними  чи митними деклараціями (іншими подібними документами  згідно  з підпунктом  7.2.6  цього  пункту) (п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону).

Однак, позивачем були надані для перевірки договір підряду, акти здачі-прийняття виконаних робіт, податкові накладні та платіжні документи на перерахування контрагенту коштів за виконані роботи. Інших документів, необхідних для підтвердження права платника податків на податковий кредит, чинне податкове законодавство України не вимагає.

Суд звертає увагу на те, що договір підряду №450 від 06.11.2006 р. є дійсним, оскільки його недійсність у судовому порядку встановлена не була. У той же час, п.11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках — коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані  дотримувати Конституції  і  законів України,  інших  нормативних актів, прав та  охоронюваних  законом інтересів   громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної  податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права. Вказане положення кореспондується зі ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування і їх посадови особи зобов’язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством України, зокрема, ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, не передбачено право податкових органів зменшувати суми бюджетного відшкодування з ПДВ на підставі візуального огляду основних засобів платника податків з метою встановлення достовірності зазначених у первинних документах даних.

Так, п. 2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань отримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005 р., передбачено, що за кожним відображеним  в  акті  фактом  порушення податкового законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які  відображаються суб'єктом господарювання у податковій  та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі   періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі  виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на  конкретні  пункти  і  статті  нормативно-правових актів,  що порушені платником податків,  зазначити період (місяць, квартал,   рік)  фінансово-господарської   діяльності    платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення  посадових  осіб  суб'єкта  господарювання щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний  документ,  на  підставі якого  вчинено записи у   податковому   та бухгалтерському  обліку  (навести кореспонденцію рахунків операцій),  та інші докази,  що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних  документів  або  ненадання  для перевірки  первинних  та  інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.  При цьому  до  акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів;

- у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим  письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів,  що  підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті.

Причому, п. 1.1 зазначеного Порядку передбачено, що цей  Порядок  розроблено відповідно  до  вимог   Закону України  "Про  державну податкову службу в Україні" для застосування  посадовими  особами  органів  державної   податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових   та   позапланових   перевірок   з   питань   дотримання податкового,   валютного   та   іншого  законодавства,  суб'єктами господарювання - юридичними особами,  їх філіями,  відділеннями та іншими    відокремленими    підрозділами.

Отже, вказаним Порядком встановлено, що виїзна позапланова перевірка здійснюється лише на підставі первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, та, в разі їх відсутності, враховуючи письмові пояснення посадових осіб платника податку, відносно якого здійснюється перевірка.

Таким чином, суд вважає, що здійснюючи донарахування податкового зобов’язання з ПДВ та зменшуючи суму бюджетного відшкодування, без врахування первинних документів, лише на підставі акту візуального обстеження та пояснювальної записки посадової особи іншого платника податків, Сакська ОДПІ вийшла за межі своїх повноважень та діяла у спосіб, що суперечить Конституції України та Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

У той же час, суд звертає увагу на те, що згідно з наявним в матеріалах справи висновком №60 експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в АР Крим Барабанової В.І. вартість виконаних підрядником – БВП „Строитель-Плюс”, робіт на території ВАТ „Сакський комбінат хлібопродуктів” за грудень 2006 року складає 2541,508 тис. грн.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Письмовими доказами, відповідно до ст. 79 КАС України, є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин висновок спеціаліста №60 від 05.07.2007 р. розцінюється судом як належний письмовий доказ у справі.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається порушення позивачем норм податкового законодавства України. Іншого суду відповідачем не доведено, у той час як  ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При відсутності порушень позивачем норм податкового законодавства України застосування штафних (фінансових) санкцій не є правомірним.

Наявними в матеріалах справи документами, зокрема, податковими деклараціями з ПДВ, податковими накладними, платіжними документами тощо, підтверджується правомірність обчислення позивачем сум ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодуванню, в розмірі 161919 грн., через що вимоги Відкритого акціонерного товариства „Сакський комбінат хлібопродуктів” про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання нечинним акту перевірки №1080/23-01 від 06.07.2007 р. суд вважає за потрібне повідомити наступне.

Так, як вже було зазначено раніше, ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносить, у тому числі, спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до Роз’яснень Президії Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів” №02-5/35 від 26.01.2000 р. (з наступними змінами та доповненнями) акт державного чи іншого органу — це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт — це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкта (чи визначеного ними певного кола суб’єктів), якому вони адресовані.

П. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань отримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005 р., закріплено, що акт - службовий документ, який  стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи  позапланової перевірки  фінансово-господарської  діяльності  суб'єкта господарювання  і  є  носієм  доказової  інформації  про  виявлені порушення  вимог  податкового,  валютного  та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Отже, акт перевірки є лише службовим документом, на підставі якого податковий орган приймає відповідне податкове повідомлення-рішення (п. 4. 11 Порядку), а тому він не має  обов’язковий характер для суб’єктів господарювання та не породжує для платників податків жодних правових наслідків. Таким чином, спори щодо визнання нечинними актів перевірок не підвідомчі адміністративним судам в звязку з чим  суд ухвалою від 21.08.2007 р. закрив в цій частині провадження по  справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна   частина   постанови   суду   про   визнання нормативно-правового акта незаконним або таким,  що не  відповідає правовому акту вищої юридичної сили,  і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що  опублікуванню належить постанова суду,  яка виноситься по справі,  результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі  зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного  спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

Судовий збір у розмірі 3,40 грн. у порядку ч. 1 ст. 94, п. 1, 2 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, п. п. „б” п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Приймаючі до уваги викладене, ст. ст. 158 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Сакської об’єднаної державної податкової інспекції  №/0 від 13.07.2007 р.

3. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Сакської об’єднаної державної податкової інспекції  №/0 від 13.07.2007 р.

4. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 34740405) на користь Відкритого акціонерного товариства „Сакський комбінат хлібопродуктів” (96500, м. Саки, шосе Новоселівське, 36, ідентифікаційний код 20727193) 3,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Виконавчий лист видати після вступу постанови в законну силу за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.