ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
проспект Миру , 20                                                                                                                   тел.678-853
================================================================================
РІШЕННЯ

27 листопада 2007 року                                                                                     Справа № 8/275

За позовом: Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), пров.Шевченка 12, м.Київ, 01001 (Філія „Відділення Промінвестбанку в смт.Березна Чернігівської області”, вул.Радянська 1, смт.Березна, Менський район, Чернігівська область, 15622)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлях хлібороба”, с.Ушня, Менський район, Чернігівська область, 15676

Про стягнення 414045грн.98коп. за рахунок заставленого майна

Суддя Т.Г. Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача:  Руденко Ю.І. –начальник сектору юридичного забезпечення та безпеки банківської діяльності, довіреність пост. від 02.07.2007

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача 400000грн. боргу  по кредиту, наданому на підставі договору №355-2006 від 15.12.2006р., 13850грн.83коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, нарахованих за період з 01.06.2007р. п 31.08.2007р. включно, 127грн.15коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованої за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, 34грн. витрат за витяг з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна та 34грн. витрат на реєстрацію в Державному реєстрі звернення стягнення на заставне майно, шляхом звернення стягнення на майно, яке є предметом застави  відповідно до договорів застави №414-2006  та №415-2006 від 15.12.2006р.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав. В силу ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом брати участь у господарських засіданнях, суд вважає за можливе  розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки явка останнього в судове засідання обов’язковою не визнавалася.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, вислухавши пояснення та доводи представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2006 року між сторонами у справі укладений кредитний договір №355-2006, відповідно до умов якого позивач зобов’язувався надати позичальнику кредит у сумі 400000грн. з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 14 грудня 2007 року  зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18% річних.

В якості забезпечення зобов’язань позичальника за кредитним договором 15 грудня 2006 року між відповідачем та банком укладені договори застави №414-2006 та №415-2006, а також договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №4294.

За договорами застави №414-2006 та №415-2006 від 15.12.2006р. відповідач передав у заставу трактор МТЗ-82 заставною вартістю 15000грн., роздрібний металевий ангар заставною вартістю 45500грн. та картоплю „Сатурна” першої репродукції у кількості 50000кг, заставною вартістю 100000грн. За поясненнями представника позивача трактор МТЗ-82 заставною вартістю 15000грн. на момент вирішення даного спору реалізований відповідачем.

Предметом нотаріально посвідченого договору застави, є майно, зазначене у п.5 цього договору. Вищезазначена застава зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 09.01.2007 за № 4331765, про що свідчить наданий позивачем витяг від 05.01.2007р.  №15291213 (Запис 3).

Кредитні правовідносини, що виникли між сторонами договору, регулюються § 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк  зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 гл.71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.

В силу ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позичальнику кредиту банком підтверджується копією платіжного доручення №103 від 19.12.2006р., яким поповнено обігові кошти відповідача на суму 400000грн., що не суперечить п.2.3. кредитного договору.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору позичальник зобов’язався повернути кредит у кінцевий термін не пізніше 14 грудня 2007 року.

Проте, 18 липня 2007 року відповідачу направлено попередження за вих.№306 з вимогою до 28.07.2007р. достроково сплатити кредит в сумі 400000грн та проценти за користування кредитом в сумі 1620грн.69коп. з підстав порушення позичальником умов кредитного договору в частині сплати процентів за користування кредитом та збереження заставного майна, переданого позивачу в якості забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором. Факт отримання відповідачем 20.07.2007р. вимоги про дострокову сплату кредитної заборгованості підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення №1682 (а.с.26).

Аналіз кредитного договору №355-2006 від 15.12.2006р. свідчить про те, що дії позивача не суперечать умовам договору, а саме п.4.3.4.

Проте, відповідач у встановлений у вимозі термін кредитну заборгованість не погасив, у зв’язку з чим 30 липня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу на договорі застави №4294 від 15.12.2006р. вчинений виконавчий напис з пропозицією за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого майна, задовольнити вимоги позивача у сумі 400000грн. боргу по кредиту, 1620грн.69коп. заборгованості по процентах за період з 01.06.2007р. по 30.06.2007р. та 20грн.60коп. пені по процентах за період з 01.07.2007р. по 29.07.2007р. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3626.

Як вбачається з листа Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 26.11.2007р. №11-20/224-3 при виконанні виконавчого напису №3626 від 30.07.2007р. кошти не стягувались.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався своїм правом і звернув стягнення на предмет застави  на підставі виконавчого напису нотаріуса, який на день вирішення спору по суті знаходиться на виконанні в органах Державної виконавчої служби.  Тобто, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису позивач скористався своїм правом на отримання задоволення своїх майнових вимог за рахунок предмету застави.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільним кодексом України визначаються способи захисту порушеного права, в тому числі, виходячи із змісту ст.18 цього Кодексу,  вчинення виконавчого напису нотаріуса на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом, є одним із способів захисту цивільних прав.

Враховуючи, що по заяві позивача приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис №3626 від 30.07.2007р. на договорі застави,  яким звернуто стягнення на предмет застави, суд приходить до висновку, що позивачем обраний один із способів захисту його порушеного права. При цьому, як встановлено судом вище, виконавчий напис знаходиться на виконанні, позивачем не втрачена можливість отримати задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача за рахунок заставленого майна 400000грн. боргу по кредиту є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України проценти, які підлягають сплаті за позикою, виплачуються щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не передбачено договором. Згідно з п.3.4. кредитного договору відповідач зобов’язаний був  сплачувати  проценти за користування кредитом авансом щомісячно з 15 числа поточного місяця по останній робочий день звітного місяця, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється по день повного погашення на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховані проценти за користування кредитом після настання строку його повернення (28.07.2007р.), а також після вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки на день на день звернення позивача до суду з позовною заявою погашення кредиту не відбулося.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку за користування кредитом відповідачу нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 18147грн.95коп за період з 01.06.2007р. по 31.08.2007р. включно, які відповідачем частково погашені у сумі 4297грн.12коп.

Звертаючись до господарського суду із даним позовом позивач просить стягнути з відповідача за рахунок заставленого майна 13850грн.83коп. процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.06.2007р. по 31.08.2007р. включно.

Проте, аналіз розрахунку процентів свідчить, що позивачем до суми процентів включено 1620грн.69коп., які задоволені за виконавчим написом  №3626 від 30.07.2007р., що приводить суд до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в цій частині з мотивів, викладених вище у рішенні стосовно стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, на момент прийняття рішення матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача по процентах за користування кредитом у розмірі 12230грн.14коп., нарахованих за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно.

За приписами ст.ст.525,526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач зобов’язання по сплаті процентів належним чином не виконав, з нього підлягає стягненню 12230грн.14коп., нарахованих за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно.

За змістом п.5.3. кредитного договору за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов’язався сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

На цій підставі позивачем нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно в розмірі 127грн.15коп.

Враховуючи, що відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України пеня застосовується до несправних боржників у випадку порушення ними зобов’язання за договором, матеріалами справи підтверджується факт невиконання позичальником зобов’язань в частині своєчасної сплати процентів за користування кредитом,  суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано нарахована та заявлена до стягнення пеня, але вимоги позивача в цій частині задовольняються частково в сумі 106грн.55коп. за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, оскільки позивачем до суми пені включено 20грн.60коп., що задоволені за виконавчим написом №3626 від 30.07.2007р.

Відносини щодо застави майна, яке передається в забезпечення виконання зобов’язань, регулюються Законом України “Про заставу” та ст.ст.572-593 Цивільного кодексу України.

В силу ч.2 ст.590 Цивільного кодексу  України  заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов’язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз укладених між сторонами у даній справі договорів застави №414-2006 та №415-2006 від 15.12.2006р. свідчить, що в них містяться умови щодо права заставодержателя (позивача) звернути стягнення на предмет застави, зокрема в разі, коли в момент настання терміну виконання будь-якого зобов’язання, що випливає з кредитного договору, вказане зобов’язання заставодавцем  виконано не буде (п.2.1.8. договорів застави).

Виходячи із змісту ст.19 Закону України “Про заставу” та ч.2 ст.589 Цивільного кодексу України за рахунок заставленого майна можуть бути задоволені вимоги заставодержателя в повному обсязі, що  визначається на момент фактичного задоволення, в тому числі нараховані   відсотки, пеня, інші платежі, а також витрати, понесені у зв’язку із пред’явленням вимоги, якщо інше не зазначено в договорі застави.

За змістом п.1.1. договорів застави останніми частково забезпечуються вимоги позивача, що випливають з кредитного договору №355-2006 від 15.12.2006р. в частині повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати неустойки (пені, штрафу), а також відшкодування позивачу всіх збитків, понесених ним внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Крім цього, заставою забезпечені інші зобов’язанні, що виникають в силу договору застави.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання  повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.  Одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Враховуючи, що на момент вирішення спору відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості по процентах за користування кредитом та пені за несвоєчасну сплату процентів, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнути наявну заборгованість за рахунок заставленого майна по договорах застави №414-2006 та №414-2006 від 15.12.2006р., а саме: роздрібного металевого ангару заставною вартістю 45500грн. та картоплі „Сатурна” першої репродукції у кількості 50000кг, заставною вартістю 100000грн.

Таким чином, за рахунок заставленого майна  має бути погашено 12230грн.14коп. процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, 106грн.55коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованої за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, а також 34грн. витрат за витяг з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна, 34грн. витрат на реєстрацію в Державному реєстрі звернення стягнення на заставне майно, 124рн.05коп. держмита та 3грн.54коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині визначення розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, суд виходив з норм ст.49 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої в разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.15,18,525,526,549,589,590,1050, 1052,1054  Цивільного кодексу України, ст.19 Закону України “Про заставу”, ст.ст.49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В  И  Р  І  Ш  И В:

Позов  задовольнити  частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Шлях хлібороба”, с.Ушня Менського району (ідентифікаційний код 31948384, рах. №0428 в філії „Відділення Промінвестбанку в смт.Березна Чернігівської області”, МФО 353519) на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), пров.Шевченка 12, м.Київ  (ідентифікаційний код 21401105, рах. №290939024 в філії „Відділення Промінвестбанку в смт.Березна Чернігівської області, МФО 353519) 12230грн.14коп. процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, 106грн.55коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, нарахованої за період з 01.07.2007р. по 31.08.2007р. включно, 34грн. витрат за витяг з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна, 34грн. витрат на реєстрацію в Державному реєстрі звернення стягнення на заставне майно, а також 124рн.05коп. держмита та 3грн.54коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, звернувши стягнення на заставлене майно: роздрібний металевий ангар заставною вартістю 45500грн. та картоплю „Сатурна” першої репродукції у кількості 50000кг, заставною вартістю 100000грн., що є предметом застави по договорах застави №414-2006 та №415-2005 від 15 грудня 2006 року, укладених між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Шлях хлібороба”.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                               Т.Г.Оленич

03.12.07