ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.12.2007
Справа №2-16/8488-2007А

За позовом – Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (95017, м. Сімферополь, пр. Кірова, № 51-51/10а Одержувач : Державний бюджет  м. Сімферополя; 50070000, Банк  одержувача: Управління  Держказначейства  в АРК  м. Сімферополь, МФО 824026, , р/р 0002, Призначення платежу: *; ЄДРПОУ  платника; 50070000;01; 4% за незайняті  інвалідами  робочі  місця  за 2006 рік.

До відповідача  -   Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/б, , МФО 324430, р/р 0163 у ФКЦВ Промінвестбанку)

Про  стягнення  1 243 968,00  грн.

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання  Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача –   Свінобоєва О.С. – пров. фах. відділу, дов. № 04-5/5  від 10.01.2007 року

від відповідача – Сіроткіна О.М. – нач. Юр. відділу, дов. № 220-Д від 01.06.2007 року

Суть  спору: Позивач – Кримське республіканське  відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь звернувся до господарського суду АРК з адміністративним позовом до відповідача   Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» м. Сімферополь  про   стягнення з останнього 1 243 968,00  грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  відповідач  повинен був  забезпечити у 2006 році працевлаштування  інвалідів  на 243 робочих місцях однак  фактично у 2006 році працювало 155  інвалідів,  у зв’язку з чим відповідач повинен сплатити позивачеві штрафні санкції  у розмірі 1 243 968,00  грн.

Відповідач   проти задоволення позову заперечує,  вказує, що  зобов’язання  підприємства  по утворенню  робочих місць  для інвалідів  не супроводжується  його зобов’язанням  підбирати, працевлаштовувати  інвалідів  на  утворені  робочі місця. Таке зобов’язання  покладені на  органи працевлаштування , та вказує, що  неповідомлення органів працевлаштування інвалідів  про кількість  робочих  місць не дає  правових  підстав для стягнення з відповідача  штрафних санкцій.

Після  вияснення  усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося   06.12.2007 року.

Після закінчення дебатів  сторін, суд  віддалявся  для  ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши  матеріали справи та дослідивши  письмові докази, а також заслухавши  представника позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Матеріалами справи встановлено, що Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів діє відповідно затверджених на підставі ст. 10 та ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001р. та Положення  про Фонд України соціальної захищеності інвалідів затв. Постановою КМУ № 92 від 18.07.91р.

Абзацом  4 част. 3 вказаного Положення Фонд України соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням до бюджету коштів від підприємств (об’єднань), установ и організацій, які не  забезпечують установлених  нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік за формою № 10-ПІ, затвердженим наказом Міністерства праці України від 10.02.2007 року № 42, відповідач визначив норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на рівні 155 місць. Зазначив середньооблікову чисельністю штатних працівників облікового складу що працювали у 2005р. –6087 осіб, із них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність –155, розмір фонду оплати праці штатних працівників на рівні 86048 тис. грн., розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника –14136 грн. (аркуш справи 5).

Частиною 1 статті 20 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно пунктів 3, 4, 5, Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001р. №1767 (далі - Порядок), підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленої нормативом сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції, які перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. На підприємствах, де працює більш як 15 чоловік, суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, а на підприємствах, де працює від 8 до 15 чоловік, - у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному  підприємстві за  кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до частини 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. № 314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 вищенаведеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відсутність вакансій робочих місць для інвалідів відповідно до квоти та рішень спеціалізованої комісії щодо акредитації місць працевлаштування інвалідів, свідчать про відсутність у 2006 році фактично створених робочих місць для працевлаштування інвалідів, а відповідно і про невиконання відповідачем покладеного на нього Законом обов’язку створити такі робочі місця для працевлаштування інвалідів, що є порушенням у сфері господарювання.

Таким чином, здійснювати функції контролю за своєчасним і повним отриманням коштів бюджетом неможливо без вживання і стягнення Фондом штрафних санкцій   підприємств (об'єднань), установ, організацій, які не забезпечують встановлених нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, якщо ними добровільно не сплачуються у відповідне відділення Фонду штрафні санкції за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом (Практика Верховного Суду України,  справа №4292/1-36 постанова від 05.01.2003р.).

Пунктом 11 Порядку встановлено, що у разі несплати штрафних санкцій в установлений  термін відділення Фонду вживають заходів щодо  їх  стягнення  у  судовому порядку.

Посилання відповідача на те, що Фонду не надано права приймати рішення щодо застосуванні адміністративно-господарських санкцій є неспроможним з огляду на наступне.

У поданому звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік за формою      № 10-ПІ (аркуш справи 5), відповідач самостійно зазначив у ньому норматив для працевлаштування інвалідів, що свідчить про його обізнаність та вказує на обов’язок у добровільному порядку сплатити суму самостійно визначених санкцій.

Відтак, штрафні санкції, за не створення Відкритим акціонерним товариством „Крименерго”  у 2006 році 88 (243-155) робочих місць для інвалідів становлять суму 1 243 968,00 грн. (14 136,00 грн. - середньорічна заробітна  плата штатного робітника х 88 місць – кількість робочих місць не зайнятих  інвалідами), яка і підлягає стягненню з відповідача.

Контроль за своєчасним і повним надходженням штрафних санкцій   від  підприємств, які не забезпечують нормативу робочих місць, здійснюють відділення   Фонду відповідно до законодавства. У разі несплати штрафних санкцій  в установлений термін, відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Штрафні санкції у Фонд соціального захисту інвалідів обов’язкові  до сплати і здійснюються  в безперечному порядку, незалежно від фінансового стану  підприємства і наслідків фінансово – господарської діяльності, тому що згідно до ЗУ «Про державний бюджет», є складовою частиною державного бюджету України і стягуються в дохід держави.

Аналогічна підстава вказана у п.1.1 ст. 29 Бюджетного кодексу України , якою визначена , що до составу доходів Державного бюджету України включаються доходи, що надходять згідно закону України “ Про основи соціального захисту інвалідів в України”.

Що стосується доводів  відповідача  про застосування  приписів  ст. 21 Закону України «Про  електроенергетику»  яка регламентує  особливості  умов праці  в електроенергетиці,  утворення робочих  місць  для працевлаштування  інвалідів  проводиться  підприємством електроенергетики  в розмірі  4 %  чисельності  робітників, зайнятих  в непромисловому  виробництві ,  то суд до уваги  їх  не приймає, оскільки до 22.06.2005 року Закон України «Про електроенергетику»  від 16.10.1997 року  № 575/97-ВР  передбачав  пільгове створення  на підприємствах  електроенергетики  робочих місць  для інвалідів, що пов’язане  з важкими і шкідливими   умовами праці на даних  підприємствах.

Верховною Радою України  31.05.2005 року  прийнятий Закон України « Про внесення  змін до Закону України «Про основи  соціальної захищеності  інвалідів  в Україні» № 2602-ІV,  який  набув чинності  з моменту  його публікації (22.06.2005 року  № 25, Відомості Верховної ради України).

Законом  України № 2602-ІV  встановлено, що  норматив  робочих місць, призначених  для працевлаштування інвалідів,  порядок його встановлення  визначаються виключно  цим Законом. Якщо  іншими законами встановлюються  нормативи  робочих  місць, призначених  для працевлаштування  інвалідів, або  порядок  їх встановлення, відмінні  від  зазначених у цьому Законі, застосовуються  положення цього Закону.

Таким чином,  на цей  час  норматив робочих місць, призначених  для працевлаштування  інвалідів  визначається  виключно  ст. 19 Закону України «Про основи   соціальної  захищеності інвалідів в Україні»  та обчислюється  виходячи з  середньооблікової  кількості  штатних  працівників  облікового складу.

Як вбачається з приписів  Закону України «Про основи   соціальної  захищеності інвалідів», то вказаним  законом не  передбачений  причинно – послідовний зв'язок  між діями  або  бездіяльністю  відповідних  державних  фондів по здійсненню заходів  по працевлаштуванню  інвалідів  та  обов’язком  підприємств  створити  робочі  місця  для інвалідів (виконати норматив).

В законі не вказано, що у разі  своєчасної  звітності  в центр  зайнятості  за формою 3 –ПН, відсутності на обліку  в центрі  зайнятості  інвалідів  або  у разі  їх  не направлення  на  підприємство, воно  звільняється  від  обов’язку  сплатити  самостійно  встановлену  суму   санкцій.

Відповідно до  ст.ст. 19,20  Закону  вбачається, що санкція  має  компенсаційну   форму  за  невиконання  нормативу, оскільки  згідно  зі ст. 20  Закону суми   санкцій  використовуються  Фондом  для фінансування  соціальних  витрат  на професійне  навчання  непрацюючих   інвалідів, видачу  підприємствам   цільових  кредитів  на  створення  робочих  місць  для інвалідів, надання  фінансової  допомоги  на здійснення  заходів  по   соціальній,  трудовій, фізкультурно – оздоровчій та професійній  реабілітації  інвалідів та у  суб’єкта  підприємницької  діяльності  є  альтернативний обов’язок – або  виконання  нормативу  шляхом працевлаштування  інвалідів  або сплата  адміністративно – господарських  санкцій. Це  опосередковано  підтверджується   формою звітності  № 10-ПІ, відповідно  якої  підприємство  самостійно  визначає  собі  суму  коштів, що  підлягає  сплатити  за невиконання нормативу.

Крім того,  відповідач  надав  додаткову звітність  «Звіт  про зайнятість  та  працевлаштування  інвалідів  за 2006 рік»  де вказано  середньооблікова   чисельність  штатних  працівників  облікового  складу , осіб непромислової  сфери  складає  фактично  за рік 103  чоловіка   з них   інвалідів  7, а  повинно бути  4, в той час   відповідно звіту  про зайнятість  і працевлаштування  інвалідів  за 2006 рік за формою № 10 -  ПІ , затвердженою наказом  Мінпраці  України  10.2.2007 року № 42 середньооблікова  чисельність  штатних  працівників облікового складу  складає 6087  чоловік,  з  них : середньооблікова  кількість  штатних  працівників, яким відповідно до  чинного законодавства  встановлена  інвалідність  складає 155  осіб, а по нормі  243  чоловіка  повинні працювати  на робочих  місцях, створених  відповідно до вимог  ст. 19 Закону України «Про основи  соціальної захищеності  інвалідів в Україні» , що свідчить про прийом до промислової  сфери  в значному  ступені   ніж в непромислову .

При вказаних обставинах  суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ч. 4 ст. 94 КАС України  судові витрати, здійснені позивачем - суб’єктом владних повноважень, з відповідача не стягуються.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 06.12.2007 р.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 14.12.2007 року .

На підставі викладеного, та керуючись ч.4 ст.94,  ч.ч 1-3 ст. ст.160,162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/б, , МФО 324430, р/р 0163 у ФКЦВ Промінвестбанку) до Державного бюджету  м. Сімферополя; 50070000, Банк  одержувача: Управління  Держказначейства  в АРК  м. Сімферополь, МФО 824026, , р/р 0002, Призначення платежу: *; ЄДРПОУ  платника; 50070000;01; 4% за незайняті  інвалідами  робочі  місця  за 2006 рік   заборгованість   в сумі 1 243 968,00  грн.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного господарського суду через  господарський суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня її проголошення, з  подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.