СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.07                                                                                 Справа № 2/478.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Укренерговугілля» в особі Луганської філії, м. Луганськ

до 1 відповідача –Державного підприємства «Шахта «Матроська», м. Лисичанськ Луганської області

2 відповідача -  Відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 20575 грн. 85 коп.

у присутності представників сторін:

від позивача –Лавренюк І.Л., дов. від 08.09.05 № 2579, після закінчення перерви не  прибув           ( явка обов’язкова),

від 1 відповідача –Жигарева О.В., дов. від 04.01.06 № 9, після закінчення перерви не  прибув           ( явка обов’язкова),

від  2 відповідача – Сухаревська К.Ю., дов. від 03.10.06 № 13,

відповідно до вимог ст. 77 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 17.01.07 по 23.01.07,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем  заявлено вимогу про стягнення з 1 відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 19850 грн. 18 коп.  та реактивну електроенергію у сумі 725 грн. 67 коп., згідно договору на поставку електроенергії від 03.02.04 № 53.

1 Відповідач відзивом на позовну заяву від  05.10.06 № 220 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що 11.10.05 у Єдиному державному реєстрі було внесено запис про припинення діяльності підприємства за рішенням власника.  Заборгованість яка існує за ним перед позивачем у справі була передана ВАТ “Лисичанськвугілля” на підставі договору поручительства від 02.03.06 № 56.

Заявою від  06.10.06 б/н, яка надана у порядку ст. 22 ГПК України, позивач просить збільшити розмір позовних вимог та стягнути з 1 відповідача заборгованість у сумі 21069 грн. 90 коп.

2 Відповідач відзивами на позовну заяву від б/д, б/н, від 21.12.06 № 01/1-1870 , від 22.01.07 № 01/1-58 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що майно ВАТ «Лисичанськвугілля»знаходиться у податковій заставі та відповідно до припису ДПІ у м. Лисичанську від 17.04.06 № 4789/24 накладено заборону на здійснення операції по переводу боргу на суму 60531 грн. 22 коп. відповідно до п.п. 8.6.1 п.8.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Крім того, він зазначив, що строк дії договору поруки відповідно до п.6.1 від 02.03.06 № 53 сплинув 01.04.06.

Заявою від 17.01.06, у порядку ст. 22 ГПК України, позивач уточнив позовні вимоги змінив підставу позову та просить стягнути з 2 відповідача заборгованість у сумі 21069 грн. 90 коп. згідно договору поручительства від 02.03.06 № 56 , який укладений між ДП «Укренерговугілля»в особі Луганської філії, м. Луганськ, ДП «Шахта «Матроська», м. Лисичанськ та ВАТ «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали суд  прийшов до наступного.

Заяву позивача щодо уточнення та збільшення розміру позовних вимог задовольнити. Позовними вимогами слід вважати: стягнення з 2 відповідача заборгованість за активну та реактивну електроенергію у сумі 21069 грн. 90 коп. , згідно договору поручительства від 02.03.06 № 56.

Між  Державним підприємством «Укренерговугілля»в особі Луганської філії  /позивач у справі/, Державним підприємством «Шахта «Матроська»/1 відповідач у справі/, Відкритим акціонерним товариством «Лисичанськвугілля»/2 відповідач у справі/ було укладено договір поручительства від 02.03.06 № 56, за умовами якого «Поручитель»/ ВАТ «Лисичанськвугілля»/ зобов’язується солідарно відповідати перед «Кредитором»/ДП «Укренерговугілля/ за виконання «Боржником»/ДП «Шахта «Матроська»/ зобов’язань по оплати вартості електроенергії строком до 01.04.06, яка спожита згідно договору на споживання електроенергії від 03.02.04 № 53, який укладений між «Кредитором»та «Боржником».

Відповідно до п.2.1 договору 2 відповідач, у разі невиконання 1 відповідачем зобов’язань перед позивачем за договором від 03.02.04 № 53, зобов’язується виконати грошове зобов’язання протягом 5 днів з моменту отримання вимоги про оплату від позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 1 відповідачем після укладення договору поручительства було частково виконано зобов’язання перед позивачем на суму 39461 грн. 32 коп., що підтверджено платіжними дорученнями.

На виконання умов п.2.1, укладеного договору позивачем було надіслано на адресу 2 відповідача вимоги-рахунки про оплату заборгованості за активну та реактивну електроенергію № 53 від 29.03.06 та № 53Р від 29.03.06 на загальну суму 19850 грн. 18 коп. заборгованість за активну електроенергію, 725 грн. 67 коп. заборгованість за реактивну електроенергію, які 2 відповідачем було отримано, про що свідчить підпис повноважного представника підприємства про отримання рекомендованої пошти з повідомленням.

Оскільки 2 відповідачем заборгованість за активну та реактивну електроенергію до наступного часу не сплачена, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

2 відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається із копії свідоцтва про державну реєстрацію ДП «Шахта «Матроська»,  що 11.10.05 державним реєстратором внесено запис про припинення діяльності підприємства за рішенням власника. Відповідно до ст. 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб’єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації або ліквідації. Частиною 5 ст. 111 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа вважається ліквідованою з дня внесення у Єдиний державний реєстр запису про його припинення, тому  відповідно до п. 6 ст. 80 ГПК України, провадження у справі у відношенні 1 відповідача підлягає припиненню.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо у цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Посилання 2 відповідача на відсутність узгодження даного договору з боку ДПІ у м. Лисичанську  заслуговує на увагу, оскільки відповідно п.п 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00 № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків, активи якого знаходяться у податковій заставі не мають права здійснювати операції без письмового узгодження з податковим органом, які визначені пунктом «б»по використанню об’єктів нерухомого та рухомого майна, майнових або немайнових прав, а також грошових коштів для здійснення прямих або портфельних інвестицій, а також цінних паперів, які посвідчують відношення боргу, надання гарантій, поручительств, уступки права вимоги та переводу боргу, виплату дивідендів, розміщення депозитів та надання кредитів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: припису  ДПІ  у м. Лисичанську за № 4789/24 від 17.04.06 «Про заборону проведення фінансово-господарської операції»відповідно до якого вона забороняє здійснення операції по переводу боргу у сумі 60531грн. 22 коп., тобто на усю суму договору поручительства від 02.03.06 № 56, тому сторонами не додержано вимог п.п 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00 № 2181-ІІІ та неотримано від ДПІ у м. Лисичанську дозволу на право укладення договору поручительства від 02.03.06 № 56.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (стронами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечить актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд вважає необхідним, керуючись своїм правом, передбаченим п. 2 ст. 83 ГПК України щодо виходу за межі позовних вимог,  визнати недійсним договір поручительства від 02.03.06 № 56, який укладений між ДП «Шахта «Матроська», м. Лисичанськ, ДП «Укренерговугілля»в особі Луганської філії, м. Луганськ та ВАТ «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ з моменту укладення.

За таких вимог  у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням судових витрат на позивача.

На підставі викладеного, керуючись  ст. ст.  44, 49, 77, п.6.ст. 80, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в:

1. Визнати недійсним договір поручительства від 02.03.06 № 56, який укладений між ДП «Шахта «Матроська», м. Лисичанськ, ДП «Укренерговугілля»в особі Луганської філії, м. Луганськ та ВАТ «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ з моменту укладення.

2. У  задоволенні позовних вимог відмовити.

3.          Судові витрати покласти на позивача.

4.          У відношенні 1 відповідача –Державного підприємства «Шахта «Матроська», м. Лисичанськ провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –29.01.07

Суддя                                                                                           О.О. Седляр