ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"12" грудня 2007 р.
справа № 20-9/266

За позовом   Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ПЗУ Україна”

до  Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Борисов В’ячеслав Вікторович

про стягнення  24 990,00 грн.

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

від позивача –не з’явився,

від відповідача –Злобін А.А., довіреність  № 3567/0/2-07  від 12.03.2007;

від третьої особи - не з’явився.

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство “Страхова компанія “ПЗУ Україна” звернулось до господарського суду міста Севастополя  з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” про стягнення  24 990,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він відповідно до Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс                   № ВА/2127342 від 20.04.2005), який був укладений між Відкритим акціонерним товариством “Страхова компанія “ПЗУ Україна” та Відкритим акціонерним товариством “Енергетична компанія “Севастопольенерго”, на підставі страхового Акту № ВА.2127342.L01                          від 13.09.2005 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із Звіту                 № 47 здійснив виплату страхового відшкодування  на користь Петрисько О.С.  у розмірі               24 990,00 грн. та в порядку регресного позову просить стягнути з відповідача 24 990,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 22.10.2007 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – водія Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” Борисова В’ячеслава Вікторовича.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 48660), в якому він проти позову заперечує, вважає, що вина відповідача в дорожньо-транспортної події (далі - ДТП) відсутня, просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, 21.11.2007 надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа в судове засідання не з’явилася, про причини неявки в судове засідання не повідомила, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд

встановив:

29.06.2005 року о 14 годин 30 хвилин на об’їзній автодорозі м. Інкерман відбулася дорожньо-транспортна подія, за участю водія Борисова В.В., який керував автомобілем «ГАЗ-52 ТВГ-15», держномер 3310 КРТ та водія Петрисько О.С., який управляв автомобілем «Опель», держномер 476-72 КТ КС.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «ГАЗ-52 ТВГ-15», держномер                  3310 КРТ під час ДТП знаходився під керуванням Борисова В.В., на підставі подорожнього  листа № 702354, виданого ВАТ “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (а.с.61).

Постановою Ленінського районного суду міста Севастополя від 08.07.2005 по адміністративної справі № 3-6391/05 Борисов В.В. визнаний винним в здійсненні ДТП, що призвело до зіткнення з транспортним засобом під управлінням Петрисько О.С. (а.с. 27).

На підставі Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ВА/2127342 від 20.04.2005), який був укладений між Відкритим акціонерним товариством “Страхова компанія “ПЗУ Україна” та Відкритим акціонерним товариством “Енергетична компанія “Севастопольенерго”, також на підставі страхового Акту № ВА.2127342.L01 від 13.09.2005 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із Звіту № 47 позивач  здійснив виплату страхового відшкодування  на користь Петрисько О.С.  у розмірі  24 990,00 грн. (а.с. 47), який визнаний потерпілим у ДТП.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхових виплат у порядку регресного позову.

Суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.2004,  тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична  або  фізична  особа  відшкодовує шкоду,  завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Постановою Ленінського районного суду міста Севастополя встановлена вина Борисова В.В. у ДТП, який є третьою особою за даним позовом.

Згідно вимоги ст.35 ГПК України, постанова у справі про адміністративне правопорушення, обов'язкова для господарського суду у відношенні фактів, які встановлені судом та мають значення для вирішення спору.

Дослідивши постанову суду по адміністративної справі, суд визначив, що постановою Ленінського районного суду міста Севастополя від 08.07.2005 встановлено, що транспортний засіб, яким керував Борисов В.В. під час ДТП, належить                                     ВАТ “Севтеплоенерго” (а.с. 27). Борисов В.В. на момент ДТП був працівником                       ВАТ “Севтеплоенерго”., Борисов В.В. визнаний винним у ДТП.

Таким чином не підлягає доказуванню факт вини у ДТП водія Борисова В.В., який не є відповідачем по справі та до якого в даній справі позивач не висуває вимог (додаткові пояснення позивача б/н від 21.11.2007).

З урахуванням вимог статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 38 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності” власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно частини 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України  юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Посилаючись на постанову суду від 08.07.2005 позивач не звернув уваги на те, що при розгляді адміністративного позову за результатами ДТП Ленінським районним судом міста Севастополя встановлено, що водій Борисов В.В. є працівником                                       ВАТ “Севтеплоенерго” та транспортний засіб а/м марки «ГАЗ-52 ТВГ-15», держномер 3310 КРТ належить ВАТ “Севтеплоенерго” на праві приватної власності. Таким чином постанова  суду не може бути визнана судом як доказ вини відповідача –ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”.

Згідно зі ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не має та не надав суду доказів того, що ДТП у відповідності з п.п. “г” п. 3.1.1 ст. 38 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності” визначена у встановленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу Правилам дорожнього руху та того, що відповідальність за це повинен був нести ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”.

Крім того, відповідач надав суду докази, які підтверджують належний стан транспортного засобу на момент виїзду з гаражу та випадковий характер несправності, що призвела до ДТП (подорожній лист № 702354 від 29.07.2005). Також постановою суду                від 08.07.2005 вина Борисова В.В. в ДТП признана, однак відповідачем за даним спором є ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”, а не Борисов В.В.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ПЗУ Україна” такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.  В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                                                           С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 27.12.2007

Розсилка:

1.          позивач- ВАТ “СК “ПЗУ Україна”( 65026, м. Одеса, вул. Щепкіна, 3, офіс 4)

2.          відповідач - ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”(99040 м. Севастополь, вул Хрустальова, буд. 44)

3.          третя особа - Борисов В’ячеслав Вікторович (99040, м. Севастополь, пр. Генерала Острякова, б. 94 кв. 75)

4.          справа

наряд