ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10 грудня 2007 р.                                                                                      Справа  № 17/216

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні справу за участю представників:

позивача –Кудрич С.О., Курта Г.І., представник за довіреністю;

відповідача – не з’явився

розглянув справу за позовом контрольно–ревізійного управління в Закарпатській області, м. Ужгород до головного державного спеціалізованого агропромислового підприємства „Закарпатагроліс”, м. Ужгород

СУТЬ СПОРУ: про зобов’язання виконати вимогу від 25.09.2007р. № 07-07/4697

Позивач звернувся до суду з  даним позовом з посиланням на приписи п. 10 ст. 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, оскільки відповідачем не виконано зазначену вимогу щодо усунення порушень виявлених у результаті ревізії. У ході судового розгляду позивач листом від 5.12.07 уточнив позовні вимоги, сформулювавши їх наступним чином:

а) стягнути з відповідача до державного бюджету 40329, 44 грн. коштів спрямованих на виплату матеріальної допомоги працівникам;

б) відшкодувати філії „Тячівдержспецлісгосп” за рахунок винних осіб суму 130995, 77 грн. коштів спрямованих на виплату заробітної плати понадштатним працівникам;

в) відшкодувати філії „Береговодержспецлісгосп” за рахунок винних осіб нестачу основних засобів на суму 12036, 15 грн., з якої 4039 грн. перерахувати до державного бюджету;

г) зобов’язати головного бухгалтера оприбуткувати по бухгалтерському обліку відповідача матеріали лісовпорядкування отримані від Львівської державної лісовпорядкувальної експедиції на суму 1105500 грн.;

д) зобов’язати посадових осіб вжити заходів щодо відшкодування збитків нанесених лісовому господарству самовільними рубками лісу на території філій відповідача на суму 30482, 27грн.;

е) директору відповідача вжити заходів до суб’єктів господарювання щодо відшкодування ними вартості лісопродукції на суму 740 грн.;

ж) зобов’язати посадових осіб філій відповідача вжити заходи до підрядних організацій щодо повернення ними зайво отриманих державних коштів внаслідок завищення вартості виконаних робіт по розробці лісосік, в т. ч.: філіям – „Тячівдержспецлісгосп” - 19998,36 грн.,  „Береговодержспецлісгосп” -  2094,13 грн.;

з) оприбуткувати по бухгалтерському обліку філії „Береговодержспецлісгосп” лишки основних засобів на суму 9450 грн.

Представники позивача наполягають на задоволенні зазначених вимог, які становлять  предмет позову, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач всупереч вимог суду викладених в ухвалах по справі від 11.10.07, 30.10.07, 20.11.07р. письмового відзиву на позов  та документального обгрунтування заперечень проти позовних вимог не подав та не забезпечив участі уповноваженого представника у судовому засіданні, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

За наведених обставин спір вирішується за наявними у матеріалах справи документами у порядку ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в частині  стягнення з відповідача до державного бюджету коштів на суму 40329,44 грн., в іншій частині позовних вимог –провадження в адміністративній  справі належить закрити.

При цьому суд виходив з наступного.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється  на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Це ж положення щодо права суб’єктів владних повноважень на звернення до суду  зазначено у ст. 104 КАС України. Таким чином, КАС України встановлено, що позов до суду суб'єктом владних повноважень може бути пред'явлений лише у випадках, встановлених законом.

Суб'єкт владних повноважень за змістом п. 7 ст. 3 КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне контрольно-ревізійне управління України, затвердженого Указом Президента України від 28.11.2000р. № 1265 (далі - Указ), п. 1 Положення про Головне контрольно-ревізійне управління України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.07 № 884 (далі –Постанова № 884), п.1.1 Положення про Контрольно-ревізійні управління в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затвердженого наказом ГоловКРУ від 9.01.01 № 111 (далі - Положення) Головне контрольно-ревізійне управління України –є центральним органом виконавчої  влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України; контрольно-ревізійні управління в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі є органами виконавчої влади, входять до складу органів державної  контрольно-ревізійної служби та підпорядковуються ГоловКРУ.

За приписами ст. 2 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” (далі - Закон) та змістом вищенаведених актів  головним завданням контрольно-ревізійної служби (далі - КРС) є здійснення державного фінансового  контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов’язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб’єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі –підконтрольні установи).

Державний фінансовий контроль реалізується КРС через проведення, зокрема, державного фінансового аудиту та інспектування. Інспектування відповідно до приписів постанов  Кабінету Міністрів України від 20.04.06 № 550 „Про затвердження Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою” (далі – Постанова № 550)  здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи.

Органи КРС наділені правами щодо підконтрольних установ, їх керівників та службових осіб  під час здійснення інспектування та за його наслідками. Так, за результатами ревізій    згідно приписів п.п. 8, 10 ст. 10 Закону передбачено право звернення органів КРС до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів допущених підконтрольними установами, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних підконтрольними установами за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.  Такі ж норми щодо права звернення органів КРС до суду  містяться в Постанові № 550 (п. 50) та Положенні (п.п.  3.1.10, 3.1.12).

Крім того, за змістом Закону, Постанови № 550 та Положення  органам КРС надано повноваження на вжиття заходів для забезпечення  притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників  підконтрольної установи винних у допущенні порушень; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Таким чином, спірні відносини сторін у даній справі - позивача як суб’єкта владних повноважень, контролюючого органу (далі - управління) та відповідача як  суб’єкта господарювання державного сектора економіки, підконтрольної установи (далі - підприємство), - стосуються питань здійснення державного фінансового контролю  фінансово-господарської діяльності підприємства, тому регулюються приписами вищенаведених нормативних актів. При цьому, в порядку адміністративного судочинства належить розглядати позовні вимоги в частині заявленій в інтересах держави до відповідача як суб’єкта господарювання, в частині позовних вимог зазначених у п.п. „б”-„з” описової частини даної постанови, які заявлені стосовно керівників, інших посадових, службових осіб відповідача  та його структурних підрозділів,  провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки їх не належить розглядати в порядку адміністративного  судочинства.

Матеріалами справи, зокрема, актом від 12.07.07р. № 07-07/27 „Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності головного державного спеціалізованого агропромислового підприємства „Закарпатагроліс” за 2005-2006рр. та 1-й квартал 2007р.”, вимогою позивача (повторною) від 25.09.07 № 07-07/4697 „Про усунення недоліків та порушень”, листами відповідача від  31.07.07 № 01-2/14, від 25.09.07 № 01-1-/61,  листом позивача від 5.12.07 № 07-25-12/6224,  встановлено наступне.

Позивачем на виконання своїх повноважень та відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи на ІІ-й квартал 2007р. з відома керівника відповідача та в присутності його головного бухгалтера проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача як підприємства державної форми власності та його філій  за  2005-2006рр. та І-й квартал 2007р. Ревізією встановлено ряд недоліків та порушень, про що складено відповідний акт від 12.07.07р., який без заперечень підписаний керівником та головним бухгалтером відповідача.

Так, зокрема, актом ревізії встановлено, що відповідачем за рахунок бюджетних коштів здійснено незаконні виплати матеріальної допомоги на суму 29437,55 грн. та відрахувань у зв’язку з цим до державних цільових фондів  на суму 10891,89 грн., що в цілому становить суму 40329, 44 грн. незаконно здійснених виплат.

Позивачем на виконання своїх повноважень в порядку п. 7 ст. 10 Закону  за результатами ревізії 19.07.07 пред’явлено вимогу про усунення виявлених порушень законодавства, яка виконана відповідачем частково, про що свідчить долучені до матеріалів справи  листи відповідача від  31.07.07 та від 25.09.07 (арк. справи 15,16).

25.09.07 позивачем повторно та на доповнення до раніше пред’явленої пред’явлено вимогу про усунення недоліків та порушень, серед яких вимога про сплату до державного бюджету суми 40329, 44 грн. незаконно здійснених виплат за рахунок бюджетних коштів, стягнення яких є предметом даної  справи. Дана вимога відповідачем не виконана, у зв’язку з чим позивач звернувся з позовом про зобов’язання відповідача виконати зазначену вимогу.

У ході судового розгляду з’ясовано, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем законність вимоги позивача, тому за змістом  п. 10 ст. 10 Закону належить задоволити позовні вимоги в частині, що є предметом  розгляду даної адміністративної справи.

З огляду на наведене та керуючись  Законом України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”,  ст.ст.  ст.ст. 2, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 94, 128, п. 1 ч. 1 ст. 157, 158-163, п.7 розділу УІІ Кодексу адміністративного судочинства України,

суд постановив:

1.          Позов задоволити частково.

Стягнути з головного державного спеціалізованого агропромислового підприємства „Закарпатагроліс” (88000, м. Ужгород, вул Гагаріна, 42/1, код 32434750) в дохід державного бюджету України суму 40329, 44 грн. (сорок тисяч тристо двадцять дев’ять грн. 44 коп.).

2. Провадження в адміністративній справі в іншій частині позовних вимог –закрити.

Дана постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови виготовлено 19.12.07.

Суддя                                                                                                Ушак І.Г.