ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2007
Справа №2-28/15657-2007

За позовом – Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Нижньогірський елеватор», смт. Нижньогірський Нижньогірського району,

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество», с. Зоркіне Нижньогірського району,

про стягнення 1 067,05 грн.

Суддя С.М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Самарський В.В. – юрисконсульт, довіреність від 21.11.2007 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – не з’явився

Суть спору:

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Нижньогірський елеватор», смт. Нижньогірський Нижньогірського району, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество», с. Зоркіне Нижньогірського району, про стягнення 1 067,05 грн., у тому числі 1 015,00 грн. основного боргу та 52,05 грн. пені.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та надав суду заяву від 07.12.2007 р., в якій позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1 015,00 грн. заборгованості.

В частині вимог щодо стягнення пені в сумі 52,05 грн. позивач відмовився від позову у відповідності з п. 4 ст. 80 ГПК України, у зв’язку з допущеною помилкою в розрахунку суми пені, вказавши, що наслідки часткової відмови від позову йому відомі.

Наслідки часткової відмови від позову представнику позивача у судовому засіданні роз’яснені (про що зазначено в протоколі судового засідання).

Відповідач явку свого представника у засідання суду вдруге не забезпечив, вимоги ухвал господарського суду від 01.11.2007 р. та від 26.11.2007 р. не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні кожен раз повідомлявся належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, у зв’язку з неявкою відповідача у судове засідання та для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  суд

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2006 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу              № 134/166.

Відповідно до Розділу 1 даного договору «Продавець» (позивач) зобов’язувався передати у власність «Покупцю» (відповідачу) належну «Продавцю» (позивачу) товарну продукцію, а «Покупець» (відповідач) – прийняти цю продукцію та оплатити її.

Згідно з п. 2.3. цього договору оплата продукції здійснюється з відстроченням платежу до 22.02.2007 р.

У відповідності з розділом 5 договору у разі прострочення платежу оплата мала здійснюватись зерном ячменя за діючими цінами елеватору на момент розрахунків. Постачання ячменя мало здійснюватись у строк до 01 липня 2007 р.

На виконання вимог даного договору позивач, за товарно-транспортною накладною № 001335 від 26.12.2006 р., поставив відповідачу товар у кількості 2 030 кг., який відповідач отримав за довіреністю серії ЯЛЦ № 093441 від 26.12.2006 р.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок – фактуру № 2021 від           26.12.2006 р. на суму, з ПДВ 1 015,00 грн.

Однак, у порушення вимог цього договору, відповідач свої зобов’язання не виконав, заборгованість за вищевказаним рахунком не сплатив, зерно ячменя, на виконання умов розділу 5 договору, за даними позивача, не поставив.

За таких обставин, за даними позивача, основний борг відповідача по сплаті за отриманий товар склав 1 015,00 грн.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання відповідача перед позивачем.

Згідно з ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялись претензії на суму 1 015, 00 грн. № 1172 від 11.07.2007 р. та № 2050 від 02.10.2007 р. з вимогою про сплату боргу в сумі 1 015,00 грн., які відповідач залишив без відповіді та виконання.

Також, відповідно до п. 3.2. договору за необґрунтовану відмову від прийомки чи оплати переданої продукції, а також несвоєчасної оплати або неповної оплати продукції «Покупець» (відповідач) сплачує «Продавцю» (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі викладеного, позивачем було нараховано відповідачу 52,05 грн. пені.

Проте, як було зазначено вище, позивачем було надано суду заяву від            07.12.2007 р., в якій він частково відмовився від позову в частині вимог щодо стягнення пені в сумі 52,05 грн. на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає, що відмова позивача від позову не суперечить закону та інтересам сторін і тому може бути прийнята господарським судом.

Таким чином, провадження у справі в частині вимог щодо стягнення пені в сумі 52,05 грн. підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 1 015,00 грн., документально встановлений, підтверджений матеріалами справи та не оспорювався відповідачем.

За таких обставин позов, з урахуванням заяви позивача від 07.12.2007 р., підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За згодою представника позивача, згідно зі ст. 85 ГПК України,  у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене  у  відповідності  до  ст.  84  ГПК  України  і  підписане      07.12.2007 року.

Керуючись ст. ст. 49, 75, п. 4 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1).  Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество» (97114, АР Крим, Нижньогірський район, с. Зоркіне, вул. Кримська, 36, р/р 49,             р/р 49 у Нижньогірському відділенні № 4558 Ощадбанку України,                МФО 384102, ідентифікаційний код 32614774) на користь Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Нижньогірський елеватор» (97101, АР Крим, Нижньогірський район, смт. Нижньогірський, вул. Перемоги, 17,   р/р 6 у Нижньогірському відділенні № 4558 Ощадбанку України, МФО 384102, р/р 260023320 у КРД «Райффайзен Банк Аваль» м. Сімферополь, МФО 324021, ідентифікаційний код 00951927) 1 015,00 грн. заборгованості, а також 97,02 грн. державного мита та 112,24 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В іншій частині провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.