ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 р.
№ 15/57

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

прокурора
Копач Д.І.

позивача
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

відповідача
Дмитрієва С.М. –довіреність від 17.09.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкопмаркбудсервіс”

на постанову
від 17.09.2007 Дніпропетровського  апеляційного господарського суду

у справі
№ 15/57 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
ТВО військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України –орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях –Державне підприємство Міністерства оборони України “Кіровоградський ремонтний завод”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкопмаркбудсервіс”

про
стягнення 177315,53 грн.

В С Т А Н О В И В :

ТВО військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України –орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ДП МО України „Кіровоградський ремонтний завод” звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ „Інкопмаркбудсервіс” про стягнення заборгованості в розмірі 177315,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з червня 2006 р. по вересень 2006 р. ДП МО України „Кіровоградський ремонтний завод”, на виконання умов договору № 12 від 09.06.2006 р., виконав роботи з реконструкції приміщення апеляційного суду Кіровоградської області на загальну суму 383576,33 грн.

Проте, ТОВ „Інкопмаркбудсервіс” в порушення вимог чинного законодавства та пункту 13.4 договору оплатив виконані роботи частково в сумі 206260,08 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість складає 177315,53 грн.

У відзиві на позовну заяву ТОВ „Інкопмаркбудсервіс” просило суд відмовити в задоволенні позову, зокрема, посилаючись на те, що у позовній заяві прокурором не обґрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави та необхідності їх захисту та відповідно про відсутність правових підстав для представництва інтересів ДП „Кіровоградський ремонтний завод” у суді військовим прокурором.

ДП „Кіровоградський ремонтний завод” в поясненнях наданих до суду  підтримувало  позовні вимоги та зазначало, що позов заявлений прокурором правомірно, оскільки ДП „Кіровоградський ремонтний завод” являється державним підприємством заснованим на державній власності, з часткою держави –100%, а тому всі кошти та майно, які підприємство отримує в результаті своєї діяльності являються державними.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2007 р. (суддя Мохонько К.М.) позов залишено без розгляду, на підставі пункту 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Залишаючи позов без розгляду господарський суд дійшов висновку, що ДП „Кіровоградський ремонтний завод” є самостійною юридичною особою, не входить до складу Міністерства оборони України, договір субпідряду № 12 від 09.06.2006 р. укладений з юридичною особою - ТОВ „Інкопмаркбудсервіс” з метою отримання позивачем прибутку за виконані роботи, а тому позивач не є органом держави чи органом місцевого самоврядування.

Заявляючи позов в інтересах ДП „Кіровоградський ремонтний завод” ТВО військового прокурора Кіровоградського гарнізону необґрунтовано визначив Міністерство оборони України, як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки його права і охоронювані законом інтереси не порушені.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Головко В.Г., Логвиненко А.О., Швець В.В.), переглянувши ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 17.09.2007 р. скасував її, а справу направив до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Мотивуючи постанову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ДП „Кіровоградський ремонтний завод” створено на державній власності, засновником якого є Міністерство оборони України, яке є Центральним органом виконавчої влади і військового управління.

ТОВ „Інкопмаркбудсервіс” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 р., а ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2007 р. залишити без змін, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що в порушення пункту 5 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України, прокурором не було обґрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави та необхідності їх захисту.

Крім того, судом апеляційної інстанції не був врахований наказ Державного Секретаря Міністерства оборони України від 08.05.2003 р. № 16, яким перейменовано Державне підприємство „Кіровоградський ремонтний завод Міністерства оборони України (військова частина А 2201)” на Державне підприємство „Кіровоградський ремонтний завод” тим самим воно було позбавлено статусу військової частини.

Вказане підприємство зареєстровано у загальному порядку, що було встановлено судом першої інстанції та підтверджується довідкою головного управління статистики у Кіровоградській області від 02.03.2007 р., що свідчить про відсутність у Державного підприємства „Кіровоградський ремонтний завод” ознак військової частини.

Отже, на думку заявника, у військового прокурора Кіровоградського гарнізону відсутні правові підстави для представництва інтересів Державного підприємства „Кіровоградський ремонтний завод” у суді.

У відзивах на касаційну скаргу ДП МО України „Кіровоградський ремонтний завод” та заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону просили постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволенні, зокрема посилаючись на те, що „Кіровоградський ремонтний завод” належить до сфери управління Міністерства оборони України, а тому дії суб’єкта підприємницької діяльності - ТОВ „Інкопмаркбудсервіс”, щодо не проведення розрахунків за виконані підприємством роботи, зачіпають інтереси держави в особі Міністерства оборони України та „Кіровоградського ремонтного заводу”.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні прокурора та представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція виходить з обставин встановлених судом першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки визначені, зокрема, і у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов‘язок господарського суду порушувати справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

При цьому, частина 2 статті  2 Господарського процесуального кодексу України зобов‘язує прокурора самостійно визначати, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовувати необхідність їх захисту, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За змістом пункту 2 статті 121 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України та обсягу наданих прокурору статтею 29 Господарського процесуального кодексу України прав, представництво прокуратурою інтересів держави у господарському суді є одним із видів представництва в суді, яке за своєю правовою природою є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов‘язки.

Але представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб‘єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Інтереси держави є відмінними від інтересів інших учасників суспільних відносин і, даючи офіційне тлумачення положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, Конституційний Суд України у рішенні від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 зазначив, що підставою для порушення справи у суді є заява, у якій прокурор обґрунтовує порушення чи загрозу порушення інтересів держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, під яким відповідно до статей 6, 7 та 143 Конституції України потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, а не підприємства, установи і організації, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Отже, під час розгляду даної справи, суду першої інстанції насамперед необхідно було з’ясувати питання щодо наявності належних підстав необхідних для здійснення представництва прокурором в суді, а саме,  наявність порушення інтересів держави під час виникнення спірних правовідносин та обґрунтування  необхідності їх захисту в суді .

При цьому необхідно зазначити, що за вказаними приписами господарського процесуального кодексу України, на прокурора покладено зобов’язання, зокрема, самостійно визначати, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовувати необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звертаючись з позовною заявою ТВО військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України вказував, що ДП „Кіровоградський ремонтний завод” –це військова державна структура, яка заснована на майні Збройних сил України, є державною власністю і підпорядковане Міністерству оборони України. При цьому зазначав, що основними напрямками діяльності ДП „Кіровоградський ремонтний завод” є виконання визначеного Міністерства оборони України виробничого плану, який є державним замовленням.

Неповнота забезпечення державою потреб Збройних Сил України змушує підприємства Міністерства оборони України укладати господарські договори з метою отримання додаткових коштів для забезпечення виконання державних замовлень.

Скасовуючи ухвалу господарського суду Кіровоградської області, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у позовній заяві прямо зазначено, що Міністерство оборони України є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки це центральний орган виконавчої влади.

ДП „Кіровоградський ремонтний завод” створено на державній власності, засновником якого є Міністерство оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи Наказом Державного секретаря Міністерства оборони України № 16 від 08.05.2003 р., зокрема, затверджено Статут ДП „Кіровоградський ремонтний завод”, відповідно до якого ДП „Кіровоградський ремонтний завод” засноване на державній власності й підпорядковане Міністерству оборони України та є правонаступником прав та обов’язків державного підприємства „Кіровоградський ремонтний завод Міністерства оборони України (військова частини А 2201)”.

А тому, судова колегія судова колегія вважає правомірним висновок суду апеляційної інстанцій стосовно того, що прокурором правильно визначено Міністерство оборони України як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ДП „Кіровоградський ремонтний завод”.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняту у справі постанову такою, що відповідає нормам процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 р. у справі № 15/57 господарського суду Кіровоградської області залишити без змін, а касаційну ТОВ “Інкопмаркбудсервіс” - без задоволення.

Головуючий                                                                                    Т. Дроботова

Судді                                                                                                Н. Волковицька

Л. Рогач