ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.01.07р.

Справа № 10/231

За позовом  Закритого акціонерного товариства "ВО Техсировина" , м. Донецьк

до  Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського " , м. Дніпропетровськ

про розгляд заяви про визнання наказів такими , що не підлягають виконанню

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: Іванчук Є.Я.( дов.№ 250/7 від 02.01.07р.)

Земляний О.Ю.( дов.№250/7-1 від 13.12.06р.)

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” звернулося господарського суду із заявою, у якій просить суд :

1.          Визнати наказ арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2002 року про звернення стягнення на майно ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь ЗАТ  “ВО Техсировина” у сумі 621 369 грн. 64 коп. таким, що не підлягає виконанню.

2.          Визнати наказ арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2002 року про стягнення з поточного рахунку ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь ЗАТ “ВО Техсировина” 1 700 грн. витрат на держмито таким, що не підлягає виконанню.

ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”  обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно спеціального Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, вимоги Позивача до ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” вважаються погашеними, а тому для вирішення цього питання, закон дозволяє керуватись ст. 117 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача на виклик суду у судове засідання не з»явився, витребувані судом документи не надав.

Позивач був належним чином повідомлений судом про час і місце проведення судового засідання.

Господарський суд розглядає заяву за наявними в справі документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Відповідача, дослідивши надані докази, господарський суд –

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 26.09.2000р. було порушено провадження у справі №Б15/11 про банкрутство ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”.

16.11.2000 р. арбітражним судом Дніпропетровської області по справі № 10/231 було винесено рішення, яким стягнуто з рахунку ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь позивача ЗАТ  “ВО Техсировина” 612 300 грн. основної заборгованості з урахуванням індексу інфляції,  9 000 грн. 64 коп. - 3 % річних, 69 грн. арбітражних витрат, про що було видано наказ.

26.02.2001 р. арбітражним судом Дніпропетровської області по справі № 10/231 було винесено ухвалу, якою суд ухвалив змінити спосіб виконання рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 16.11.2000 р. по справі № 10/231, звернути стягнення на майно ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” у сумі  621 369 грн. 64 коп. на користь ЗАТ  “ВО Техсировина”, про що було видано наказ від 26.02.2001 року.

26.02.2001 року арбітражним судом Дніпропетровської області по справі № 10/231 було винесено Додаткове рішення, яким стягнуто з ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь ЗАТ  “ВО Техсировина”  - 1 700 грн. витрат на держмито, про що видано наказ.

На підставі наказів арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2001 року Відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська були винесені постанови від 25.05.2002 р. про відкриття  виконавчих проваджень по примусовому виконанню наказів Арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2001 р.

25.05.2001 р. ВДВС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська були зупинені виконавчі провадження з примусового виконання наказів Арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2001 р. у зв’язку з порушенням справи про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім. Петровського”, про що господарським судом Дніпропетровської області була винесена ухвала по справі № Б 26/15/118/01 від 19.03.2001 року, відповідно до якої була порушена справа про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” за заявою ТОВ “Промислово-фінансової компанії “УКРІНМЕТ”.

19.03.2001р. арбітражним судом Дніпропетровської області відносно ВАТ „Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” було порушено провадження у справі про банкрутство №Б26/15/118/01.

У зв’язку із припинення провадження у справі №Б15/11 про банкрутство ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” та порушенням господарським судом Дніпропетровської області ухвалою від 19.03.2001р. провадження у іншій справі №Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, на підставі п.8 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження” державним виконавцем винесена постанова від 10.07.2001р. про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного наказу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2001р. у справі №Б15/118-2001 був затверджений реєстр кредиторів  ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, до якого ЗАТ «ВО Техсировина» не увійшло.

18.09.2003р. господарський суд Дніпропетровської області виніс ухвалу у справі №Б26/15/118/01, якою вимоги конкурсних кредиторів ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі,  - не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2005р. у справі №Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” було закінчено шляхом укладення мирової угоди.

З урахуванням встановлених обставин вимоги ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно із заяви ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” в обґрунтування своїх вимог відповідач, як боржник у виконавчому провадженні, посилається на погашення своїх грошових зобов’язань перед Позивачем за результатами розгляду справи про банкрутство.

Відповідно до ч.ч.2 і 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов’язок боржника відсутній повністю чи частково у зв’язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно положень Закону України „Про виконавче провадження”, в компетенцію державного виконавця не входить визнання погашеними зобов’язань боржника перед його кредиторами, за результатами розгляду справ про банкрутство.

Як видно із ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2001р. про порушення провадження у справі №Б15/118/01 про банкрутство ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, розпочинаючи судовий розгляд цієї справи суд керувався, зокрема, нормами ст. ст. 11, 12 та 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже правовідносини сторін мають регулюватись саме Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 14 частинами 1 і 2 вищевказаного Закону встановлено, зокрема, що конкурсні кредитори за вимогами, які  виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення  провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання  або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

За змістом ст. 6 Цивільного кодексу УРСР, який регулював правовідносини сторін на час розгляду спору у суді, звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості є одним із засобів захисту порушеного цивільного права, а прийняте зі спору між сторонами судове рішення забезпечує реалізацію права на такий захист.

Встановлений Господарським процесуальним кодексом України і Законом України “Про виконавче провадження” порядок, спрямований на примусове виконання рішень господарського суду, не позбавляє боржника можливості з добровільного виконання взятих зобов’язань як під час судової процедури, так і з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, прийняття судового рішення, відповідно до глави 19 Цивільного кодексу УРСР, не є підставою для припинення грошового зобов’язання, яке може бути припинене після набрання судовим рішенням законної сили, зокрема, шляхом виконання зобов’язання належним чином, або з інших підстав встановлених законом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2003р. у справі №Б26/15/118/01 було встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі,  - не розглядаються і вважаються погашеними.

Таким чином, з моменту прийняття господарським судом Дніпропетровської області вищевказаної ухвали від 18.09.2003р. у справі №Б26/15/118/01, яка набрала законної сили, грошові вимоги Позивача до ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” вже визнані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України) такими, що вважаються погашеними.

Процедура банкрутства охоплює всіх кредиторів боржника, незалежно від того заявили вони свої вимоги до суду чи ні, і вчинки кредиторів поза встановленого правового порядку мають тягнути для них негативні наслідки, передбачені законодавством.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, за правилами встановленими ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, накази арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2002р. мають бути визнані таким, що не підлягає виконанню повністю, у зв’язку із відсутністю на теперішній час у ВАТ „ДМЗ ім. Петровського”, як боржника у виконавчому провадженні, вищезазначених грошових зобов’язань перед ЗАТ «ВО Техсировина», які  вже визнані погашеними у встановленому порядку, а тому ці вимоги ВАТ „ДМЗ ім. Петровського” є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

УХВАЛИВ:

Заяву ВАТ „Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” задовольнити.

Визнати наказ арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2002 року про звернення стягнення на майно ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь ЗАТ  “ВО Техсировина” у сумі 621 369 грн. 64 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Визнати наказ арбітражного суду Дніпропетровської області № 10/231 від 26.02.2002 року про стягнення з поточного рахунку ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” на користь ЗАТ “ВО Техсировина” 1 700 грн. витрат на держмито таким, що не підлягає виконанню.

Суддя

І.М. Кощеєв