ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.07 р.                                                                                 Справа № 19/433а

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Волошиної О.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Майська А.В., за довіреністю;.

Від відповідача: Коржов Ю.М., за довіреністю.

Розглянувши  у відкритому судовому засіданні матеріали

адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк

про відміну постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь Донецької області, звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк про відміну постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.09.2006р. порушено провадження по справі № 2-а-97/06.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 14.11.2006р. справу № 2-а-97/06 за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь Донецької області до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк про відміну постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р. направлено за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду від 29.11.2006р. відкрито провадження в адміністративній справі №19/433а.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 29.07.2006р. державним інспектором державної інспекції на автомобільному транспорті  Котелло С.А.  була проведена перевірка автотранспортного засобу, належного ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування”. В ході перевірки встановлено, що у водія автотранспортного засобу відсутня схема маршруту, розклад руху та ліцензійна картка, внаслідок чого виконуючим обов’язки начальника Територіального управління інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області Веренікіним О.Г. було винесено постанову               № 099605 від 08.08.2006р. про застосування до позивача фінансових санкцій. Вважає, що постанова № 099605 від 08.08.2006р. суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню. Пояснив, що  ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” надає Садовому товариству “Україна” послуги з перевезення пасажирів на підставі Договору № 2РР-00766 від 01.04.2006р., пунктом 9.4 якого передбачено що перевізник (ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” ) має право по узгодженню із замовником (Садовим товариством “Україна”) коректувати розклад руху з метою виключення збитків, тобто послуги є нерегулярними пасажирськими перевезеннями. Наполягає на тому, що ч.2 ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” встановлює вичерпний перелік документів, наявність яких може бути перевірено посадовою особою, що здійснює державний контроль, та запис в дорожньому листі про відсутність у водія схеми руху та розкладу руху є незаконною та необґрунтованою. Також вважає необґрунтованою запис в дорожньому листі в частині відсутності у водія автотранспортного засобу ліцензійної картки, оскільки позивач здійснює перевезення на підставі Ліцензії Міністерства транспорту та зв’язку України № 042763 від 05.05.2006р., копія якої перебувала у водія. Зазначив, що державним інспектором  державної інспекції на автомобільному транспорті Котелло С.А. порушено п. 22 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування.

25.12.2006р. представник Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства та зв’язку України надав  заперечення на адміністративну позовну заяву  ( вх. № 02-41/50437 від 25.12.2006р.), в якому позовні вимоги не визнав, послався на норми Закону України “Про автомобільний транспорт”,  Порядок здіснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування”, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 29.01.2003р. Наполягає на тому, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача. Постанова № 099605 винесена виконуючим обов’язки начальника територіального управління Головавтоінспекції в Донецькій області Веренікіним О.Г., як посадовою особою, яка відповідно до Положення № 888 від 14.12.2005р. “Про територіальні органи Головавтоінспекції”, зареєстрованого за                       № 1573/11853 від 28.12.2005р. Міністерством юстиції України, є за посадою старшим державним інспектором на автомобільному транспорті. Серед завдань і функцій, покладених пп.4,5,6 Положення про територіальні органи Головавтоінспекції   та п.п.3,4,5 Положення про Головавтоінспекцію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1190 від 08.09.2004р., на Головавтоінспекцію і її територіальні органи в областях, не покладено такої функції, як прийняття постанов про застосування до суб’єктів господарювання штрафних санкцій. Повідомив, що такої установи як Головна державна інспекція на автомобільному транспорті в Донецькій області м. Донецьк – не існує.  Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах  здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується  принципом  законності, відповідно  до  якого  органи  державної  влади,  органи місцевого самоврядування,  їхні посадові і службові особи зобов'язані  діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та  законів  України,  а  також  міжнародних  договорів,  згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд  застосовує  інші  нормативно-правові  акти,  прийняті відповідним органом на підставі,  у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. У   разі   невідповідності    нормативно-правового    акта Конституції України,  закону України,  міжнародному договору,  згода на обов'язковість якого  надана  Верховною  Радою України,  або  іншому  правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу ( ст. 9 КАС України).

З огляду на матеріали справи та норми чинного  законодавства, слід зазначити наступне.

Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь (позивач) є юридичною особою, зареєстровано  виконавчим комітетом Маріупольської  міської ради Донецької області (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи сер. АОО № 284669), та діє на підставі Статуту. Включено до Єдиного  державного реєстру підприємств та організацій України (довідка № 09-19-431).

29.07.2006р. посадовими особами територіального управління Інспекції  Котелло С.О., Овчаренко Г.М. та Шайхлбелановим В.М.  під час перевірки автотранспортного засобу Ікарус 260  реєстраційний номер  169-01ЕВ, який  належить  підприємству позивача і яким в той час управляв водій Кармазін О.П., виявлені  порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме –здійснення нерегулярних спеціальних рейсів, не оформлення схеми руху, розкладу руху, відсутність ліцензійної картки, про що зроблений запит у дорожньому листі 405674.

За результатами перевірки був складений протокол № 05 - № 002985  від 29.07.2006р. про виявлене під час перевірки автотранспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, від підпису якого водій Кармазін О.П. відмовився.

08.08.2006р. виконуючим обов’язки начальника Територіального Управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області                           Веренікіним О.Г., на підставі матеріалів перевірки про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято  Постанову № 099605  про застосування до суб’єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій, згідно якої до ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” застосовано фінансові санкції в сумі 1 700, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк, та просить відмінити постанову Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р.  в цілому.

Засади   організації   та   діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України “Про автомобільний транспорт”.

Відповідно до абз. 2  ст. 6 Закону України “Про автомобільний транспорт” , загальне державне   регулювання   діяльності   автомобільного транспорту  здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 143 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування.

Цей  Порядок  визначає  процедуру  здійснення   державного контролю  на  автомобільному  транспорті  загального  користування (п.1 Порядку).

Згідно п.2 Порядку, органами   державного   контролю   є Мінтрансзв'язку, Головавтотрансінспекція,  територіальні  органи Головавтотрансінспекції   (далі   -  автотранспортні  управління), служба  міжнародних автомобільних перевезень Мінтрансзв'язку (далі - СМАП) та Державтоінспекція.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. № 1190 затверджено Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті.

Відповідно до п. 1 цього Положення  головна  державна  інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція)    є    урядовим    органом   державного управління,    що    діє   у   складі   Мінтрансзв'язку   і   йому підпорядковується.

Головавтотрансінспекція  у  своїй   діяльності   керується Конституцією  України,  законами України,  актами Президента України і Кабінету Міністрів України, цим Положенням та наказами Мінтрансзв'язку (п. 2 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті).

Згідно п. 8  Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, головавтотрансінспекція  для  виконання  покладених на неї завдань може за погодженням  з  Міністром  транспорту  та  зв'язку утворювати  територіальні  органи  у  межах  граничної чисельності працівників Головавтотрансінспекції.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв’язку від 14.12.2005р. № 888 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2005р. за № 1573/11853),  територіальні   органи  Головної  державної  інспекції  на автомобільному транспорті    в областях,  Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі є  територіальними  структурними  підрозділами Головавтотрансінспекції  без  права  юридичної особи,  утворюються відповідно  до  Положення  про  Головну  державну   інспекцію   на автомобільному   транспорті,   затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2004 року N 1190 , мають   печатку   зі  своїм  найменуванням  і  зображенням  малого Державного Герба України.

Отже, такий орган, як Головна державна інспекція на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк, до якої позивачем заявлений позов, в органах   державного управління,    що  діють у складі   Мінтрансзв'язку   і   йому підпорядковуються, відсутній, про що також зазначено і представником Головної державної інспекції на автомобільному транспорті. Позивачем не додано до матеріалів справи доказів наявності юридичної особи з такою назвою.

Серед завдань і функцій, покладених пп. 4, 5, 6 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті і пп.3, 4, 5 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1190 від 08.09.04р., на Головну  державну  інспекцію  на автомобільному транспорті України і її територіальні органи  в областях,  Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, така функція як прийняття постанов про застосування до суб'єктів підприємницької діяльності фінансових санкцій – відсутня.

Відповідно до п. 32 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, посадові особи,  що здійснюють державний контроль,  мають право:   безперешкодно   відвідувати   суб'єктів   підприємницької діяльності для проведення перевірок з питань,  що належать  до  їх компетенції, за умови пред'явлення посвідчення на право здійснення державного контролю та завдання на перевірку,  виданого відповідно до вимог пунктів 6 і 7 цього Порядку;  проводити перевірку   автотранспортного   засобу   згідно   з установленим завданням, а у разі виявлення порушення законодавства про  автомобільний транспорт під час користування автотранспортним засобом - без установленого завдання; отримувати від    суб'єктів    підприємницької     діяльності документи, необхідні для проведення перевірки, та вимагати від цих суб'єктів забезпечення умов для її проведення; на безоплатний   проїзд   під   час   проведення    перевірки автотранспортних   засобів   загального   користування   у  межах, зазначених у посвідченні.

Згідно п. 20 цього ж Порядку, перевірка  автотранспортних   засобів,   які   здійснюють внутрішні  перевезення  пасажирів  і вантажів,  проводиться без їх зупинення на маршруті руху,  зокрема під час виїзду з підприємств, на стоянках,  у початкових, проміжних і кінцевих пунктах маршруту, пунктах   завантаження   і   розвантаження,    на    автостанціях, автовокзалах,  автобусних зупинках,  стоянках таксі, без порушення графіків руху,  а також під час руху автотранспортних засобів, без відволікання  уваги  водія  (за наявності в екіпажі другого водія, кондуктора,  стюардеси або іншого члена екіпажу  автотранспортного засобу).

Пунктом 24 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування передбачено, що у разі  виявлення  під  час  перевірки  автотранспортного засобу порушень,  відповідальність за які передбачена пунктами 1-6 статті 69   Закону   України   "Про    автомобільний    транспорт",  посадовими особами, що провели перевірку, не пізніше двох місяців з дня  вчинення  порушення  складається  протокол  за формою згідно  з  додатком  4,  який  подається керівникові органу державного контролю для прийняття  рішення  щодо  застосування  до суб'єкта підприємницької  діяльності фінансових санкцій відповідно до частини першої статті  70  Закону  України  "Про  автомобільний транспорт".

Керівник  органу  державного  контролю  протягом  10 днів після складення протоколів,  зазначених у пунктах 12  і  24  цього Порядку, розглядає справу і за наявності підстав ухвалює постанову про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій (п.26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування).

Посадові  особи,  що  здійснюють  державний контроль,  за невиконання  або  неналежне  виконання  своїх  обов'язків   несуть відповідальність згідно із законодавством (п.35 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування).

Частиною 2 пункту 9 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції  на автомобільному транспорті встановлено, що начальник територіального  управління  у відповідному регіоні за посадою  є  старшим  державним  інспектором  на  автомобільному транспорті і діє на підставі цього Положення.

Суд зазначає, що оспорювана  позивачем постанова № 099605 від 08.08.2006р. про застосування до суб’єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій у сумі                 1 700,00 грн. прийнята не Головною державною інспекцію на автомобільному транспорті України та не її територіальним органом у Донецькій області, та не Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк – установою, якої у складі органів Мінтрансзв’язку не існує взагалі, а ухвалена виконуючим обов’язки начальника Територіального Управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області, як посадовою особою, старшим державним інспектором на автомобільнму транспорті.  В тексті постанови відсутнє вказання на те, що приймаючи постанову та застосовуючи до позивача фінансові санкції діє від імені Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України чи від імені її територіального Управління.

Отже,  належним відповідачем по цій справі має бути посадова особа, яка ухвалила постанову, тобто керівник Територіального управління інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області.

За приписами п.1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд першої інстанції,  встановивши,  що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до   тієї  особи,  яка  повинна  відповідати  за  адміністративним позовом,  може за  згодою  позивача  допустити  заміну  первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи те, що відповідно до  статті  18 та пункту 6 розд. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, справи у яких однією із сторін є посадова чи службова особа державного органу підсудні відповідним місцевим судам, як адміністративним судам, та  заміна відповідача у цій справі потягне за собою зміну підсудності адміністративної справи, суд не може здійснити таку заміну.

До того  ж суд може здійснювати заміну існуючого відповідача на належного. А як було зазначено вище, такої юридичної особи як Головна державна інспекція на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк – не існує.

З огляду на наведене, позовні вимоги  Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь Донецької області до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк про відміну постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 18,  48, 49, 51, 52, 69, 71, 122-154, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254, пункту 6 розд. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити  Відкритому акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь Донецької області у задоволенні позовних вимог до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Донецькій області м. Донецьк про відміну постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області № 099605 від 08.08.2006р.

В судовому засіданні 17.01.2007 р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний  22.01.2007 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Дучал Н.М.

Надруковано 3 екземпляри:

1 – позивачу;

1 – відповідачу;

1– у справу