ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

25.04.2007р.                                                                                Справа №5/287-14/74

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління "Полтаваліфт", пров. Латишева, 13, м. Полтава, 36000

до  Госпрозрахункової житлово-експлуатаційної дільниці № 2, вул. Калініна, 14, м. Полтава, 36021

про  стягнення 203532,55 грн.

Суддя  Іваницький Олексій Тихонович

Представники:

від позивача:  Левченко В.В., дор. №266 від 29.08.2006р.; Руденок О.А., дор. №364 від 14.11.2006р.

від відповідача:  Городчанін Н.Г., дов. №03 від 05.01.2007р.;     Олійник В.А., дов. №02 від 05.01.2007р.;

Мкртчян Є.М., дов. №92 від 06.04.2007р.

СУТЬ СПОРУ:  розглядається позовна заява про стягнення 203532,55 грн. - заборгованості за надані послуги по договорах підряду №1 від 24.01.2000р. та №1 від 15.12.2003р. за період із 01.10.2003р. - 01.06.2005р.

Рішення приймається після перерв, оголошених у судових засіданнях 18.04.2007р., 20.04.2007р. для надання можливості сторонам подати витребувані матеріали по суті предмету спору.

Справа прийнята  на  новий розгляд суддею Іваницьким О.Т. та розглянута відповідно до вимог постанови  Вищого  господарського суду № 5/287 від 09.01.2007 року.

В судовому засіданні 25.04.2007р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач 20.03.2007р. подав заяву вих. №83 від 20.03.2007р. про відвід судді Іваницького О.Т. від розгляду даної справи.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 22.03.2007р. в задоволенні заяви Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління "Полтаваліфт" про відвід судді Іваницького О.Т. від розгляду справи №5/287-14/74 відмовлено.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 27.03.2007р. строк вирішення спору продовжено на один місяць відповідно до статті 69(ч.3) ГПК України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.04.2007р. строк вирішення спору продовжено за клопотанням сторін в порядку статті 69 (ч.4) ГПК України.

Відповідач у відзиві на позов, а його представники у судових засіданнях проти заявлених вимог заперечують, посилаючись на  їх безпідставність та необґрунтованість в зв'язку з відсутністю заборгованості та наявністю переплати по договорах підряду №1 від 24.01.2000р. та №1 від 15.12.2003р. за спірний період.

Позивач у судове засідання 25.04.2007р. подав клопотання вих. №118 від 25.04.2007р. про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю подачі до суду документів, які необхідно отримати від АБ "Полтава-банк".

Суд клопотання відхилив як необґрунтоване, оскільки в матеріалах справи знаходяться платіжні документи, що свідчать про проведення розрахунків сторонами по справі по договорам підряду №1 від 24.01.2000р. та №1 від 15.12.2003р. за період із 01.10.2003р. по 01.06.2005р.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що  24 січня 2000 р. між Спеціалізованим ремонтно-будівельним управлінням "Полтаваліфт" Акціонерного товариства відкритого типу "Укрліфт" правонаступником всіх його прав і обов'язків є Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Полтаваліфт", м. Полтава (далі - позивач) та Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця № 2, м. Полтава (далі - відповідач)  уклали підрядний (далі - договір №1 від 24.01.2000 р.), згідно з яким відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню, ремонту ліфтів і диспетчерських систем на об'єктах відповідача.

15 грудня 2003 р. сторони по справі уклали підрядний договір №1 (далі - договір №1 від 15.12.2003р.), відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню, ремонту ліфтів і диспетчерських систем на об'єктах відповідача.

Відповідач зобов'язався самостійно оплачувати виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця на підставі підписаних актів виконаних робіт (п.п.5.2, 5.3 Договорів).

Позивач надавав послуги відповідачу за період з січня по жовтень 2000 року, з січня 2001 року по травень 2005 року, про що свідчать двосторонні акти прийняття виконаних робіт по ремонтам і технічному обслуговуванню ліфтів і систем ОДС/ДСС.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у період з жовтня 2003 року по травень 2005 року не виконав взятих на себе зобов'язань та не оплатив надані послуги.

Сума основного боргу, яку просить стягнути позивач становить 203532,55 грн.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 218 від 26.01.2000р. «Про порядок розрахунків за експлуатацію ліфтів» визначено, що банки від отриманої квартирної плати повинні перераховувати 13,5% безпосередньо на розрахунковий рахунок спец РБУ «Полтаваліфт". Відповідач надав тристоронні договори про надання послуг по прийому - розподілу платежів квартиронаймачів ГЖЕД №2, які користуються послугами ліфтів, укладені між позивачем, відповідачем, АБ «Полтава-банк», Полтавською філією АКБ «Правекс-банк», ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПОФ АППБ «Аваль» (копії в матеріалах справи).

У актах звірки взаємних розрахунків від 06.02.2006р. позивач детально не зазначив помісячну суму наданих послуг та оплати, тому суд бере до уваги акти звірки розрахунків, складені та підписані позивачем 18.07.2005р. за період з 01.01.2003р. по 31.05.2005р.

У зазначених актах співпадає сума заборгованості відповідача.

З наданих позивачем актів звірки розрахунків від 18.07.2005р., вбачається, що за період з 01.01.2003 по 01.06.2005р. заборгованість відповідача відсутня, та  за вказаний період існує переплата відповідача.

Позивач зазначає, що заборгованість виникла за попередні роки.

З акту звірки від 18.07.05р.  вбачається, що станом на 01.01.2003р. за відповідачем рахувалася заборгованість 228372,86 грн.

Позивач не заявив про стягнення заборгованості за період до 01.01.2003р., на вимогу суду не надав обґрунтованого її розрахунку.

Про існування заборгованості відповідача станом на 01.09.2000 року в сумі 300,2 тис. грн. свідчить акт комплексної документальної перевірки позивача від 03.10.2000р., проведеної Державною податковою інспекцією у м. Полтаві. Актом документальної ревізії № 01-21/101 від 06.12.2002р. контрольно-ревізійного відділу у м. Полтаві та Полтавському районі встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на травень 2002 року становить 218051,05грн.

Згідно з наявними у справі довідками  про нарахування і оплату послуг  з 2000 року по травень 2005 року відповідачу було нараховано 671847 грн. 46 коп., а оплата в сумі 742275 грн.13 коп. пройшла через банк взаємозаліком, що підтверджується  банківськими виписками і платіжними дорученнями з розрахункового рахунку, в зв'язку з чим переплата становить 70427 грн.67 коп.

В акті звірки від 18 липня 2005 року позивач зазначає, що  з січня 2003 по травень 2005 року  нараховано відповідачу 295099 грн.15 коп.; оплачено 319939 грн.46 коп., звідки  переплата -  в сумі 24840 грн.31 коп.

Відповідач подав  акти звірки згідно договорів підряду № 1 від 24.01.2000 року і № 1 від 15.12.2003 років по оплаті за ліфти, виділивши їх із квартирної плати наймачів на основі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 218 від 26.01.2000 року, що сплачують мешканці із січня 2001 року по листопад 2004 року, де кожного місяця вказувалась сума надходження по даним позивача і склала за цей період – 376451 грн.47 коп. і взаємозаліком відповідача – 376276 грн.24 коп. Вказані суми були зараховані в тому місяці і році, коли підписувався акт, про що також свідчать  податкові накладні, які виписувались по касовому методу, тобто коли пройшла оплата ( копії в матеріалах справи).

Отже, позивач не заносив зазначені кошти в рахунок погашення заборгованості за минулий період.

Відповідач подав суду виписку АБ « Полтава – банк» від 23.04.07 р., з якої вбачається, що згідно розпорядження виконавчого комітету м. Полтава за № 553-р від 10.07 2000 р. поступило на розрахунковий рахунок відповідача 115880 грн. 00 коп. по таким датам і перераховано в СРБУ « Полтаваліфт»

Поступило:                                                                                Перераховано:

12.07. 00 р. – 73800,00                                                          12.07.00 р. – 73800,00

02.08.00 р. – 9000,00                                                             02.08.00 р. –  9000,00

04.09. 00 р. – 8000,00                                                             05.09.00 р. -  8000,00

02.10.00 р. – 9000,00                                                              03.10.00 р. – 9000,00

06.11.00 р. – 8000,00                                                              07.11.00 р. – 8000,00

04.12.00 р. – 8000,00                                                                05.12.00 – 8000,00

___________________                                                         _______________________

115800,00                                                                                    115800,00

По мірі надходження, всі кошти були перераховані позивачу згідно зі згаданим вище розпорядженням.

Документально підтверджені виписками банка відшкодування пільг за період з 2002-2005 роки, відповідно до яких отримано на розрахунковий рахунок відповідача – 495020 грн.26 коп., з яких оплачено ПДВ – 82503 грн. 38 коп., а  також відповідачу відраховано з даної  суми без  ПДВ   76590 грн. 54 коп.

По договору від 24.01.2000 року, що діяв по 31 грудня 2003 року і від 17.12.2003 р., що діяв з 01.01.2004 року по 31 грудня 2006 рік, заборгованість відповідач не має., а з раніше поданих розрахунків – переплата складає 70427 грн. 67 коп.

Позивач посилається , що заборгованість у сумі 203532,55 грн. виникла до 2003 року, тоді як надає розрахунок заборгованості із жовтня 2003р. по травень 2005 року.

Крім того, як доказ правомірності зарахування отриманих від відповідача коштів в рахунок оплати заборгованості попередніх років (до 2003 року) позивач посилається на пункт 5.8 договорів, відповідно до якого при наявності заборгованості за виконані роботи більше місячного обсягу, оплата робіт зараховується в рахунок погашення заборгованості з початку її виникнення, тобто за попередні місяці, незалежно від того, який період вказаний на платіжних документах Замовника (відповідача).

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-ХІV (з подальшими змінами і доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства тільки за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Посадова особа підприємства має право в присутності представників органів, які здійснюють вилучення, зняти копії документів, що вилучаються. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються, у порядку, встановленому законодавством.

Позивач порушив вищезазначений порядок зарахування коштів на оплату наданих відповідачу послуг, неправомірно зарахувавши їх в погашення заборгованості минулих років.

Оскільки цивільно-правові відносини виникли між сторонами у 2003 році, суд при прийнятті рішення керується статтями 151, 161-162, 216, 440-441 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які діяли в спірний період.

Враховуючи те, що з 1 січня 2004 року вступили в дію Цивільний та Господарського кодекси України, суд також керується пунктами  4, 9-10 Прикінцевих та Перехідних положень, статтями 509-510, 526-527, 545, 598-599, 610-612, 625 Цивільного кодексу України та пунктами 4-5 Прикінцевих положень, статтями 173-174, 193, 197-199, 202-206, 216-218 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 509 ЦК України  зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.       Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу.      Зобов'язання  має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до статей 525-526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно зі  статтею 193 Господарського кодексу України,  суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони. Аналогічні норми містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом (п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК Української РСР).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Частиною 3,4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відзиві № 183 від 29.07.05р. на позов відповідач зазначив, що строк позовної давності по заборгованості сплинув та просить відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

Отже, у заявлений позивачем період заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач не виконав вимоги пункту 4 ухвали господарського суду Полтавської області №5/287-14/74 від 15.02.2007р. та не подав поважності причин пропуску строку позовної давності.

Суд з урахуванням наявних у справі документів приходить до висновку, що позивачем не доведені належним чином  підстави стягнення з відповідача суми заборгованості.

Відповідно до статті  33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач  у відповідності до вимог статей 32-33,36 ГПК України надав належні докази про відсутність їх вини /у матеріалах справи/.

Позивач у відповідності до статей 32-33,36 ГПК України не надав належних доказів вини відповідача, не вказав належного обґрунтування стягнення з відповідача 203532,55 грн.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст 32-34,36,43,44-45,49,69 (ч.3-4),77,82-85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

СУДДЯ                                                                      Іваницький О.Т.