ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"28" лютого 2007 р.                                                            Справа №9/20-А

за позовом  Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції м. Старокостянтинів

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю  "Киселівське" с. Киселі Старокостянтинівського району

про стягнення 86641 грн.

Суддя  Олійник Ю.П.                    Секретар судового засідання Римар Н.М.

Представники сторін:

від позивача : Пославська О.В. - за довіреністю № 1  від 09.01.07,

від відповідача  :  Костецька О.П. –директор згідно Статуту.

У судовому  засіданні оголошено вступну  і  резолютивну   частину   постанови  згідно ст. 160 КАС України .

Постанова ухвалюється  28.02.07, так як у судовому    засіданні 16.02.07 та 26.02.07 оголошувались перерви для подання  додаткових доказів.

Позивач у позовній заяві, додаткових поясненнях  та  його представник у судовому засіданні просять стягнути з відповідача 86641 грн. податку на додану вартість з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини. При цьому посилаються на п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою КМУ від 6.02.99 №271. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в порушення даного Порядку відповідач не перерахував в повній мірі належні задекларовані  суми ПДВ з розрахункового рахунку на спеціальний та не надав відповідних платіжних доручень, тому станом на 12.12.06 рахується заборгованість в розмірі 120276,30 грн. Відповідно за 2004, 2005, 2006 роки відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 86641 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.

Відповідач у запереченнях на позов, письмових поясненнях  та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнають з тих мотивів, що нарахування ПДВ в 2004р. складало  27355 грн. і не було перераховано на спеціальний рахунок. Спеціальний рахунок був відкритий відповідачем в 2005р. В 2005-2006 роках на спецрахунок було перераховано ПДВ і за 2004, і за 2005, і за 2006 роки. Всього за період з 01.01.04 по 01.12.06 нараховано ПДВ на суму 83503 грн., перераховано на спецрахунок 147057 грн. При цьому відповідачем  не були заподіяні збитки державі, кошти в сумі 86641 грн. не були використані не за цільовим призначенням і не можуть бути стягнуті до бюджету. Звертається увага також на   термін давності по сумах до 2004року.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно даних картки особового рахунку відповідача по ПДВ  станом на 12.12.06 за останнім рахується заборгованість по  ПДВ (скорочена Декларація за кодом платежу 14010120 ) в розмірі 120276,30 грн.

Дана заборгованість виникла внаслідок не перерахування на спеціальний рахунок  задекларованих у поданих відповідачем податкових деклараціях по ПДВ (скорочені форми) нарахованих сум ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини.

Згідно п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідачем подані до податкового органу скорочені декларації по ПДВ, а саме 20.01.04, 20.02.04, 19.03.04, 20.09.04, 20.10.04, 19.11.04, 20.12.04, 20.01.05 подані податкові декларації по ПДВ за 2004р., згідно яких задекларована сума податкових зобов’язань склала  27396 грн. ( згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2004рік).   21.02.05, 21.03.05, 21.06.05, 20.09.05, 21.11.05, 20.01.06 подані декларації по ПДВ за 2005р., згідно  яких задекларована сума податкових зобов’язань склала  39228 грн. ( згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2005рік).   20.02.06, 20.09.06, 20.10.06, 20.11.06 подані податкові декларації по ПДВ за 2006р., згідно яких задекларована сума податкових зобов’язань склала 20017грн.  ( згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2006рік). Судом враховуються зазначені суми , так   як   дані   відповідача   містять похибки.

Згідно даних картки особового рахунку відповідача по ПДВ  станом на початок 2004 року     за відповідачем рахувалась  заборгованість по  ПДВ (скорочена Декларація  ) в розмірі 176882,00 грн.  При цьому дана сума складалась    із нарахованих сум  в    2003 році-  44390 грн.,  в   2002році-  17726 грн.  та враховуючи сальдо за 2000-2001 роках -  114866 грн.

Позивачем в картках особового рахунку     врахована    сплата відповідачем ПДВ   в 2004році- 983грн.,  в   2005році –22610 грн.   в    2006році-   74182, 70 грн. Однак, судом    враховуються  дані  відповідача, які   підтверджені копіями первинних документів - платіжних доручень : в   2005р- на суму  - 49370 грн.,  в   2006році-   97687 грн.  Всього -  147057 грн.

Позивач , враховуючи , що  за 2004, 2005, 2006 роки відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 86641 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку, просить  стягнути зазначену суму.

Досліджуючи  надані  докази,  оцінюючи  їх  в  сукупності, судом приймається до уваги  наступне.

Згідно їх. 11.29 Закону України „Про податок на додану вартість”  від  3.04.97 із змінами і  доповненнями сільськогосподарські товаровиробники не сплачують до бюджету ПДВ з операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.1999 року № 271 „Про затвердження Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва., включаючи: продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власно сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живого вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби. Не перераховані на окремий рахунок кошти за такою декларацією вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на  відповідача, якщо  він заперечує проти адміністративного позову

Позивач посилається на те, що  за 2004, 2005, 2006 роки відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 86641 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.

Натомість, зібраними у справі доказами  спростовується зазначене.  Зокрема, судом    враховуються  надані відповідачем платіжні доручення за  серпень-листопад 2005року,  січень-жовтень 2006року, якими  підтверджено  погашення   : в   2005р- 49370 грн.,  в   2006році-   97687 грн.

Відповідно , зважаючи на те, що   задекларована сума податкових зобов’язань по ПДВ   у відповідача за  2004рік склала  27396 грн. ( згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2004рік),  за   2005 рік-  39228 грн. (згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2005рік), за    2006рік-  20017грн.  ( згідно картки  особового рахунку по ПДВ  за 2006рік), судом  приймається до уваги , що  в    2005-2006 р.р. відповідачем перераховані     суми ПДВ на спецрахунок за    2004-2005р.р. , внаслідок    чого  відсутнє їх не цільове використання . У зв’язку з цим   позовні    вимоги    безпідставні.

Щодо   неперерахування  коштів    ПДВ на спецрахунки    до   2004року , то зазначені обставини  підтверджуються  сторонами, не спростовуються    матеріалами справи . Однак, позивачем не ставляться  вимоги про їх стягнення   як   нецільових коштів у предметі спору . Натомість у   позовній    заяві  і    представником  позивача      у судовому    засіданні  зазначається про перебіг терміну позовної давності по них. Судом також  приймається до уваги зазначене, враховуючи  ст. 15  Закону  України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  від 21.12.2000р.  із змінами і   доповненнями ,     ст.ст. 223, 243  ГПК України, ст. 257 ЦК України.

За  таких обставин у  позові   належить відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86,  104,  158-163, 167, 254-255, п.п.3,6,7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України , СУД

ПОСТАНОВИВ  :

У  ПОЗОВІ СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКОЇ ОБ’ЄДНАНОЇ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ ІНСПЕКЦІЇ М. СТАРОКОСТЯНТИНІВ  ДО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ  "КИСЕЛІВСЬКЕ" С. КИСЕЛІ СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКОГО РАЙОНУ  ПРО СТЯГНЕННЯ 86641 ГРН.  ВІДМОВИТИ.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.