ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.

№ 2-3708/04

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. -головуючого
Полянського А.Г. Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача

не з'явились (про час та місце
судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача  третя особа

не з'явились (про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином) не з'явились (про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Будівельне підприємство -14” та ОСОБА_1 (представник
ОСОБА_1 -ОСОБА_2)

на рішення

Апеляційного суду Львівської
області

від

30 грудня 2004 року

у справі

№ 2-3708/04 Сихівського районного
суду міста Львова

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Будівельне підприємство - 14”

третя особа

Управління державної реєстрації
Львівської міської ради

про

визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства “Будівельне
підприємство - 14”, скасування державної реєстрації Товариства з обмеженою
відповідальністю “Будівельне підприємство - 14”, визнання недійсними статуту,
установчого договору, свідоцтва про державну реєстрацію Товариства з
обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство - 14”

ВСТАНОВИВ:

У березні 2004 року ОСОБА_1
звернувся до Сихівського районного суду міста Львова з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю “Будівельне
підприємство - 14” (правонаступник Закритого акціонерного товариства
“Будівельне підприємство - 14”) про визнання недійсним рішення з усіх питань
порядку денного на загальних зборах Закритого акціонерного товариства
“Будівельне підприємство - 14” від 14.02.2003 року, скасування державної
реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство -
14”, здійснену Управлінням промисловості та підприємництва Львівської міської
ради 05.03.2003 року, визнання недійсними статуту, установчого договору,
зареєстрованих 05.03.2003 року та свідоцтва про державну реєстрацію, виданого
05.03.2003 року, Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне
підприємство - 14”.

Позовні   вимоги
обґрунтовані тим, що в порушення статей 41, 43 Закону України “Про
господарські товариства”, Закону України “Про власність” Закрите акціонерне
товариство “Будівельне підприємство - 14” не повідомило акціонерів про
проведення загальних зборів в установленому законом порядку та не вело
реєстрацію акціонерів, яка передбачена законом. Крім того, в обґрунтування
своїх вимог позивач посилається на те, що участь у загальних зборах акціонерів
є правом, а не обов'язком акціонера і ніхто не може виключити його з числа
акціонерів, якщо він не бере участі в загальних зборах. Також позивач
посилається на те, що виключити акціонера з акціонерного товариства неможливо з
будь-яких підстав.

Рішенням Сихівського районного суду
м. Львова від 08.09.2004 року (суддя: Шандра М.М.) по справі № 2-3708/04
Сихівського районного суду м. Львова в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство - 14”, третя особа
Управління державної реєстрації Львівської міської ради про визнання недійсним
рішення з усіх питань порядку денного на загальних зборах Закритого
акціонерного товариства “Будівельне підприємство -14”, які відбулися 14.02.2003
року, скасування державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю
“Будівельне підприємство - 14”, здійсненої 05.03.2003 року, визнання недійсними
статуту і установчого договору Товариства з обмеженою відповідальністю
“Будівельне підприємство - 14”, зареєстрованого 05.03.2003 року та свідоцтва
про державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне
підприємство - 14” від 05.03.2003 року відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції зазначає про те, що позивач володів часткою в статутному фонді, яка
становить 0, 09 відсотків статутного фонду, що сторонами не заперечується.
Таким чином, відсутність позивача на зборах що відбулися 14.02.2003 року, не
могла вплинути на прийняття рішення загальних зборів товариства. За таких
обставин вимоги позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів
акціонерів Закритого акціонерного товариства “Будівельне підприємство - 14” від
14.02.2003 року, є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. Крім того,
суд зазначає про те, що державна реєстрація Товариства з обмеженою
відповідальністю “Будівельне підприємство - 14” була проведена відповідно до
вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

Рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 30.12.2004 року (судді: Петричка П.Ф. - головуючий,
Мандрощук Є.Ф., Павлишин О.Ф.) по справі Сихівського районного суду м. Львова
рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.09.2004 року скасовано.
Визнано незаконним рішення загальних зборів учасників Закритого акціонерного
товариства “Будівельне підприємство - 14” від 14.02.2003 року. Скасовано
державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне
підприємство - 14”, здійснену Управлінням промисловості та підприємництва
Львівської міської ради 05.03.2003 року.

Мотивуючи рішення апеляційний суд
зазначає про те, що відповідач на порушення статей 41, 43 Закону України “Про
господарські товариства”  не повідомив
акціонерів про проведення загальних зборів акціонерів в установленому законом
порядку, а питання про виключення з учасників товариства, його перетворення в
товариство з обмеженою відповідальністю в порушення вказаних вище вимог закону
не були включені до порядку денного, розісланого наперед акціонерам.

Не погоджуючиcь з рішенням суду,
Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство - 14”
звернулося з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Львівської області
від 30.12.2004 року по справі № 2-3708/04 Сихівського районного суду м. Львова,
в якій просить рішення у справі скасувати та припинити провадження по справі,
мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосуванням
судом норм матеріального права, зокрема, статті 42 Закону України “Про
господарські товариства”. Зокрема, заявник зазначає про те, що позивачем було подано
заяву про відмову від позовних вимог та заяву про відмову від апеляційної
скарги, які були залишені судом апеляційної інстанції поза увагою.

Не погоджуючиcь з рішенням суду,
ОСОБА_1 (представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2) звернувся з касаційною скаргою на рішення
Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2004 року по справі № 2-3708/04
Сихівського районного суду м. Львова, в якій просить рішення у справі скасувати
та припинити провадження по справі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про
порушення норм процесуального права. Зокрема, заявник зазначає про те, що
позивачем було подано заяву про відмову від позовних вимог та заяву про відмову
від апеляційної скарги, які були залишені судом апеляційної інстанції поза
увагою.

Закрите акціонерне товариство
“Будівельне підприємство -14” надало заперечення на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні місцевого
суду та рішенні суду апеляційної інстанції,
колегія   суддів   вважає,
що   касаційні скарги  підлягають задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення
повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи
інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення цим вимогам не
відповідають.

Відповідно до статті 62 Цивільного
процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для суду
наперед встановленої сили.

Відмовляючи в позові місцевий суд
виходив з того, що при проведенні загальних зборів учасників Закритого
акціонерного товариства “Будівельне підприємство - 14” 14.02.2003 року права
позивача не були порушені, позивач володів часткою в статутному фонді, яка
становить 0,09 відсотків статутного фонду, а тому відсутність позивача на
зборах Закритого акціонерного товариства “Будівельне підприємство-14”, що
відбулися 14 лютого 2003 року, не могла вплинути на прийняття рішень загальних
зборів товариства.

Згідно статті 24 Закону України
“Про господарські товариства” акціонерним визнається товариство, яке має
статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної
вартості, і несе відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства.
Акціонери відповідають за зобов'язаннями товариства тільки в межах належних їм
акцій.

Крім того, відповідно до статті 43
Закону України “Про господарські товариства” про проведення загальних зборів
акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально передбаченим
статутом способом. Крім того, загальне повідомлення друкується в місцевій пресі
за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному із офіційних друкованих
видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України чи Державної комісії
з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного.

Однак, при прийнятті рішення судом
не враховано вимоги статті 43 Закону України “Про господарські товариства”,
згідно якої про проведення загальних зборів акціонерів держателів іменних акцій
акціонери повідомляються персонально способом, визначеним у статуті, а також
через пресу у формі загального повідомлення.

Судом не з”ясовано чи було
дотримано відповідачем вимог вищезазначеної статті Закону України “Про
господарські товариства”.

Також судом не було досліджено, з
яких підстав ОСОБА_1 був виключений зі складу акціонерів товариства та,
відповідно, не було з”ясовано чи передбачено виключення акціонера з
акціонерного товариства Законом України “Про господарські товариства”. Рішення
в цій частині не обгрунтовано посиланням на норми матеріального права.

Крім того, судом не встановлено чи
були включені до порядку денного, розісланого наперед акціонерам, питання про
виключення із учасників з товариства, його перетворення в товариство з
обмеженою відповідальністю.

Судом при розгляді справи також не
звернуто уваги на пункти 3.2, 3.4, 3.5, 3.7 статуту товариства.

Таким чином, висновки було зроблено
судом першої інстанції без всебічного, повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, як це вимагається
статтею 62 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 30.12.2004 року по справі Сихівського районного суду м.
Львова рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.09.2004 року
скасовано. Визнано незаконним рішення загальних зборів учасників Закритого
акціонерного товариства “Будівельне підприємство - 14” від 14.02.2003 року.
Скасовано державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю
“Будівельне підприємство - 14”, здійснену Управлінням промисловості та
підприємництва Львівської міської ради 05.03.2003 року.

Однак приймаючи рішення по справі
суд апеляційної інстанції не розглянув та не прийняв рішення по справі в
частині позовних вимог щодо визнання недійсними статуту, установчого договору,
зареєстрованих 05.03.2003 року та свідоцтва про державну реєстрацію, виданого
05.03.2003 року, Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне
підприємство - 14”.

Таким чином, позовна вимога про
скасування державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю
“Будівельне підприємство - 14”, здійснену Управлінням промисловості та
підприємництва Львівської міської ради 05.03.2003 року була розглянута без
дослідження всіх обставин справи і суд дійшов висновку про скасування державної
реєстрації товариства з інших підстав, при цьому не дослідивши обставини справи
та не з”ясувавши чи відповідає вимогам закону статут та установчий договір
товариства.

Колегія вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до Положення про державну реєстрацію суб”єктів
підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
№ 740 від 25 травня 1998 року (чинного на дату подання позовної заяви) однією з
підстав для скасування державної реєстрації підприємства є визнання недійсними
або такими, що суперечать законодавству, установчих документів.

Крім того, судом не звернуто уваги
на зміну законодавства на день прийняття рішення по справі про скасування
державної реєстрації підприємства.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції не розглянув позовні вимоги про визнання недійсними
статуту, установчого договору, зареєстрованих 05.03.2003 року та свідоцтва про
державну реєстрацію, виданого 05.03.2003 року, Товариства з обмеженою
відповідальністю “Будівельне підприємство - 14” і, в даному випадку, цей
недолік не може бути усунений ухваленням додаткового рішення.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що спір був розглянутий судами не в повному обсязі, що є
порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому
процесі обставин справи в їх сукупності, що призвело до прийняття незаконного
та необґрунтованого рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.09.2004
року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2004 року.

Оскільки, передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях,
рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.09.2004 року та рішення
Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2004 року у справі підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду
Львівської області.

Під час нового розгляду справи  господарському суду слід взяти до уваги
викладене, вжити всі передбачені законом
засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи,
прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з
чинним  законодавством вирішити
спір.

Керуючись статтею 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство -14” та ОСОБА_1
(представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2) задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду
Львівської області від 30.12.2004 року та рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 08.09.2004 року по справі №2-3708/04 Сихівського районного суду
міста Львова скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду Львівської області.

Головуючий                                                                              О.
Муравйов

Судді
А. Полянський

Г.
Фролова