КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2007                                                                                           № 8/144

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Капацин  Н.В.

суддів:             Пашкіної С.А.

при секретарі:

За участю представників:

Позивача – Колодій П.М. ( довір. №196 від 27.10.06);  Від відповідача  –     Потапов Є.П. ( довір. б/н від 04.07.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Злагода"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.07.2007

у справі № 8/144

за позовом                               Акціонерного комерційного банку банк "Індустріалбанк" в особі Київської філії

до                                                   Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Злагода"

про                                                  стягнення 757422,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2007р. у справі № 8/144 позов Акціонерного комерційного банку „Індустріалбанк”  задоволено повністю. Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю  „Злагода” на користь Акціонерного  комерційного банку „Індустріалбанк”  631430 грн. 22 коп. боргу, 94714 грн. 53 коп. пені, 6833 грн. 29 коп. інфляційних нарахувань, 24444 грн. 13 коп. процентів річних, 7575 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що право вимоги в обсязі невиконаних позичальником за договором кредиту, укладеного між банком та ТОВ „Сиріус”, зобов’язань позивач передав  відповідачу у даній справі на підставі договору про відступлення права вимоги №08/084/11-11/011. На момент  укладення договору про відступлення  права вимоги, боржником за кредитним договором  зобов’язання  в повному обсязі не виконані. За договором про відступлення права вимоги  від 06.08.04р. відповідач прийняв на себе право дійсної вимоги, належне позивачу, і став кредитором за договором кредиту №103-84 від 27.03.01р. Відповідач  зобов’язався виконати перед позивачем зобов’язання в обсязі, що перейшло до нього. За змістом п. 3.3.4 відповідач зобов’язався перерахувати позивачу грошові кошти в сумі 631430 грн. 22 коп. в строк до 01 січня 2006 року, але взяті на себе зобов’язання належним чином не виконав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду  відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд  скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2007р. по даній справі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про те, що  договір про відступлення права вимоги  від 06 серпня 2004 року №08/084/11-11/011 не відповідає по суті нормам  цивільного законодавства і є фіктивним          правочином. Договір не відповідає вимогам ст.234 Цивільного кодексу України, так як цей правочин був фіктивним через те, що був вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. По суті це був договір про перевід боргу, так як боржник по кредитному договору  ТОВ „Сиріус” не виконав умови по договору  про надання кредиту і не сплатив позивачу грошові кошти отримані за договором кредиту в сумі 3 203 662,67 грн., а тому фактично відбулася заміна боржника у зобов’язанні за кредитним договором.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

6 серпня 2004р. між Акціонерним комерційним банком  „МТ-Банк”, правонаступником  якого, у зв’язку з реорганізацією останнього  шляхом приєднання до АКБ „Індустріалбанк”, є позивач у справі (Київська філія) та  відповідачем у справі укладено договір про відступлення права вимоги  №08/084/11-11/011.

За умовами договору про відступлення права вимоги банк відступив, а відповідач прийняв право дійсної вимоги, належне позивачу, і став кредитором  за кредитним договором №103-84 від 27 березня 2001 року та додатковими угодами до нього : №1 від 06.04.01р., №2 від 27.06.01р., №3 від 27.08.01р., №4 від 25.09.01р., №5 від 23.11.01р., №6 від 12.02.02р., а саме, в сумі основного боргу кредиту – 2572232,45грн. та сумі несплачених процентів – 631430,22 грн.

Відповідно до п.1.2 договору боржником за кредитним договором є Товариство з обмеженою відповідальністю „Сиріус”.

Пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги визначено, що за цим договором новий кредитор (відповідач) одержує право замість первісного кредитора (позивач) вимагати від боржника   сплати грошової суми в розмірі, визначеному в п.2.1 цього договору, а також стягнення санкцій, у тому числі збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням зобов’язань боржником.

Грошова сума, яку новий кредитор ( відповідач) має право вимагати від боржника визначена в розмірі 3 203 662,67 грн. ( п.2.1 договору).

Господарським судом Чернігівської області встановлено факт наявності у ТОВ  „Сиріус” на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 06.08.04р.  заборгованості за кредитом перед банком в обсязі, що передана відповідачу.

Пунктом 3.2 договору про відступлення права вимоги  сторони погодили, що з моменту підписання цього договору незалежно від виконання зобов’язання боржником новому кредитору (відповідачу)  у первісного кредитора (позивача) виникає право вимоги до нового кредитора в сумі 3 203 662,67 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що прийняті на себе зобов’язання боржник за кредитним договором виконав частково.

З банківської виписки (а.с.52) вбачається, що боржником за кредитним договором №103-84 від 27.03.01р. не погашено кредит в розмірі 2572232,45 грн., що випливає з наступного.

За умовами кредитного договору  банк (позивач)  зобов’язувався надати  позичальнику (ТОВ „Сиріус)  кредит на купівлю нафтопродуктів в сумі  7000000грн. на строк до 27 червня 2001р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних. Додатковими угодами до договору кредиту сторони продовжували строк дії договору, змінювали розмір кредиту та відсоткової ставки за користування кредитом. В редакції додатковою угоди  №5 від 23.11.01р. до договору кредиту сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит в розмірі 6832830 грн. на строк до 12 лютого 2002р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних.

З додаткової угоди №6 від 12.02.02р. вбачається, що позичальник визнав не виконання зобов’язання по договору  кредиту №103-84  в частині повернення  позики в сумі 6832830 грн. та погашенню відсотків в сумі 1215120,53 грн., що разом становить 8047950,53 грн. Сторони погодили, що в рахунок виконання позичальником  зобов’язань по договору  кредиту банк приймає у власність заставлені товари в обігу (нафтопродукти) на загальну суму 5475718,08 грн., на вартість якої після передачі товару зменшуються зобов’язання позичальника.

Відповідно до п.2.11 кредитного договору  в першу чергу  погашаються прострочені відсотки, пеня, нараховані відсотки, а сума, що лишилася, спрямовується на погашення кредиту.

Таким чином, за рахунок вартості переданих банку товарів в повному обсязі погашена  заборгованість по відсотках в розмірі 1215120,53 грн. та частково позика в сумі 4260597,55 грн.

Господарським судом Чернігівської області встановлено, що  позичальник належним чином зобов’язання за договором кредиту не виконав, кредит у розмірі  2572232,45 грн. та відсотки за користування кредитом в сумі 631430,22 грн. не погасив.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора  переходять права первісного кредитора  у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором .

Такі законодавчо визначені положення продубльовані в п.1.1  договору про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор      (позивач) відступає, а новий кредитор (відповідач) приймає на себе право дійсної вимоги, належне  первісному кредиторові , і стає кредитором за кредитним договором № 103-84 від 27 березня 2001року та додатковими угодами до цього договору.

Відповідно до п.3.3. договору новий кредитор (відповідач) зобов’язаний  виконати зобов’язання, зазначені в пункті 3.2 цього договору, перед первісним кредитором (позивач), шляхом перерахування первісному кредитору  грошових коштів в сумі, вказаній в п.2.1 договору, та визначені порядок  та строки перерахування коштів.

Пунктом 3.3.4 договору відповідач зобов’язався перерахувати позивачу грошові кошти в сумі 631430 грн. 22 коп. в строк до 01 січня 2006р., але взяті на себе зобов’язання належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах справи відсутні докази виконання зобов’язань за договором про відступлення права вимоги, а тому з відповідача підлягає стягненню  631430 грн. 22 коп. боргу.

Пунктом 5.4 договору  про відступлення права вимоги  визначено, що у випадку прострочення сплати грошових коштів в сумі та порядку, визначеному п.3.3 договору, відповідач зобов’язався сплатити позивачу пеню в розмірі 0,2% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

В уточненнях до апеляційної скарги  відповідачем зазначено, що підприємство відповідача немає заперечень щодо суми основного боргу і визнає його повністю. Однак просить суд врахувати той факт, що  СТОВ АПК „Злагода” є сільськогосподарським підприємством основним напрямком якого є виробництво сільськогосподарської продукції, 2007 рік був несприятливий для сільгоспвиробників та надав  акти обстеження  від 05.07.2007р., якими встановлено, що в результаті сильної бурі,  4 липня 2007р.  втрачено 35-40 ц/га урожаю озимого ріпаку, що становить 80-90% від загальної кількості.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право  господарському суду  при прийнятті рішення  зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Враховуючи надані відповідачем документи судова колегія вважає за можливе зменшити суму стягуваної пені.

За таких обставин колегія суддів Київського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Злагода” залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2007 у справі №8/144 змінити, резолютивну частину його викласти в наступній редакції:

„Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Злагода”, вул. Набережна, 4 с.Дорогинка, Ічнянський район (фактична адреса: вул. Леніна 125, с.Талалаївка, Ніжинський район, ідентифікаційний код 32121018, р/р 0290 в Київській філії АКБ „Індустріалбанк”, МФО 320962) на користь Акціонерного комерційного банку „Індустріалбанк”, вул. 40 років Радянської України 39Д, м.Запоріжжя (ідентифікаційний код 21665873, відомості про номер рахунку відсітні, МФО 320962) 631430 грн.22 коп. боргу, 10000 грн. пені, 6833 грн. 29 коп. інфляційних нарахувань, 24444 грн. 13 коп. процентів річних, 6414 державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити”.

3.Видачу наказ на виконання даного рішення доручити Господарському суду Чернігівської області.

4.Матеріали справи № 8/144 повернути до Господарського суду  Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

09.10.07 (відправлено)