ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.

№ 2-1/07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської
Н.Г.,

Кота
О.В.,

Самусенко
С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві касаційні скарги Фізичних осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05 липня
2007 року у справі № 2-1/07 Зміївського районного суду Харківської області за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8, до: 1) Колективного
сільськогосподарського підприємства "Зміївська овочева фабрика",
Харківська область, 2) Закритого акціонерного сільськогосподарського
товариства "Зміївська овочева фабрика", Харківська область,  3) Ліквідатора ОСОБА_9, м. Харків, 4)
Закритого акціонерного товариства Торгова марка "Зміївська овочева
фабрика", Харківська область, 5) ОСОБА_10, Харківська область,  6) Зміївської райдержадміністрації,
Харківська область, про визнання недійсною конференції трудового колективу
Колективного сільськогосподарського підприємства "Зміївська овочева
фабрика", відшкодування моральної шкоди, скасування реєстрації Закритого
акціонерного сільськогосподарського товариства "Зміївська овочева
фабрика",

за участю представників сторін:

позивача: -ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3;

відповідача-4:-Титов Р.В. (дов. від
12.10.2007р.),

в с т а н о в и в:

У лютому 2001 року позивачі
-фізичні особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 пред'явили у Зміївському районному суді Харківської області позов до
відповідачів: -1) ЗАСТ "Зміївська овочева фабрика", 2) ЗАТ ТМ "Зміївська
овочева фабрика", 3) ОСОБА_10,  про
визнання недійсною конференції трудового колективу КСП "Зміївська овочева
фабрика", відшкодування моральної шкоди, скасування реєстрації Закритого
акціонерного сільськогосподарського товариства "Зміївська овочева
фабрика".

Вказували, що вони перебували в
трудових відносинах з радгоспом "Зміївська овочева фабрика", який в
1997р. було реорганізовано в КСП "Зміївська овочева фабрика", а в
подальшому -в ЗАСТ "Зміївська овочева фабрика".

Зазначали, що при реорганізації
радгоспу "Зміївська овочева фабрика" в КСП "Зміївська овочева
фабрика", їм, як членам КСП, було виділено майновий пай, розмір якого
повинен був визначитись адміністрацією КСП.

Посилаючись на ту обставину, що
розмір майнових паїв не був визначений та на те, що відповідач-5 передав в
якості засновницького внеску до статутного фонду ТОВ "Капітал-1", ТОВ
"Надія-1", ТОВ "Кунєро-1", ТОВ "Мрія-1" майно
КСП, чим порушив їх права на паї в КСП, позивачі просили визнати право
власності на паї в КСП "Зміївська овочева фабрика", визнати
незаконною передачу майна, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 07 лютого 2007 року (суддя: Бережна Н.М.) в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про визнання недійсною конференції трудового
колективу КСП "Зміївська овочева фабрика" від 10.02.2000р. та в
частині відмови в задоволенні позовних вимог про  відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, мотивоване посиланнями на не надання доказів заявлених вимог.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про  визнання
права власності на пай в КСП "Зміївська овочева фабрика", мотивоване
посиланнями на безпідставність позовної вимоги до КСП, оскільки на базі КСП
"Зміївська овочева фабрика" було створено ЗАСТ "Зміївська
овочева фабрика".

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 05 липня 2007 року (колегія суддів у
складі: Олійник В.Ф. -головуючий, Кравець Т.В., Істоміна О.А.) рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі позивачі,
посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів
знаходить за необхідне касаційні скарги задовольнити частково, з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2007 року (суддя
Коростійова В.І.) апеляційні скарги повернуто до Зміївського районного суду
Харківської області для направлення до Апеляційного господарського суду.

Передаючи справу до Харківського
апеляційного господарського суду, Апеляційний суд Харківської області виходив з
того, що спір підвідомчий господарському суду.

Суд апеляційної інстанції
розглядаючи справу, виходив з того, що позивачі є акціонерами ЗАСТ
"Зміївська овочева фабрика", а тому спір підвідомчий госодарському
суду, проте погодитись з таким висновком не можна.

Законом України від 15 грудня 2006
року № 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів", що набрав чинності 29 грудня 2006 року, було внесено зміни до
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12
зазначеного Кодексу, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі
господарським судам.

Корпоративними спорами є такі
спори, предметом яких є вимоги учасників корпоративних відносин, тобто
відносин, пов'язаних із здійсненням управління корпоративним утворенням або
веденням його справ, про захист їх корпоративних прав способами, передбаченими
законом.

Як вбачається з позовних заяв, які
були предметом розгляду в суді загальної юрисдикції, спірні правовідносини
виникли між фізичними особами та закритим акціонерним товариством, що витікають
з членства в КСП.

В силу ст. 1 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", колективне сільськогосподарське
підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для
спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на
засадах підприємництва та самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", пай є власністю
члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член
підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

За таких обставин, спори, пов'язані
з діяльністю юридичних осіб, які не є господарськими товариствами (кооперативи,
приватні підприємства, колективні підприємства тощо), хоча і є близькими до
спорів, що виникають з корпоративних відносин, але якщо хоча б однією зі сторін
спору є фізична особа, підвідомчі загальним судам.

При розгляді справи в касаційному
провадженні позивачі підтримали касаційну скаргу та наголошували на тому, що на
їх думку, розмір паю в КСП визначено не правильно та вважають, що порушено їх
права не як акціонерів товариства, а як членів КСП.

Згідно ч. 7 ст. 31 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", у разі
реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються
правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу
пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс
правонаступникам.

Приймаючи справу до провадження
Апеляційний господарський суд на зазначене увагу не звернув, не встановив
дійсний характер правовідносин з порушення прав позивачів на майновий пай в
КСП, та помилково виходив з того, що спірні правовідносини пов'язані з
порушенням корпоративних прав позивачів, як акціонерів товариства.

Враховуючи вище викладене, дана
справа не підвідомча господарському суду,
тому постанова суду апеляційної інстанції, як така, що прийнята з
порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - передачі
до Апеляційного суду Харківської області для розгляду.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги фізичних осіб:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 05 липня 2007 року у справі № 2-1/07
скасувати.

3. Справу № 2-1/07 направити до
Апеляційного суду Харківської області для розгляду.

Судді:
Н.Г. Дунаєвська

О.В. Кот

С.С. Самусенко