ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.10.07                                                                                           Справа№ 2/1027-19/470А

За позовом: ТзОВ "Перемишлянський молокозавод", м. Бібрка;

до Відповідача: УПФ України в Перемишлянському районі, м. Перемишляни;

про: визнання недійсною вимогу про  сплату боргу

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання: Байко А.Я.

В судовому засіданні взяли участь представники:

Позивача: Кінаш Т. П. –(довіреність №27/09-02 від 27.09.2007р.);

Відповідача: Кіт Л. М. –(довіреність  №2191/01-16 від 18.06.2007р.);

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.49, 51 КАС України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемишлянський молокозавод", м. Бібрка до Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі, м. Перемишляни, про визнання недійсною вимоги про сплату боргу.

Обставини Справи:

Ухвалою суду від 07.11.2005 р. судом відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду в попередньому засіданні на 14.12.2005 р.

Ухвалами суду від 18.07.2007 р., розгляд справи відкладався з причин, наведених у відповідній ухвалі суду.

Ухвалою суду від 14.12.2005 р., в зв’язку із апеляційним оскарженням Ухвали Господарського суду Львівської області №02-4/2-7 від 14.10.2005 р., яка пов’язана предметом спору з справою №2/1027-19/470А., вирішення якої мало значення для даної справи, провадження у справі  №2/1027-19/470А. було зупинено.

Ухвалою суду від 05.06.2007 р., в зв’язку із усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, а саме: повернення винесення Ухвали про закриття провадження по справі №02-4/2-7, судом було поновлено провадження по справі.

Представник Позивача з’явився в судове засідання, позовні вимоги підтримав з підстав,  наведених в позовній заяві, зокрема, зазначив, що Управлінням Пенсійного Фонду України в Перемишлянському р-ні винесено Вимогу № 131/2 від 22 вересня 2005р. про сплату боргу зі страхових внесків в сумі, що становить: 42 972,20 грн., недоїмка зі сплати страхових внесків нарахована за квітень - серпень 2005 року.

Вказане свідчить про те, що Управлінням Пенсійного Фонду України в Перемишлянському р-ні, керуючись Законом України 2/1027-19/470А "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" зроблено висновок, що ТзОВ "Перемишлянський молокозавод" крім сплати єдиного податку, ще повинно сплатити страхові внески за ставкою - 32%.

Позивач наголосив, що відповідно до п. 4 Перехідних положень Конституції України, Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" має юридичну силу Закону України.

Закон України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" не може змінити визначений згаданим вище Указом правовий режим оподаткування, правові норми Указу Президента України 2/1027-19/470А "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" продовжують діяти, доки не набере чинності закон з цих питань.

Оскільки Конституція має вищу юридичну силу, порівняно із Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", зміна порядку сплати єдиного податку, встановленого Указом Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" має відбуватися у встановленому Конституцією України порядку.

Позивач вважає, що оскільки, пенсійне страхування є різновидом загальнообов'язкового державного соціального страхування, на ці правовідносини поширюється Закон України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р.

Згідно з вимогами п.п. 4.4.1 ст.4 зазначеного Закону, - у разі, якщо норма закону або іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів або різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов’язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, Позивач посилається також на Розпорядження Кабінету Міністрів України   від 10.03.2005 р. № 58-р., згідно з яким тимчасово припинені перевірки юридичних та фізичних осіб - платників єдиного і фіксованого податку щодо сплати страхових внесків на    різні види загальнообов’язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими  платежами, яка утворилася у 2004 році –1 кварталі 2005р., застосування пов’язаних із цим санкцій, до остаточного законодавчого врегулювання функціонування спрощеної системи оподаткування.

Відповідач повністю заперечив проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, враховуючи наступне:

ТзОВ "Перемишлянський молокозавод" зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі як платник страхових внесків/збору від 24.03.2000р. за № 641, згідно з поданою заявою. З 01.01.2004р. набув чинності Закон України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування". Згідно із статтями 14 та 15 вищевказаного Закону, страхувальниками та, відповідно, платниками страхових внесків є роботодавці - підприємства, установи, організації, створені відповідно до вимог законодавства України, незалежно від форми власності. ТзОВ "Перемишлянський молокозавод" як юридична особа, є платником страхових внесків до Пенсійного Фонду України.

Відповідач вважає, що відносини, які виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування регулюються виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який має вищу юридичну силу порівняно з Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р., та є спеціальним нормативно-правовим актом в цій сфері відносин. Таким чином,  незалежно від того, яку систему оподаткування обрав позивач як суб'єкт підприємницької діяльності,- він повинен сплачувати внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування на загальних підставах.

Обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески визначений п.6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування Законом не надано.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, оглянувши в судовому засіданні оригінали первинних документів та оцінивши докази, що знаходяться в матеріалах справи,  судом встановлено наступне:

Управлінням Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області проведено планову перевірку ТзОВ "Перемишлянський молокозавод" щодо своєчасності та повноти сплати внесків до ПФУ, результати перевірки оформлено актом №35 від 29.11.2005р.

У ході перевірки були встановлені порушення нарахування і сплати внесків, у зв’язку з чим Управлінням ПФУ в Перемишлянському районі направлено Позивачу Вимогу про сплату боргу від 22.09.2005р.  в розмірі 42972, 20 грн.

Позивачем оскаржене законність надіслання вищевказаної вимоги, виходячи  з того, що  відповідно до п.6 Указу Президента України  від 03.07.1998 року № 727 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів  малого підприємництва”,  виданого відповідно до п.4 Перехідних положень Конституції України, від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне  страхування звільняється суб’єкт  малого підприємництва, який  безпосередньо є платником єдиного  податку з особистих  доходів, одержаних ним від здійснення підприємницької діяльності та від нарахувань, пов’язаних з виплатою заробітної плати найманим працівникам ( у розмірі 32%), оскільки ці платежі включено у склад єдиного податку. Пунктом 4 Перехідних положень Конституції України, зміни до Указу  не можуть бути внесені  ніякими іншими законами, крім спеціального закону щодо спрощеної системи оподаткування, прийнятого Верховною Радою України.

Проте з 01.01.2004р. набрав чинності  Закон  України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування“ № 1058-1У від 09.07.2003 року. Відповідно до вимог ст. 1 вказаного Закону,  страхові внески - це кошти, відрахувань  на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, кошти сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Відповідальність  у вигляді фінансових санкцій, які застосовуються до страхувальників у разі  донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, передбачена п.п.4,п.9 ст.106 вищевказаного Закону.

Відповідно до вимог ст.14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування“ страхувальниками є  - роботодавці:  підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),  які використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Судом встановлено, що за період квітня-серпня 2005р. Позивач не здійснював нарахування страхових внесків у розмірі 32 відсотків в повному обсязі. Як передбачено ст. 5 Закону № 1058-1У, сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. При цьому, зазначеною статтею встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із вказаною нормою, виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 18 Закону України  "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування"  страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему  оподаткування, а тому на ці внески не поширюється  податкове законодавство.

Враховуючи наведене, Указ Президента України “Про спрощену систему оподаткування", обліку та звітності суб’єктів  малого підприємництва “ не має приоритетного значення  стосовно Закону України  №1058-IV від 09.07.2003р. "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування", оскільки Указ Президента поширює свою дію  на податкові  правовідносини, а вищевказаний Закон є спеціальним Законом, що регулює питання сплати страхових внесків до Пенсійного фонду.

Згідно із вимогами ст. 15 Закону України №1058-ІУ,    платниками внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, зокрема роботодавці, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Пунктом 15 розділу 15 вказаного Закону встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим  Законом  закони  України  та  інші нормативно-правові   акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також правові засади і гарантії підприємництва.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, про те що позовні вимоги ТзОВ "Перемишлянський молокозавод" є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки Вимогу про сплату боргу від 22.09.2005р. в розмірі недоїмки 42972, 20 грн. надіслано Управлінням ПФУ у Перемишлянському районі Львівської області у відповідності до вимог закону.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в  порядку, визначеному главою 1 розділу IV КАС України.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення.Копія апеляційної скарги одночасно   надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя