ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"06" лютого 2007 р.                                                            Справа №2/206-А

За позовом управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі м.Старокостянтинів

до державного підприємства „Старокостянтинівська районна телерадіокомпанія” м.Старокостянтинів

про стягнення 11906грн.14коп.

Суддя Дячук Т.В.

Секретар судового засідання Будзинська В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Нечипоренко О.Ю. - представник по довіреності № 344/07 від 23.01.2007р.

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: позивачем подано позовну заяву про стягнення з відповідача 11906грн.14коп., в т.ч.: 11201грн.31коп. заборгованості по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (розділ І, 32%), 704грн.83коп. заборгованості по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (розділ І, 1-5%) за період червень-листопад 2006р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить врахувати, що позов заявлено у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” і сума заборгованості є узгодженою.

Про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином. Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі і повістка направлені на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням, яке отримане ним 11.01.2007р., ухвала від 23.01.2007р. про відкладення розгляду справи отримана  відповідачем 29.01.2007р. Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив, повноважного представника в судове засідання не направив.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідач державне підприємство „Старокостянтинівська районна телерадіокомпанія” м. Старокостянтинів зареєстроване, як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ідентифікаційний код ЄРДПОУ 22769971, і відповідно до ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно наданих відповідачем до управління Пенсійного фонду розрахунків суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за червень - листопад 2006 року, відповідач зобов’язаний сплатити страхові внески на обов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 11906грн.14коп., в тому числі: 11201грн.31коп. внески за розділом І (32%), 704грн.83коп. внески за розділом І (1-5%). Копії зазначених розрахунків, витягу з картки особового рахунку страхувальника надано до матеріалів справи.

Згідно п. 6 ст. 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

У відповідності до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивачем на адресу відповідача направлено вимоги № Ю-142 від 13.10.2006р. та № Ю-142 від 06.11.2006р. про сплату боргу по внесках. Дані вимоги були отримані відповідачем відповідно 23.10.2006р. та 10.11.2007р.

В зв’язку з несплатою відповідачем заборгованості по страхових внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування позивачем подано до суду позовну заяву з вимогами про стягнення з відповідача 11906грн.14коп. заборгованості по страхових внесках.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п. 6 ст. 17 Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

На підтвердження заявлених позовних вимог надано належні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідач у поданих розрахунках суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначив розміри внесків, а тому зобов’язання є узгодженим. Вимоги про сплату заборгованості у встановленому законом порядку відповідачем не були оскаржені і не скасовані, доказів про сплату 11906грн.14коп. заборгованості по внесках відповідач до суду не подав.

Позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, відповідають чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі до державного підприємства „Старокостянтинівська районна телерадіокомпанія” м.Старокостянтинів задоволити.

Стягнути з державного підприємства „Старокостянтинівська районна телерадіокомпанія” (м. Старокостянтинів Хмельницької області, вул. К.Острозького, 70, код 22769971) на користь управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі (м. Старокостянтинів, вул. Маршала Красовського, 4, р/р 8 у Старокостянтинівському відділенні ВАТ „Ощадбанк” № 2888, код 14150074, МФО 375166) 11906грн.14коп. (одинадцять тисяч дев’ятсот шість гривень 14 коп.) заборгованості по страховим внесках.

Згідно ст.ст. 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 –позивачу; 3 – відповідачу.