ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/304

17.12.07

За позовом     Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення

залізничного  транспорту України "Укрзалізничпостач"

до                     Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна

залізниця"

третя особа    Закрите акціонерне товариство транснаціональна фінансово-промислова

нафтова компанія "Укртатнафта"

про                  стягнення 22619,69 грн.

Суддя   Гумега О.В.

Представники:

Від позивача:  Басюк Т.  Л.

Від відповідача: не  з‘явилися

Від третьої особи: Дзюба Г.  В.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” до Державного територіально-галузевого підприємства “Південно-Західна залізниця” про стягнення 22619,69 грн. збитків,  з них –22 393,49 грн.  сума  вартості  поставленої  продукції та 226,20  грн. неодержаного  прибутку.

Позовні  вимоги позивач  обґрунтовує  тим, що  згідно  договору № ЦХП-40205 від 10.01.2005 року позивач  поставив  відповідачу  нафтопродукти, за які  відповідач  в  повному обсязі  не розрахувався.

Ухвалою суду від 30.07.2007р. суддею Євдокимовим О.В. порушено провадження у справі № 13/304.

Відповідач    надав заперечення  на позовну  заяву,  в  яких  проти  задоволення  позовних  вимог  заперечував  з  огляду  на  те,  що  в цистерні   № 79549689, що  була відправлена  відповідачу  відповідно  до залізничної  накладної  № 43196877  було виявлено  недостачу   маси дизельного  палива проти  даних  зазначених  в  накладній  в кількості    7874 кг. За  таких  обставин, відповідач  вважає  позовні вимоги позивача  необґрунтованими,  оскільки, на його  думку,  відповідач  не повинен  платити  за товар,  який  ним  не  було  отримано.

Згідно розпорядження № 17 від 26.10.2007р. заступника Голови Господарського суду міста Києва в зв‘язку із перебуванням судді Євдокимова О.В. на лікарняному та з метою уникнення затягування розгляду справи справу № 13/304, передано для подальшого розгляду судді Гумезі О.В.

Ухвалою суду від 07.11.2007р. прийнято справу № 13/304 до провадження суддею Гумегою О.В. та призначено розгляд спору у справі на 19.11.2007р.

Ухвалою  Господарського  суду м.  Києва  від 19.11.2007 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено ЗАТ ТНФК "Укртатнафта",  розгляд справи відкладено  на  10.12.2007  року.

Третя  особа  в  судове  засідання  з‘явилася,    пояснень  не надала.

Ухвалою  Господарського  суду  м. Києва  від 10.12.2007  року розгляд справи  відкладено  на  17.12.2007  року.

В  судовому  засіданні,  призначеному  на 17.12.2007  року, оголошувалися вступна  та  резолютивна  частини  рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін,  дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2005 року  між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного  транспорту України "Укрзалізничпостач" (позивачем)  та Державним територіально-галузевим підприємством "Південно-Західна залізниця" (відповідачем)   було укладено договір  № ЦХП-40205.

Відповідно до умов договору (п. 1.1) позивач зобов‘язувався поставити,  а    відповідач  прийняти  та оплатити нафтопродукти відповідно  до специфікацій,  які  є  невід‘ємними частинами договорів.

Сторони  погодили,  що   поставка товару  підтверджується    сторонами  шляхом підписання  акту   прийому-передачі, який    відповідач    повинен  підписати і  повернути  позивачу  протягом   п‘яти   робочих  днів  після його  отримання (п. 3.4.  договору).  Прийом  товару за кількістю,  який поставлено в  залізничній  цистерні, здійснюється  відповідачем   у  порядку, передбаченому  Інструкцією  про порядок  приймання, транспортування та зберігання, відпуску  та  обліку   нафти та нафтопродуктів   на  підприємствах  та організаціях України від  02.04.1998 року № 81/38/101/235/122 із  складанням  «Акту  приймання  нафтопродуктів за  кількістю» за  формою № 5-НП (п. 4.2. договору). У  випадку, коли  виявлено   нестачу  товару, яка  перевищує   норми  природних  втрат та  межі   відносної похибки   вимірювань,  відповідач  надає   позивачу  претензію, до якої повинні    додаватися  документи зазначені  у відповідних  Інструкціях та  направляє телеграму  вантажовідправнику з  викликом для комісійного  приймання товару (п. 4.3.  договору). Сторони також погодили, що   претензія  про нестачу товару,  яка  подана без   необхідних  документів  позивачем  до  обліку  не  приймається  і  розгляду не    підлягає (п. 4.4. договору). Відповідно до  п. 11.1 договору  сторони встановили, все,  що  не  обумовлено  цим  договором  регулюється    чинним  законодавством   України   і  міжнародними   правилами   тлумачення   торгових термінів   «Інкотермс»редакції  2000  року.

01.02.2005  року   позивач та  відповідач підписали  додаток  № 1 до  договору № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року,  в  якому  визначили  номенклатуру  товару, який  буде   постачатися   на  умовах  договору  № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року,  зокрема   дизельне  паливо Л-0,2-62.

Сторони  підписали  специфікацію № 9  до договору  № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року, в  якій  визначили кількість  та  умови  постачання  дизельного  палива  в період   з 01.09.2005  року  по  30.09.2005  року.

Сторони  підписали  специфікацію № 10  до договору  № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року, в  якій  визначили кількість  та  умови  постачання  дизельного  палива  в період   з 01.10.2005  року  по  31.10.2005  року.

Сторони  підписали  специфікацію № 11  до договору  № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року, в  якій  визначили кількість  та  умови  постачання  дизельного  палива  в період   з 01.11.2005  року  по  30.11.2005  року.

Сторони  підписали  специфікацію № 12  до договору  № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року в  якій  визначили кількість  та  умови  постачання  дизельного  палива  в період   з 01.12.2005  року  по  31.12.2005  року.

У всіх  специфікаціях  умови  постачання  дизельного  палива  визначені  як FCA (Інкотермс-2000,  згідно  умов договору № ЦХП-40205   від 10.01.2005 року).

Як   вже  зазначалося, в  п. 11.1 договору  сторони погодили  застосовувати офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати  «Інкотермс»в редакції  2000  року.

В офіційних правилах тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс  (редакція 2000 року) термін "поставка" використовується в Інкотермс у двох різних значеннях. По-перше, - для визначення моменту, коли продавець виконав свої зобов'язання щодо доставки товару, визначені в статтях А.4 Правил Інкотермс. По-друге, термін "поставка" також використовується в контексті обов'язку покупця одержати чи прийняти поставку товару, зазначеного в статтях Б.4 Інкотермс.

"F"-терміни вимагають від продавця доставки товару для перевезення відповідно до вказівок покупця. Як    вже  зазначалося, сторони   погодили, що  умовами  постачання  дизельного палива  відповідачу  є FCA  франко-перевізник (місце поставки сторонами  визначено  не  було).

Термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Відповідно до  правил Інкотермс, продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою,

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

Якщо сторони не узгодили конкретного пункту в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього пунктів, продавець може вибрати пункт у межах місця поставки, який найбільш задовольняє його цілям.

За відсутності точних вказівок від покупця, продавець може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та/або кількістю та/або характером товару.

Покупець зобов'язаний сплатити ціну товару у відповідності з договором купівлі-продажу (п. Б. 1. Інкотерсмс).

Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4 (п.  Б. 4.).

Як  зазначалося, відповідно до  п. 11.1 договору, все,  що  не  обумовлено  цим  договором  регулюється  чинним  законодавством   України   і  міжнародними   правилами   тлумачення   торгових термінів   «Інкотермс»редакції  2000  року.

При  цьому  судом  враховано,  що в  договорі № ЦХП-40205 від 10.01.2005 року сторони встановили спеціальний  порядок прийняття  товару  за  кількістю.

Зібрані у  справі  докази свідчать,  що 01.04.2005  року   між   позивачем  та  Закритим  акціонерним  товариством  транснаціональною фінансово-промисловою нафтовою компанією «Укртатнафта» укладено  договір  поставки  нафтопродуктів № ЦХП-14-02005-01,  відповідно  до умов  якого, позивач  зобов‘язувався    прийняти   та  оплатити  нафтопродукти.

У  відповідності  з  залізничною накладною № 43196877  Закрите акціонерне товариство Торговий дім  «Укртатнафта»зі  станції  Кагамлицька   Південної  залізниці відправило відповідачу  на станцію Конотоп Південно-західної залізниці  дизельне  паливо в  цистерні № 79549689,  в  кількості  106150 кг. У  відповідності  з  залізничною накладною № 43196877, вантаж   прибув  на  станцію  Конотоп   в справному    вагоні № 79549689  без ознак  втрати, крадіжки і виданий 07.05.2007  року  без  перевірки.

Як  вже  зазначалося, прийом  товару за кількістю,  який поставлено в  залізничній  цистерні, здійснюється  відповідачем   у  порядку, передбаченому  Інструкцією  про порядок  приймання, транспортування та зберігання, відпуску  та  обліку   нафти та нафтопродуктів   на  підприємствах  та організаціях України від  02.04.1998 року № 81/38/101/235/122 із  складанням  «Акту  приймання  нафтопродуктів за  кількістю»за  формою № 5-НП (п. 4.2. договору). У  випадку, коли  виявлено   нестачу  товару, яка  перевищує   норми  природних  втрат та  межі   відносної похибки   вимірювань,  відповідач  надає   позивачу  претензію до якої повинні    додаватися  документи зазначені  у відповідних  Інструкціях та  направляє телеграму  вантажовідправнику з  викликом для комісійного  приймання товару (п. 4.3.  договору).

Наведене  свідчить,  що  передумовою звернення  з  претензією  щодо  кількості  товару, є  дотримання   відповідачем   вимог  Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України», затвердженої наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України,  Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 2 квітня 1998 року N 81/38/101/235/122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1999 р. за N 685/3978. Зазначена Інструкція поширюється на всіх суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності. Інструкція встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій і застосовується на підприємствах та організаціях України, які займаються нафтопродуктозабезпеченням. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для підприємств, установ та організацій всіх галузей народного господарства і всіх форм власності, а також для громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, що займаються придбанням, транспортуванням, зберіганням та реалізацією нафти і нафтопродуктів на території України.

Розділ 4  зазначеної  інструкції регулює порядок  приймання нафтопродуктів, що надійшли залізничним транспортом. Згідно з п. 4.1.3.14, приймання нафтопродуктів може здійснюватися маршрутами, окремими партіями та одиночними цистернами. Маса нафтопродукту визначається вантажоодержувачем у кожній цистерні. Маса нафтопродукту, визначена об'ємно-масовим методом у залізничних цистернах, після зливу повинна бути звірена з масою у резервуарі (п. 4.1.3.15).

Відповідно  до п. 4.1.3.18 Інструкції, приймання нафтопродуктів провадиться особами, які призначені наказом керівника вантажоодержувача. Ці особи відповідають за недотримання правил приймання нафтопродуктів.

На всі нафтопродукти, що надійшли, складається "Акт приймання нафтопродуктів за кількістю" за формою N 5-НП. При цьому в разі приймання нафтопродукту, що надійшов в одній цистерні, заповнюється п. 12.1, при прийманні кількох цистерн заповнюється п. 12.2 цього додатка.

Акт складається у день надходження нафтопродуктів і затверджується керівництвом вантажоодержувача не пізніше наступного дня після його складання.

Якщо приймання здійснюється у вихідний або святковий день, акт приймання повинен бути затверджений у перший робочий день після вихідного або святкового дня.

Акт підписується особами, які брали участь у прийманні нафтопродуктів.

Особи, що підписують акт, мають бути попереджені про відповідальність за достовірність даних, викладених у ньому (п. 4.1.3.19 Інструкції).

Згідно з п. 4.1.3.21 Інструкції, у разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника матеріально відповідальна особа припиняє приймання продукції і негайно повідомляє керівника підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа повинна забезпечити зберігання одержаної продукції, а також вжити заходів, що унеможливлюють погіршення її якості. Одночасно з припиненням приймання одержувач зобов'язаний викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта.

Керівник підприємства повинен призначити комісію з осіб, представників громадськості, які затверджені наказом по підприємству та рішенням профкому для виконання робіт з приймання нафтопродуктів.

Представник громадськості вантажоодержувача або представник стороннього підприємства може брати участь у прийманні нафтопродуктів на даному підприємстві не більше двох разів на місяць, маючи при цьому разове посвідчення за підписом керівника підприємства.

Отже, Інструкція  передбачає,  що у  разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів,  необхідно припинити приймання нафтопродуктів   та   викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта.

Зібрані  у  справі  докази  (Акт   приймання нафтопродуктів кількістю від 04.05.2005  року) свідчать, що  04.05.2005  року  було  розпочато    приймання  нафтопродуктів, відправлених за  залізничною накладною № 43196877  в  цистерні № 79549689, однак воно  було  призупинено  до  прибуття    представника  вантажовідправника у зв‘язку  з  нестачею. ЗАТ Торговий дім  «Укртатнафта»було  відправлено телеграму  з  повідомленням про  нестачу  дизельного палива та  з  проханням  направити представника. ЗАТ Торговий дім  «Укртатнафта»представника  для  участі  у  прийманні  товару  не  направив.  07.05.2005  року було завершено приймання   дизельного палива.  В результаті  приймання встановлено  нестачу  дизельного  палива  в   кількості  7874 кг.

24.05.2005  року  відповідач  направив позивачу претензію  з додатками,  в якій  вказав, що в  цистерні № 79549689, яка надійшла за  залізничною накладною № 43196877,  виявлено нестачу  дизельного  палива  в   кількості  7874 кг на  загальну суму 22319,96  грн.

09.06.2005  року     позивач  повідомив  відповідача  про  переадресацію претензії  ЗАТ  «Торговий  Дім «Укртатнафта»та зазначив, що про  подальший  розгляд претензії  відповідача буде  повідомлено  додатково.

Ч. 1  ст. 712  ЦК  України  встановлено,  що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2  ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655  ЦК України).

Відповідно  до ч. 1  ст. 662  ЦК  України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1, ст. 689 ЦК України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1, ст. 692 ЦК України).

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Позивач звернувся  з  вимогами  про стягнення з  відповідача  22619,69 грн. збитків,  з них –22 393,49 грн.  сума  вартості  поставленої  продукції та 226,20  грн. неодержаного  прибутку.

Частиною 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов‘язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб‘єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність за порушення зобов‘язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності особи;

- заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

- вини боржника.

Протиправність дії чи бездіяльності особи полягає у порушенні договірного зобов‘язання. Як вбачається з матеріалів справи,  позивач  не  надав  суду  доказів, які  б  свідчили  про наявність  у  відповідача  обов‘язку сплачувати за  товар,  який  він  не  отримав. Виходячи з наведеного,  позивач  не  надав  доказів  протиправної дії чи бездіяльності відповідача, доказів заподіяння збитків позивачу  саме  в  результаті такої дії чи бездіяльності відповідача, доказів наявності причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю відповідача  та заподіяними збитками позивачу.

Щодо вини, то у цивільному праві діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання. Оскільки  позивач  не  надав  доказів  протиправної дії чи бездіяльності відповідача, доказів заподіяння збитків позивачу  саме  в  результаті такої дії чи бездіяльності відповідача, доказів наявності причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю відповідача  та заподіяними збитками позивачу на  відповідача  не може  бути  покладений  обов‘язок  доведення відсутності  своєї  вини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 43  ГПК України    встановлено,  що господарський    суд   оцінює  докази   за  своїм  внутрішнім  переконанням, що  ґрунтується   на  всебічному, повному  і  об‘єктивному    розгляді   в  судовому процесі   всіх  обставин  справи, в  їх  сукупності,  керуючись  законом. Оцінивши  надані сторонами докази,  суд приходить  до висновку, що  позивачем  не  надано  достатніх  доказів,  які  б  свідчили про   передачу  відповідачу  нафтопродуктів,  які  були  поставлені  за  залізничною  накладною № 43196877 в цистерні № 79549689  саме в  кількості 106150 кг.  Оскільки позивач  не  надав доказів  передачі відповідачу  нафтопродуктів в   кількості  7874 кг (недостачу  саме  в  такій  кількості  було  виявлено),  у  відповідача  відсутній  обов‘язок  здійснити  їх  оплату. За  таких  обставин, позовні  вимоги  про  стягнення  з  відповідача   збитків  в  розмірі 22 619,69  грн. є  необґрунтованими та не  підлягають  задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, при відмові в позові витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                          Гумега  О.  В.

Рішення  підписане

21.12.2007  року