КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2007                                                                                           № 2/164

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

Від прокуратури - Ясь А.О. (посв. №46 від 02.02.07);

Від позивача –    Сіпунова С.С. (довір. №44 від 26.06.07);

Від відповідача -  Скришевський Е.О. ( довір. б/н від 03.05.07);

Гримашевич Р.І. (довір. б/н від 13.07.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.05.2007

у справі № 2/164 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного                             майна України по м. Києву

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітес"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  застосування наслідків недійсності правочину та зобов"язати звільнитидержавну нежитлову споруду

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2007р. у справі №2/164 відмовлено в позові Дніпровській транспортній прокуратурі м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітес” про застосування наслідків недійсності правочину та зобов’язати звільнити державну нежитлову   споруду.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що  відповідно до п.1.1 договору оренди від 01.11.1994р. укладеного між АТ „Київський річковий порт” та ТОВ „Вітес” та п.1.1 додаткової угоди №365 від 17.12.2001р. до договору оренди від 01.11.1994р.,  Регіональне відділення Фонду державного майна України по м.Києву передало, а ТОВ „Вітес” прийняло  в строкове платне користування  державну нежитлову споруду – причал   „Березняки”, що знаходиться на балансі ВАТ „Київський річковий порт”.

Під час перевірки додержання вимог чинного законодавства щодо збереження державного майна, яке не увійшло до статутних фондів річкових портів, Дніпровська транспортна прокуратура м. Києва дійшла висновку, що у ТОВ „Вітес” відсутні правові підстави такого користування.

Відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР, Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, Закону України „Про нотаріат” та інших нормативних актів, які були чинними  на момент укладення договору оренди, станом на 01.11.1994р. та 17.12.2001р., обов’язковість нотаріального посвідчення договору оренди нерухомого майна  не передбачалась, а тому відсутність нотаріального посвідчення не може бути підставою для визнання договору оренди нікчемним і відповідно не можуть бути застосовані правові наслідки нікчемності ( недійсності ) договору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду  Дніпровський транспортний прокурор звернувся з апеляційним поданням, в якому просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від  22.05.2007р. по даній справі, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційному поданні  прокурор зазначає, що договір укладено до набрання чинності Цивільним кодексом України. Договір продовжує свою дію в повному обсязі  і після набрання чинності Цивільним кодексом України,  а тому до договору застосовуються вимоги Цивільного кодексу України щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації правочинів. Незалежно від дати укладення договорів, законодавче положення  Цивільного кодексу України про нотаріальне посвідчення договорів є обов’язковим для сторін, правовідносини яких за договором продовжують існувати і реалізація такого обов’язку може бути визначена з урахуванням норми п.9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Після набрання чинності  Цивільним кодексом України сторони договору повинні здійснити його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. Сторони договору оренди до теперішнього часу цього не зробили, а тому договір оренди є нікчемним на підставі ст.215 Цивільного кодексу України і в зв’язку з його недійсністю необхідно застосувати правові наслідки передбачені законодавством .

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, колегія суддів встановила наступне:

01.11.1994р. між  Акціонерним товариством „Київський річковий порт”(орендодавець)та Товариством з обмеженою відповідальністю „Вітес”  (орендар) було укладено договір оренди, предметом оренди якого є пасажирський причал стаціонарний двоярусний „Березняки” площею 351,3 кв.м.

17 грудня 2001 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву на підставі Положення про регіональне відділення , затвердженого Фондом державного майна України від 29.06.94р., зареєстрованого Київською міською державною адміністрацією 01.07.94р. №115-882Ф та Товариством з обмеженою відповідальністю „Вітес”, як правонаступниками договору оренди від 01.11.1994р. укладеного між АТ „Київський річковий порт” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Вітес”  була укладена додаткова угода №356. Відповідно до умов додаткової угоди Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву  (орендодавець) передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю  „Вітес” (орендар) приймає в строкове платне користування  державну не житлову споруду – причал „Березняки”, площею 351,3 кв.м., розміщене за адресою:

м. Київ, вул. Дніпровська набережна, що знаходиться на балансі АТ „Київський річковий порт”.

Відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999р. №908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999р. за №414/3707 „Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі та ст.5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” органом, який уповноважений передавати в користування майно, що є предметом договору, визначене Регіональне відділення фонду державного майна по м. Києву.

Пунктом 2.2 додаткової угоди № 365 визначено, що власником майна залишається держава, а орендар  (ТОВ „Вітес”) користується ним протягом строку оренди.

Строк дії договору  визначено пунктом 10.1 додаткової угоди, де визначено, що договір укладено строком на 23 роки, що діє з 17 грудня 2001 року до 17 грудня 2024 року.

Господарським судом міста Києва встановлено , що предмет договору знаходиться на балансі ВАТ „Київський річковий порт” та не увійшов до його статутного фонду, що підтверджується „Актом інвентаризації майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ „Київський річковий порт” та є державною власністю” від 30.06.2006р.

Доводи прокурора викладені в апеляційному поданні про те, що  на підставі норм Цивільного кодексу України спірний договір оренди  повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає державній реєстрації не можуть бути покладені в основу постанови з наступних підстав.

Дійсно відповідно до ст.793 Цивільного кодексу України,(який набрав чинності з 01.01.2004р.), договір  найму, (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, а стаття 794  Цивільного кодексу України  передбачає, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Господарським судом міста Києва встановлено, що договір оренди між сторонами був укладений в 1994році, а додаткова угода до договору оренди в 2001р., тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, до 01.01.2004р.

Відповідно п.10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. №02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних  з визнанням угод недійсними” відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватись господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди. У разі коли після  укладання угоди набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють договірні відносини, ніж ті, що діяли в момент укладення угоди, сторони вправі керуватись умовами договору, а не цим нормативним актом, якщо останній не має зворотної сили.

Нормами Цивільного кодексу УРСР та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, які були чинними на момент укладання договору оренди, станом 01.11.1999р. та 17.12.2001 вимога про обов’язковість нотаріального посвідчення  договору оренди  нерухомого майна не передбачалась.

Пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки взаємовідносини сторін  щодо укладення договору оренди виникли до 01.01.2004р. та з урахуванням того, що договір оренди укладено уповноваженим державним органом, відповідно до умов якого ТОВ „Вітес” користується причалом „Березняки”,  то судом першої інстанції правильно застосовані  норми  діючого на той момент законодавства, яке не передбачало обов’язкового нотаріального посвідчення  та державної реєстрації договору оренди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007р. по даній справі відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 у справі    № 2/164  залишити без змін, а апеляційне подання  Дніпровського транспортного прокурора м. Києва  - без задоволення.

2.Матеріали справи № 2/164 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Пашкіна С.А.

20.07.07 (відправлено)