ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

03.01.07                                                                                           Справа  № 2/65-5А

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при секретарі Мацкулі Н.М.

поступила апеляційна скарга Управлінні Пенсійного фонду (УПФ) України в м. Нововолинську за № 3729/07-14 від 10.11.06 р.

на постанову господарського суду Волинської області від 16.10.06р.

у справі №  2/65-5А

за позовом підприємця Близнюка Ю.Б., м. Нововолинськ

до відповідача 1: УПФ України в м. Нововолинську, м. Нововолинськ

до відповідача 2: відділу Державної виконавчої служби (далі ВДВС) у м. Нововолинську

про визнання вимоги управління про сплату боргу по страхових внесках в сумі 251,52 грн., постанови №40-У від 12.06.06 р. ВДВС неправомірними та стягнення 4000 грн. моральної шкоди.

за участю представників:

від позивача: Близнюк Ю.Б –підприємець; Шостак В.В. –довіреність у справі а.с.40;

від відповідача1: Лобода Ю.В –довіреність у справі а.с.43;

від відповідача 2: не з’явився

Ухвалою від 27.11.06 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 03.01.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

До початку судового засідання представникам сторін роз’яснено їх права і обов’язки передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Представник відповідача - 2 не з’явився у судове засідання, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належно, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 182100.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, судом встановлено.

Постановою господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. у справі № 2/65-5А (суддя Черняк Л.О.), позов підприємця Близнюка Ю.Б. про визнання вимоги про сплату боргу по страхових внесках в сумі 251,52 грн. від 10.04.06 р. і постанови № 40-У від 12.06.06 р. ВДВС неправомірними та стягнення 4000 грн. моральної шкоди, задоволено частково. За позовною вимогою щодо стягнення моральної шкоди –провадження у справі закрите.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно звіту нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за 2005 р., підприємець зареєстрований у ПФУ як страхувальник, а також платником фіксованої плати прибуткового податку в розмірі 60 грн.; вимогою про сплату боргу від 10.04.06 р. УПФ України у м. Нововолинську вимагається сплатити підприємцем недоїмку зі страхових внесків на загальне державне пенсійне страхування в сумі 251,52 грн.; В листі від 28.08.06 р. № 2902/07 управління , повідомлено ВДВС про те, що Близнюк Ю.Б. сплатив фіксований податок за січень 2005 р.- 70 грн., лютий 100 грн., березень -70 грн., тому в зв’язку з перерахунком до сплати підлягає 224,82 грн.; постановою від 24.05.06 р. старшим державним виконавцем ДВС м. Нововолинська було відкрито виконавче провадження по постанові ПФ України у м. Нововолинську № 40-У від 12.05.06 р.; вимога від 12.05.06 р. на підставі якої відкрито виконавче провадження, це продубльована вимога управління від 10.04.06 р. без зміни суми боргу.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: для фізичних осіб –суб’єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участі у провадженні ними підприємницької діяльності установлено на 2005 р. фіксований розмір страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, у розмірі мінімального внеску , визначеного Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, на місяць на кожну особу; на підставі платіжних документів за січень 2005 р., лютий 2005 р., березень 2005 р. Близнюку Ю.Б. зараховано 10 % від суми фіксованого податку, яким було сплачено до місцевого бюджету (за І квартал 2005 р. –24 грн.); до ДВС у м. Нововолинську направлено лист від 28.08.06 р. № 2902/07-14 про те, що сума до стягнення згідно вимоги про сплату недоїмки від 12.05.06 р. №40-У по Близнюку Ю.Б. становить 224,82 грн.; просить скасувати постанову господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. по справі № 2/65-5А та прийняти нову постанову про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог позивача.

Позивачем подано до справи заперечення на апеляційної скарги, де зазначено, що: Близнюк Ю.Б. в 2004-2005 рр. знаходився на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності являється платником фіксованого податку; за спірний період Близнюк Ю.Б. свій обов’язок перед державою виконав, сплативши фіксований податок і не його вина, що орган державного казначейства не перерахував із цих сум кошти в ПФ; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. по справі № 2/65-5А залишити в силі.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. –скасуванню, виходячи з таких підстав:

Як видно з матеріалів справи позов заявлено підприємцем Близнюком Ю.Б. про визнання вимоги про сплату боргу по страхових внесках в сумі 251,52 грн., постанови № 40-У від 12.06.06 р. ВДВС неправомірними та стягнення 4000 грн. моральної шкоди.

Позивач уточнив позовну вимогу і просить суд визнати недійсною вимогу про сплату боргу страхових внесків на суму 251,52 грн. і постанову № 40-У від 12.05.06 р. ДВС про відкриття виконавчого провадження нечинними і скасувати їх (а.с. 57), а заявою від 16.10.06 р. відмовився від позовної вимоги, щодо стягнення моральної шкоди і просить залишити її без розгляду (а.с. 60).

Постановою суду першої інстанції, щодо стягнення моральної шкоди 4000 грн. –провадження у справі закрито.

Вимогою УПФ України в м. Нововолинську від 10.04.06 р. про сплату боргу вимагає від позивача сплатити недоїмку зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 251,52 грн. (а.с.6).

Згідно звіту (а.с. 29) про нарахування та сплати суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за 2005 р., видно що УПФ України в м. Нововолинську нараховано позивачу недоїмку за січень –березень 2005 р.

Відповідно до ст. 14 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.92 р. № 13-92 громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 розділу 15 „Прикінцеві положення” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. № 1058 (надалі ЗУ № 1058) фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального патенту) та члени їх сімей які беруть участь в провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування, сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 8 розділу 15 „Прикінцеві положення” ЗУ № 1058 до набрання чинності Законом „Про спрямування частини страхових внесків до Накопичу вального фонду, страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними пп.. 3 і 4 ст. 11 та у ст. 12 цього Закону...) сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку визначених цим Законом та в розмірах передбачених Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” для відповідних платників збору.

Позивач у 2005 р. знаходився на спрощеній системі оподаткування та звітності, являється платником фіксованого податку що підтверджується ксерокопією патенту серії ПАГ № 454106 і сплатив фіксований податок у спірному періоді (а.с.28).

Факт сплати податку у фіксованому розмірі в 2005 р. підтверджується довідкою від 11.12.06 р. № 10110/17-3679 Нововолинської ОДПІ.

Листом (а.с. 31) від 28.08.06 р. № 2902/07-14 відповідач повідомив ВДВС про те, що Близнюк Ю.Б. сплатив фіксований податок за січень , лютий, березень 2005 р. –70, 100, 70 грн. відповідно, тому у зв’язку з перерахуванням до сплати підлягає 224,82 грн.

Постановою від 24.05.06 р. старшим державним виконавцем ДВС м. Нововолинська було відкрито виконавче провадження по постанові УПФ України у м. Нововолинську № 40-У від 12.05.06 р.

Згідно вимоги (а.с. 39) УПФ України у м. Нововолинську від 12.05.06 р. № 40У про сплату боргу, від підприємця Близнюка Ю.Б. вимагається сплатити недоїмку зі страхових внесків на суму 251,52 грн. за січень-березень 2005 р.

В апеляційній скарзі і в судовому засідання представник відповідача заявив, що спір виник між сторонами з несплати внесків в січні-березні 2005 р., оскільки сплачений позивачем фіксований податок було повністю зараховано до місцевого бюджету.

Однак дане питання врегульовано Законом України „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року” від 16 березня 2006 року N 3583-IV  надалі ЗУ № 3538).

ЗУ № 3538 регулює суперечності, які виникли при прийнятті Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року N 2285-IV та Закону України "Про внесення змін та доповнень до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 25 березня 2005 року N 2505-IV у суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сплати внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття і виникнення у них заборгованості.

Ст.ст. 1, 2 ЗУ № 3538, передбачено що, суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку із застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року N 2285-IV, не вважати заборгованістю; донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році - I кварталі 2005 року, не застосовуються.

Отже сплативши фіксований платіж у повному розмірі позивач не несе відповідальності про його зарахування до місцевого бюджету державним казначейством України відповідно до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 р” від 23.12.04 р. № 2285

Таким чином колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги і скасуванню постанови господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. у справі № 2/65-5А.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 та п.6 Розділу УІІ КАС України, Львівський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Волинської області від 16.10.06 р. у справі № 2/65-5А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Волинської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                                      Слука М.Г.

Судді                                                                                          Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.