КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2007                                                                                           № 23/834-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора – Бардіна О.О. (дов. № № 3545 від 14.11.2006 року);

від інших кредиторів:

1)          Київського міського центру зайнятості  - Пашковська М.М. (дов. № 11-118 від 11.01.2007 року);

Вишневського А.П. – Вишневський А.П. (паспорт СН 509151 виданий Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві  13.06.1997 року);

від боржника - Хатишев В.І. (дов. від 03.01.2007 року);

від ліквідатора - арбітражного керуючого Грицай С.О. – Петренко В.А. (дов. № 45 від 21.02.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продстандарт", м. Київ

на постанову Господарського суду м.Києва від 16.01.2007

у справі № 23/834-б (Хоменко М.Г.)

за заявою                               Банку "Фінанси та Кредит" в особі філії "Київське регіональне управління", м. Київ

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Продстандарт", м. Київ

про                                                  визнання банкрутом

Суть постанови і скарги:

Постановою господарського суду м. Києва від 16 січня 2007 року, яка прийнята у справі № 23834-б (суддя – М.Г. Хоменко), за заявою банку “Фінанси і Кредит” в особі філії “Київське регіональне управління” (надалі – Ініціюючий кредитор, Банк) до товариства з обмеженою відповідальністю “Продстандарт” (надалі - Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, Товариство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна  процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Грицай С.О., якого зобов’язано подати до офіційного друкованого органу  оголошення про визнання Товариства банкрутом, провести ліквідаційну процедуру та надати суду звіт та ліквідаційний баланс Товариства. Підприємницьку діяльність Боржника завершено, строк виконання всіх зобов’язань визначений таким, що настав. При цьому, припинено нарахування неустойки та інших економічних санкцій та повноваження органів управління Товариства. Також, скасований  арешт, накладений на майно банкрута та інші обмеження щодо розпорядження майном Боржника (т. 2 л.с. 77-78).

Товариство з обмеженою відповідальністю “Продстандарт”, не погоджуючись з прийнятою постановою судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати  цю постанову та прийняти нове рішення, яким продовжити процедуру розпорядження Товариством  (т. 2 л.с 82, 110).

Представники банку “Фінанси і Кредит” в особі філії “Київське регіональне управління” та ліквідатора Боржника – арбітражного керуючого Грицай С.О. в судовому засіданні не погоджуються з вимогами, що викладені Боржником в апеляційній скарзі, а тому просять залишити постанову господарського суду м. Києва від 16 січня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу № 73 від 07.03.2007 року (т. 2 л.с. 106-107, 111-113).

Представники Київського міського центру зайнятості та кредитор – фізична особа Вишневський А.П. в судовому засіданні погоджуються з вимогами, що викладені Боржником в апеляційній скарзі, а тому просять скасувати постанову господарського суду м. Києва від 16 січня 2007 року, а апеляційну скаргу –задовольнити з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу від 12.03.2007 року (т. 2 л.с. 108-109, 111-113).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення інших кредиторів Боржника про день і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства, що підтверджується ухвалою від 16.02.2007 року та поштовими повідомленнями про отримання вказаної ухвали (т. 2 л.с. 80, 92, 95-97), апеляційний суд вважає за можливе розглянути скаргу Боржника без участі представників інших кредиторів Боржника.

Заслухавши усні пояснення представників Ініціюючого кредитора, інших присутніх кредиторів Боржника, Боржника та ліквідатора Боржника в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29 листопада 2004 року було порушено провадження у справі № 23834-б про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Продстандарт”  за заявою банку “Фінанси і Кредит” в особі філії “Київське регіональне управління” в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  (т. 1 л.с. 1-2).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 15 березня 2005 року визнані кредитори до Боржника із відповідними сумами вимог та затверджений реєстр вимог кредиторів на загальну суму  453 285 грн. 39 коп. (т. 1 л.с. 204-205).

Голова комітету кредиторів та розпорядник майна С.О. Грицай звернулись до господарського суду м. Києва із клопотанням № 298 від 14.12.2006 року, в якому просили визнати Товариство банкрутом, відкрити відносно нього ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатором арбітражного керуючого Грицай С.О. (т. 2 л.с. 61). В обґрунтування своїх вимог Голова комітету кредиторів та розпорядник майна Товариства посилаються на прийняття відповідного рішення на засіданні комітету кредиторів Боржника, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів Товариства від 14.12.2006 року.

В поясненні Товариство просить продовжити на 3 місяці процедуру розпорядження майном Боржника (т. 2 л.с. 63).

Постановою господарського суду м. Києва від 16 січня 2007 року Товариство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Грицай С.О., якого зобов’язано подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання Товариства банкрутом, провести ліквідаційну процедуру та надати суду звіт та ліквідаційний баланс Товариства. Підприємницьку діяльність Боржника завершено, строк виконання всіх зобов’язань визначений таким, що настав. При цьому, припинено нарахування неустойки та інших економічних санкцій та повноваження органів управління Товариства. Також, скасований арешт, накладений на майно банкрута та інші обмеження щодо розпорядження майном Боржника.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції в постанові посилається на те, що згідно матеріалів справи Боржник припинив свою діяльність та його майна недостатньо для задоволення вимог кредиторів, а заявник має право звернутись з заявою про порушення справи про банкрутство, якщо при ліквідації боржника не у зв’язку із процедурою банкрутства встановлена його неможливість задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі, у зв’язку з чим є підстави для визнання Боржника банкрутом. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 22, 23, 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 2 л.с. 77-78).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати як таким, що зроблений з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення  для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та з невідповідністю висновків, викладених в постанові місцевого господарського суду, обставинам справи, а справу розглянуто  господарським судом за відсутністю визнаних кредиторів Боржника, не повідомлених належним чином про місце  засідання суду (п.п. 1, 2, 3  ч. 1  та п. 2  ч. 3 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – частковому задоволенню. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст.ст. 4-1, 106 ГПК України та ст.ст. 15, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", справу № 23834-б передати на розгляд господарського суду м. Києва зі стадії попереднього засідання суду.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Згідно до ч. 2 ст. 4-1  ГПК України  господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 4-3 ГПК України  визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює  сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного  застосування законодавства.

Статтею 4-4  ГПК України  визначено, що розгляд справ у господарських судах відкритий.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально – більшістю голосів суддів.

Частиною 2 ст. 22  ГПК України передбачено, що сторони мають право, зокрема, брати участь в господарських засіданнях.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України  встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції  з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Частиною 2 ст. 101 ГПК України  визначено, що апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі – Закон) за результатами розгляду реєстру вимог кредиторів, вимог кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів. Реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів. Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному кредитору при прийнятті рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Статтею 16 Закону передбачено, що протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів та уповноважену особу акціонерів або учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення. Учасниками зборів кредиторів з правом вирішального голосу є кредитори, вимоги яких включені до реєстру вимог кредиторів. У зборах можуть брати участь представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю, арбітражний керуючий з правом дорадчого голосу. Збори кредиторів вважаються повноважними незалежно від кількості голосів кредиторів, які беруть участь у зборах, якщо всіх кредиторів було письмово повідомлено про час і місце проведення зборів відповідно до частини першої цієї статті. Кількість голосів кредиторів визначається відповідно до частини четвертої цієї статті. Збори кредиторів скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою або ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких складає не менше однієї третини всіх вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів. Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання. Збори кредиторів проводяться за місцезнаходженням боржника. До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про, зокрема, вибори членів комітету кредиторів; визначення кількісного складу комітету кредиторів, визначення його повноважень, дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів.

Згідно пунктів 6-9 означеної статті Закону на час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше семи осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться за списком відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Рішення про створення та склад комітету кредиторів направляється до господарського суду. До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про, зокрема, звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість. У роботі комітету має право брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю та при необхідності представник органу уповноваженого управляти майном боржника, представник органу місцевого самоврядування. Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Пунктом 1 ст. 22 Закону визначено, що  у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Відповідно до п. п. 11.1 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 року № 04-51193 “Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”(надалі – Рекомендації) згідно з частиною 1 статті 22 Закону господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриває ліквідаційну процедуру у випадках, передбачених Законом, а саме: 1) за клопотанням комітету кредиторів про введення процедури ліквідації (частина 8 статті 16 Закону); 2) внаслідок настання обставин, передбачених частиною 8 статті 50 Закону; 3) за наявності незадовільних наслідків процедури санації (частина 6 статті 18, частина 12 статті 19, частини 6, 11 статті 21 Закону); 4) у разі застосування судом спрощених процедур банкрутства (статті 51, 52 Закону); 5) у разі банкрутства громадян - підприємців (статті 47 - 49 Закону).

В порушення вищезазначених норм законодавства суд першої інстанції  прийняв оскаржувану постанову, не дослідивши належним чином  порядок та правомірність прийняття рішення про визнання Товариства банкрутом та звернення до господарського суду із відповідним клопотанням, а також без врахування клопотання про продовження процедури розпорядження майном Боржника та без належного обґрунтування в постанові прийняття рішення про визнання Товариства банкрутом з наступних підстав.

Так, з положень ст.ст. 16, 22 та з урахуванням положень п. 11.1 Рекомендацій рішення комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та звернення із відповідним клопотанням до господарського суду вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на комітеті кредитори. При цьому, відповідно до ст. 16 Закону всі члени комітету кредиторів  мають бути повідомлені належним чином про відповідне засідання комітету кредиторів боржника.

Згідно ухвали попереднього засідання  від 15.03.2005 року визнані на визначені 7 кредиторів Боржника із відповідними сумами  вимог (т. 1 л.с. 204-205). Згідно наданого розпорядником майна  Товариства – арбітражним керуючим Грицай С.О. протоколу зборів кредиторів  Боржника від 24.03.2005 року (т. 1 л.с. 200) був обраний комітет кредиторів Товариства у складі Банку, кредиторів – фізичних осіб -  Вишневського А.П. та Козлова І.О.. Між тим, незважаючи на присутність на визначених зборах майже всіх визнаних кредиторів Товариства в порушення вимог ст. 16 Закону  та ст. 33 ГПК України не надано доказів повідомлення належним чином про проведення таких зборів інших  відсутніх кредиторів Боржника -  акціонерного товариства закритого типу “Фірма “Термоізоляція” та Козлова І.О. (який, доречи, обраний до складу комітету кредиторів Товариства). Отже, слід зробити висновок про недотримання передбаченого Законом порядку проведення зборів кредиторів  Боржника та обрання членів комітету кредиторів Товариства (Ініціюючого кредитора, кредиторів – фізичних осіб Козлова І.О. та Вишневського А.П.)  згідно протоколу  зборів кредиторів  від 24.03.2005 року, а також проведення наступних засідань комітету кредиторів згідно наданих та наявних у справі протоколів зборів комітету кредиторів Боржника, а відповідно і про порушення діючого законодавства про банкрутство щодо проведення всіх зборів комітету кредиторів Боржника та прийнятих на таких зборах відповідних рішень. При цьому, слід звернути увагу на те, що з огляду матеріалів справи відсутні докази належного повідомлення кожного із визнаних кредиторів Товариства про час та місце проведення зборів кредиторів або зборів комітету кредиторів Боржника, як це передбачає ст. 16 Закону.

Також, викладені в протоколі зборів комітету кредиторів від 14.12.2006 року обставини та відомості (докази повідомлення членів комітету кредиторів про проведення яких у матеріалах справи також відсутні - т. 2 л.с. 62), згідно якого прийнято рішення про  звернення до господарського суду  про визнання Товариства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури, не відповідають дійсності. Так,  відповідно до означеного протоколу присутнім на зборах комітету кредиторів був, зокрема, кредитор – фізична особа Вишневський А.П., тоді як на запитання головуючого судді в судовому засіданні 12.03.2007 року кредитор Вишневський А.П. пояснив, що про збори комітету кредиторів Товариства 14.12.2006 року він повідомлений не був, та на таких зборах ні він, ні його представник присутні  не були, що також підтверджується відповідними усними поясненнями представника ліквідатора Боржника щодо узгодження із кредитором Вишневським А.П. відповідних питань, які вирішувались на зборах комітету кредиторів Боржника 14.12.2006 року, в режимі телефонних переговорів (т. 2 л.с. 111-113). Крім цього, на запитання головуючого судді в судовому засіданні 12.03.2007 року представник визнаного кредитора - Київського міського центру зайнятості, пояснив, що його також не було повідомлено про час та місце проведення зборів комітету  кредиторів 14.12.2006 року (т. 2 л.с. 111-113).

У зв’язку із вищевизначеним слід зробити висновок про те, що рішення про звернення до суду першої інстанції про визнання Боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийняте з порушенням порядку проведення зборів комітету кредиторів Товариства, без наявності доказів належного повідомлення членів комітету кредиторів про час та місце їх проведення, а також неправомочним відповідно до ст. 16 Закону (як вже було встановлено вище) складом комітету кредиторів Товариства.

Крім викладеного, апеляційний суд зазначає, що в порушення ст.ст. 4-7, 22 ГПК України, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не було розглянуто клопотання Товариства від 14.12.2006 року про продовження процедури розпорядження майном  на три місяці (т. 2 л.с. 63), відповідні викладені в клопотанні  обставини та додані докази (оскарження Боржником до господарського суду м. Києва згідно поданої позовної заяви податкового повідомлення-рішення, прийнятого та підставі акту перевірки про результати додаткової позапланової документальної перевірки Товариства з питань відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість – т. 2 л.с. 63-73), та відповідно, не прийняте обґрунтоване рішення щодо задоволення або відхилення визначеного клопотання.

Окрім  зазначеного, апеляційний суд також звертає увагу на порушення процесуального характеру при прийнятті оскаржуваної постанови. Так, засвідчена посадовою особою місцевого суду та печаткою останнього відмітка на звороті ухвали  від 25.12.2006 року (т. 2 л.с. 74) про призначення справи до розгляду на 16.01.2007 року, свідчить про направлення такої ухвали Боржнику, арбітражному керуючому  та кредитору (без визначення кредитора), тоді як вже встановлено вище, ухвалою попереднього засідання було визнано та визначено судом першої інстанції 7 кредиторів Боржника, у зв’язку з чим слід зробити висновок про неповідомлення інших визнаних кредиторів (членів комітету кредиторів) про час та місце проведення  судового засідання, у якому була прийнята оскаржувана постанова про визнання Товариства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури. Викладене також підтверджується наданими в судовому засіданні 12.03.2007 року (т. 2 л.с. 111-113) усними поясненнями  кредиторів - Вишневського А.П. та  Київського міського центру зайнятості.

Таким чином, вимоги Товариства про скасування оскаржуваної постанови, що викладені в апеляційній скарзі, у тому числі з підстав, викладених у даній постанові, обґрунтовані, підтверджуються документами у справі та діючим законодавством.

Поряд з цим, апеляційний суд відхиляє апеляційні вимоги в частині прийняття рішення про продовження процедури розпорядження майном Товариства на три місяці та вважає за необхідне передати справу місцевому суду на розгляд зі стадії попереднього засідання, у тому числі для розгляду клопотання Боржника про продовження строку процедури розпорядження майном з викладених у клопотанні підстав та вирішення питання про проводження процедури розпорядження майном боржника, з урахуванням визначених в даній постанові порушень.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 15, 16, 22 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 4-3, 4-4, 4-7, 22, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, ---

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Продстандарт” задовольнити  частково.

2.          Постанову господарського суду м. Києва від 16 січня 2007 року  у справі  № 23834-б скасувати повністю.

3.          Справу № 23834-б передати  на розгляд господарського суду м. Києва зі стадії попереднього засідання.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

19.03.07 (відправлено)