КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2007                                                                                           № 17/120

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха  Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Перепелиця О.В. – юрист,

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2007

у справі № 17/120

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінтер"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсним попереднього договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 24.04.2007 року у справі  № 17/120 припинено провадження у справі в частині визнання недійсним попереднього договору від 09.03.2007 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна. В частині позовних вимог про визнання недійсним попереднього договору від 09.03.2007 року щодо купівлі-продажу рухомого майна (обладнання) – відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою,  просить  його  скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним попереднього договору в частині купівлі-продажу рухомого майна та задовольнити позов у цій частині, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував ту обставину, що при підписанні спірного попереднього договору було порушено вимоги ч.2 ст.182 ГК України, що вбачається із наступного.

За умовами попереднього договору (п.1.2) нерухоме майно згідно  основного договору продається покупцю тільки після купівлі останнім обладнання (рухомого майна) ТОВ “ЮВС” (Дубов”язівський цукровий комбінат).

Відповідно до п.3.1 попереднього договору нотаріальне посвідчення основного договору буде здійснено сторонами після підготування продавцем всіх необхідних документів для продажу нерухомого майна в порядку визначеному цим договором та в день оплати покупцем повної вартості нерухомого та рухомого майна, але не пізніше 23 квітня 2007 року.

Позивач звертає увагу суду на те, що спірний попередній договір містив зобов”язання щодо укладення як договору купівлі-продажу нерухомого майна, та і договору купівлі-продажу рухомого майна, проте в попередньому договорі не визначено предмет купівлі-продажу рухомого майна – не вказано яке саме обладнання має бути продане у майбутньому позивачем відповідачу.

Відповідач також звернувся до суду з апеляційною скаргою, не погодившись з висновкам суду, просить скасувати частково рішення Господарського суду м.Києва щодо припинення провадження у справі в частині визнання недійсним попереднього договору від 09.03.2007 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна та прийняти нове рішення, яким в частині визнання недійсним попереднього договору від 09.03.2007 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна – відмовити, посилаючись на те, що норми цивільного кодексу не містять вимоги щодо нотаріального посвідчення попереднього договору.

В судове засідання представник відповідача не з”явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що до апеляційних скарг не додано нових доказів, які б могли вплинути на вирішення спору по суті, колегія вважає можливим розгляд справи по суті у відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія  встановила наступне.

9 березня 2007 року між сторонами було укладено попередній договір, згідно якого сторони погодили суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна позивача (Дубов”язівський цукровий комбінат) та взяли на себе зобов”язання здійснити нотаріальне посвідчення основного договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору нерухоме майно згідно основного договору продається покупцю тільки після купівлі останнім обладнання (рухомого майна) ТОВ “ЮВС” (Дубов”язівський цукровий комбінат).

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання попереднього договору недійсним відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, ч.1 ст.203 ЦК України, ч.ч.3,4 ст.180 ГК України та ч.2 ст.182 ГК України та вважає, що даний договір є нікчемним відповідно до абз. 4 ч.1 ст.635 ЦК України, ст..657 ЦК України та ч.1 ст.220 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов”язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 657 ЦК України, яка регламентує форму окремих видів договорів купівлі-продажу, встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Всупереч вимогам наведених норм спірний попередній договір підписаний без нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи 28.03.2007 року відповідач направив на адресу позивача проект Основного договору купівлі-продажу обладнання (рухомого майна) та пропозицію №30 від 28.03.2007 року, в якій відповідач просив позивача терміново повідомити про дату, місце та час укладання такого договору.

27.03.2007 р. та 28.03.2007 р. позивачем були направлені телеграми про необхідність з”явитися до приватного нотаріуса з повідомленням про дату, час та місце для нотаріального посвідчення попереднього договору про погодження умов до порядку укладання основного договору. Однак, зазначені телеграми були вручені відповідачу із запізненням.

30.03.2007 року позивач на адресу відповідача відправив телеграму, в якій пропонував представнику відповідача з”явитися 02.04.2007 року на 11.00 годин до приватного нотаріуса Лиюрової Л.О. за адресою м.Київ, пр-т Перемоги,79 кв.61 для нотаріального посвідчення попереднього договору про погодження умов до порядку укладання основного договору.

Однак, представник відповідача не з”явився для нотаріального посвідчення договору, про що свідчить заява ТОВ “ЮВС”, засвідчена приватним нотаріусом Лиюровою Л.О. Колегія не погоджується з висновками суду про те, що відповідач був повідомлений не за тією адресою (неправильно вказаний номер квартири – 61 замість 62), оскільки у відповідача були в наявності попередні дві телеграми, в яких адреса нотаріуса вказана правильно.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналізуючи наведене, колегія приходить до висновку, що попередній договір від 9 березня 2007 року  є нікчемним внаслідок недотримання вимоги закону щодо його нотаріального посвідчення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний попередній договір містить зобов”язання щодо укладання як договору купівлі-продажу нерухомого майна, так і договору купівлі-продажу рухомого майна та визнав, що частина попереднього договору щодо продажу нерухомого майна є нікчемною в силу ст.ст.215, 220 ЦК України, а частина попереднього договору щодо купівлі-продажу рухомого майна є дійсною, оскільки закон не вимагає нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу рухомого майна.

Колегія не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як вбачається із змісту попереднього договору волевиявлення сторін договору направлено на купівлю-продаж цілісного майнового комплексу  Дубов”язівський цукровий комбінат, який належить позивачу.

Крім того, із змісту попереднього договору вбачається, що нерухоме майно згідно  основного договору продається покупцю тільки після купівлі останнім обладнання (рухомого майна) ТОВ “ЮВС” (Дубов”язівський цукровий комбінат).

Відповідно до п.3.1 попереднього договору нотаріальне посвідчення основного договору буде здійснено сторонами після підготування продавцем всіх необхідних документів для продажу нерухомого майна в порядку визначеному цим договором та в день оплати покупцем повної вартості нерухомого та рухомого майна, але не пізніше 23 квітня 2007 року.

Тобто, волевиявлення сторін свідчить про те, що купівля-продаж нерухомого майна ставиться в залежність від купівлі-продажу обладнання (рухомого майна).

Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Колегія вважає, що висновок суду щодо визнання дійсним частини попереднього договору щодо купівлі-продажу рухомого майна порушує волевиявлення сторін, оскільки на думку колегії договір щодо купівлі-продажу обладнання не міг бути укладений сторонами без умови продажу нерухомого майна і навпаки.

Крім того, згідно ч.2 ст.182 ГК України попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору.

Зміст попереднього договору свідчить про те, що сторони погодили укладення договору купівлі-продажу обладнання (рухомого майна) , однак не погодили яке саме обладнання та умови укладення ззаначеного договору.

Тому, колегія вважає, що попередній договір щодо купівлі-продажу рухомого майна не відповідачає ст.182 ГК України.

Аналізуючи наведене, колегія приходить до висновку, що  попередній договір від 9 березня 2007 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна   є нікчемним внаслідок недотримання вимоги закону щодо його нотаріального посвідчення в силу ст.ст.203 ч.4, 215 ч.2, 220 ч.1 ЦК України, а  попередній договір щодо купівлі-продажу рухомого майна слід визнати недійсним на підставі ст.ст.203 ч.3, 217 ЦК України та 182 ГК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення  слід скасувати в частині відмови в позові про визнання недійсним частини попереднього договору щодо купівлі-продажу обладнання (рухомого майна), а підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,104,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінтер»на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2007 року у справі №17/120 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС» на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2007 року у справі №17/120 задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2007 року у справі №17/120 змінити, резолютивну частину рішення викласти у натупній редакції: “Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині визнання недійсним попереднього договору від 09.03.2007 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

Попередній договір від 09.03.2007 року, укладеній між ТОВ “ЮВС” та ТОВ “Агроінтер”, визнати недійсним в частині купівлі-продажу рухомого майна (обладнання)”.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агроінтер” (01133, м.Київ, вул..Щорса,31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС» (01103, м.Київ, вул.Кіквідзе,18а, ) 42,50 гривень витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Матеріали справи повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя

Судді