АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.12.07
Справа  № 18/246

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                       Мурської
Х.В.

суддів                                                          Давид
Л.Л.

Кордюк
Г.Т.

При секретарі судового
засідання            Куцик-Трускавецькій
О.Б.

розглянув
матеріали апеляційної скарги Приватного підприємця ОСОБА_1, смт. Красне

на рішення Господарського
суду Львівської області від 04.10.2007 року

у справі № 18/246, суддя Мартинюк В.,

за позовом Приватного
підприємства «АЗЧ Сервіс», с. Тернова Харківської області

до відповідача -
Приватного підприємця ОСОБА_1, смт. Красне Львівської області

про
стягнення 48 861 грн. 15 коп. боргу,

за участю представників

від позивача - Барановський Ю.Л.
-представник;

від відповідача -не з'явились.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 04.10.2007 року у справі № 18/246 позовні вимоги
Приватного підприємства «АЗЧ Сервіс»про стягнення з Приватного підприємця
ОСОБА_1 48 861 грн. 15 коп. боргу - задоволено.

Рішення місцевого господарського
суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог позивача, їх
відповідністю вимогам законодавства, зокрема тим, що відповідачем не подано
суду доказів, які б підтверджували виконання останнім взятих на себе договірних
зобов'язань. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт
передачі позивачем відповідачу товару на загальну суму 55 599,54 грн., з якої
неоплаченою залишилась сума 42 490,46 грн., а тому, позивачем правомірно, на
підставі укладеного договору комісії, нараховано відповідачу штраф у
розмірі  10% від суми товару, що не був
викуплений (п.6.7. договору) та штраф у розмірі 3% від суми несвоєчасно
перерахованих коштів, що з врахуванням суми основного боргу становить 48 861
грн. 15 коп.

Скаржник -ПП ОСОБА_1, не погоджуючись
з даним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Львівського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить
оскаржуване рішення скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким
позов задоволити частково, в сумі 37 066 грн. основного боргу. У задоволенні
позову в частині стягнення штрафних санкцій -відмовити. Виконання рішення суду
відстрочити на три місяці.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить оскаржуване
рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін,
апеляційну скаргу -без задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник участі уповноваженого
представника в судовому засіданні  не
забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином
був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою
Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року сторін
попереджено про наслідки неявки в судове засідання, до початку засідання
клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, то судова
колегія вважає за можливе розглянути апеляційну
скаргу за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної
скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від
04.10.2007 року у даній справі -залишити без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як встановлено місцевим
господарським судом, 01.09.2006 року між Приватним підприємством «АЗЧ
Сервіс»(комітент) та Приватним підприємцем ОСОБА_1. (комісіонер)  було укладено договір комісії №АС/К009-72,
згідно умов якого комітент надає комісіонеру запасні частини та номерні
агрегати до автомобілів (товар) для демонстрації та продажу останнім  зі складу (магазину).

Матеріали справи свідчать про те,
що на виконання умов укладеного договору, позивач передав відповідачу
товар  на загальну суму 55 599, 54 грн.,
що підтверджується актом приймання-передачі №РЦ-000035 від 11.09.2006 року
(а.с.11-18).

Відповідно до п.3.9 укладеного
договору, комісіонер приймає на себе зобов'язання здійснювати щомісячну
реалізацію товару на суму 17% від загальної вартості переданого товару у відповідності  з актами прийому-передачі. Оплата за товар,
який викуповується, в порядку п.3.9. договору здійснюється комісіонером в строк
не пізніше 5 числа місяця, який слідує за звітним. Отримані від реалізації
товару в рамках звітного періоду грошові кошти комісіонер перераховує
комітентові протягом одного банківського дня з моменту здійснення оплати
кінцевим покупцям.

Пунктом 3.10. договору №АС/К009-72
передбачено, що комісіонер приймає на себе зобов'язання, незалежно від місячних
обсягів продажу, щомісяця здійснювати викуп у підприємства товару, що
знаходиться на реалізації у комісіонера, на загальну суму не менше 17% від
вартості партії товару, що був переданий за актом приймання-передачі в строк не
пізніше 5 числа місяця наступного після звітного.

Згідно вимог п.3.12. договору
комісії, після закінчення строку комісії, що складає 6 місяців, комісіонер
зобов'язаний викупити у підприємства весь товар, що знаходиться на реалізації у
комісіонера на момент припинення договору. Оплата здійснюється комісіонером в
строк до 5 числа місяця, наступного за останнім місяцем строку комісії.

22.01.2007 року відповідач повернув
позивачу частину товару, на загальну суму 13 109, 08 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі (повернення) від
22.01.2007 року, та не заперечується представником позивача.

Проте, як свідчать матеріали
справи, в порушення умов договору викуп товару відповідачем не здійснювався. За
весь час дії договору, грошові кошти, отримані відповідачем від реалізації
товару кінцевим покупцям, на поточний рахунок позивача не поступали.

В матеріалах справи відсутні докази
виконання відповідачем п.3.12. договору щодо викупу товару  на суму 42 490, 46 грн., який знаходився у
нього на момент припинення договору комісії.

Статтею 193 ГК України, яка
кореспондує зі статтею  526 ЦК України,
передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських  відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом,
іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта,
який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або
договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання
зобов'язання. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом. Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Порушення
боржником, взятих на себе зобов'язань призводить до настання певних правових
наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір
відповідальності (ст. 611 ЦК України).

Згідно з п.6.5. укладеного
договору, у випадку порушення строків оплати товару, передбачених п.3.12.
договору, комісіонер зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 3% від суми
несвоєчасно перерахованих коштів.

У відповідності до п. 6.7.
договору, у випадку невиконання
комісіонером зобов'язання по викупу
товару протягом 1 місяця з кінцевої дати оплати, він зобов'язаний
сплатити комітенту штраф у розмірі 10% від суми товару, що не був викуплений.

Таким чином, сума штрафу,
нарахованого позивачем відповідачу за невиконання умов укладеного договору
комісії, в сукупності становить 6 397, 69 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ст. 526
Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, позивач
правомірно та обґрунтовано звернувся до місцевого господарського суду з позовом
про стягнення з ПП ОСОБА_1 42 490, 46 грн. основного боргу та 6 397, 69 грн.
штрафу, оскільки сторонами погоджено умови договору та передбачено
відповідальність за неналежне чи несвоєчасне виконання такого.

Оцінивши докази в їх сукупності,
судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку
про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
ГПК України,-

Львівський апеляційний
господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду
Львівської області від 04.10.2007 року у справі № 18/246 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її
прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.  Справу повернути місцевому господарському
суду.

Головуючий-суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Кордюк Г.Т.