ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2007  року                                                                      Справа № 1/469(45/386)

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                        Бойченка К.І.                                                                                                                                  Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання                     Антонова І.В.

та за участю

представників сторін:

від позивача                              повноважний та компетентний

представник не прибув;

від  відповідача                               представник за довіреністю Павлюченко Т.А.,

довіреність №б/н від 01.08.2007;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Відкритого акціонерного товариства

„Луганськгеологія”, м.Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  24.09.2007

по справі                                        №1/469(45/386) (суддя –Зюбанова Н.М.)

за позовом                                        Державного комітету України з

державного матеріального резерву, м.Київ

до відповідача                              Відкритого акціонерного товариства

„Луганськгеологія”, м.Луганськ

про                                               повернення труб та стягнення 25127 грн. 47 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державний комітет України з державного матеріального резерву, м.Київ звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача – відкритого акціонерного товариства „Луганськгеологія”, м.Луганськ про повернення труб та стягнення 25127 грн. 47 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2007 позов задоволений повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду від 24.09.2007 відкрите акціонерне товариство „Луганськгеологія”, м.Луганськ звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення з урахуванням наданих доказів.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи і тому рішення є необґрунтованим.

Позивач відзивом на апеляційну скаргу №406/юр від 07.12.2007 вимоги апеляційної скарги відхилив, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 16.10.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства „Луганськгеологія”, м.Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2007 по справі №1/469(45/389) призначена судова колегія у складі:  Парамонова Т.Ф.- суддя –головуючий,  Бойченко К.І. - суддя, Семендяєва І.В. –суддя.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 02.11.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства „Луганськгеологія”, м.Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2007 по справі №1/469(45/389) у зв’язку з виходом з відпустки судді Єжової С.С. здійснена заміна головуючого судді Парамонової Т.Ф. на головуючого суддю Єжову С.С.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Повноважний та компетентний представник позивача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з вимогами про зобов’язання відповідача повернути до державного матеріального резерву матеріальні цінності та просить стягнути з відповідача штрафні санкції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Закон України „Про державний матеріальний резерв” №51/97-ВР від 24.01.1997, Порядок формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1129 від 08.10.1997, ст.ст.942, 953, 954 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Луганської області погодився з доводами позивача, визнав їх обгрунтованими і задовольнив вимоги позивача.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд при розгляді даної справи неповно з’ясував обставини справи і дійшов невірного висновку про доведеність позивачем обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, враховуючи наступне.

Параграф 1 глави 66 Цивільного кодексу України регулює загальні положення про зберігання.

Стаття 937 Цивільного кодексу України встановлює, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст.208 цього Кодексу.

Стаття 208 Цивільного кодексу України встановлює, що у письмовій формі належить вчиняти, у тому числі правочин між юридичними особами, а також інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Законом України „Про державний матеріальний резерв” №51/97-ВР від 24.01.1997, на який посилається і позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, визначені загальні принципи формування, розміщення, зберігання, використання, поновлення та освіження (поновлення) запасів державного матеріального резерву, і регулює відносини в цій сфері.

Стаття 4 Закону №51/97-ВР від 24.01.1997 визначає, що організація формування, зберігання і обслуговування державного матеріального резерву забезпечується уповноваженим на це центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління державним резервом, підприємствами, установами і організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву України.

При цьому ці підприємства, установи і організації є режимними об’єктами.

Пунктом 5 ст.4 вищевказаного Закону визначено, що підприємства, установи і організації незалежно від форм власності, які не входять до системи державного резерву, відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву виконують згідно з договором з центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління державним резервом.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №810 від 08.06.2006 позивач є органом виконавчої влади, на який покладено організацію формування, збереження та обслуговування державного резерву.

Постановою Кабінету Міністрів України №1129 від 08.10.1997 на виконання Закону №51/97-ВР затверджено Порядок формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву (далі –Порядок).

Пунктом 4 даного Порядку розміщення запасів матеріальних цінностей державного резерву здійснюється Держкомрезервом на підприємствах, установах і організаціях системи державного резерву, а також на інших підприємствах, установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах.

Пунктом 5 Порядку визначено, що закладка матеріальних цінностей до державного резерву у порядку створення та поновлення його запасів провадиться за замовленнями Держкомрезерву, а також інших центральних і місцевих органів виконавчої влади, уповноважених на це Кабінетом Міністрів України, за рахунок державних коштів.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що поставка матеріальних цінностей до державного резерву підприємствами-постачальниками здійснюється за договорами, що укладаються з Держкомрезервом, підприємствами, установами і організаціями –зберігачами.

Пункт 9 Порядку визначає, що матеріальні цінності закладаються до державного резерву підприємствами, установами і організаціями системи державного резерву, приймаються на місці постійного зберігання відповідно до нормативно-правових актів Держкомрезерву, а відповідальними зберігачами приймаються самостійно з дотриманням вимог, визначених Держкомрезервом, а також обумовлених договорами на їх поставку.

Пунктом 10 Порядку визначено, що матеріальні цінності вважаються закладеними до державного резерву після підписання акта про їх приймання, розміщення на місце постійного зберігання та оформлення відповідних бухгалтерських документів складського обліку.

Виходячи із вищевикладеного, для застосування до відповідача відповідальності за Законом України „Про державний матеріальний резерв” позивач повинний по даній справі довести підстави виникнення зобов’язання відповідача по зберіганню державного матеріального резерву –договір на відповідальне зберігання, акт-приймання на відповідальне зберігання.

За матеріалами справи не вбачається наявність договору на відповідальне зберігання, який укладений позивачем з відповідачем, акту приймання-передачі на відповідальне зберігання.

Позивач в обґрунтування застосування відповідальності відповідача посилається на акт №17/4/м від 23.03.2006 перевірки наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей державного матеріального резерву та рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій від 30.03.2006 №21.

Але ці документи, враховуючи приписи Закону України „Про державний матеріальний резерв” та Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, не встановлюють факт і дату виникнення у відповідача зобов’язання по відповідальному зберіганню матеріальних цінностей державного матеріального резерву, факт передачі йому на зберігання цих матеріальних цінностей для застосування відповідальності за Законом України „Про державний матеріальний резерв”.

Крім того, наказом Державного комітету України по геології і використанню надр №1 від 05.01.1998 „Про створення Східного державного регіонального геологічного підприємства” проведена реорганізація ДГП „Луганськгеологія”, на базі виробничих підрозділів якого створено Східне державне регіональне геологічне підприємство, яке стало правонаступником ДГП „Луганськгеологія” з основних видів виробничо-господарської діяльності.

Згідно наказу Фонду державного майна України №24-АТ від 03.12.1999 Державне геологічне підприємство „Луганськгеологія” перетворено у відкрите акціонерне товариство „Луганськгеологія”.

Позивачем не надано доказів, що саме ВАТ „Луганськгеологія” є зберігачем державного матеріального резерву відповідно до приписів вищевказаного Закону.

Пунктом 3 ст.7 Закону №51/97-ВР від 24.01.1997 визначено, що фінансування витрат підприємств, установ і організацій, пов’язаних з обслуговуванням матеріальних цінностей державного матеріального резерву, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Позивачем не доведено перерахування коштів відповідачу за зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву, що також підтверджує відсутність у відповідача зобов’язання по відповідальному зберіганню.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2007 по справі №1/469(45/389) підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за апеляційною скаргою відносяться на позивача - державний комітет України з державного матеріального резерву, м.Київ.

У судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п.2 103, п.3 ч.1 ст.104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Луганськгеологія”, м.Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2007 по справі №1/469(45/389) задовольнити.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2007 по справі №1/469(45/389) –скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ, вул.Пушкінська, 28, код 00034016 на користь відкритого акціонерного товариства „Луганськгеологія”, м.Луганськ, вул.Карла Маркса,3, код 01432115 державне мито за апеляційним провадженням в сумі 245 грн. 63 коп.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      К.І. Бойченко

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва