ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.07 р.                                                                               Справа № 2/66

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент”                    м. Донецьк

до відповідача 1: Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта”                 м. Донецьк

про: стягнення заборгованості в сумі 89956,60 грн.

За участю:

представників сторін

від позивача: Овсянніков О.О. – за довір.

від  відпозивача 1: не з’явились

від відповідача 2: Коржевський А.Р. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент”                    м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці (далі в тексті – відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк (далі в тексті – відповідач-2) про стягнення заборгованості в розмірі 500 грн. з відповідача-2 та про стягнення заборгованості в розмірі 80203,33 грн., пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 7638,72 грн., та трьох відсотків річних в розмірі 1614,55 грн. - з відповідача-1.

Крім того, позивач просить у позовній заяві застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача –1 у розмірі ціни позову.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на дистриб’юторський договір постачання № КТ 28/10-05 від 28.12.2005 р., який не виконуються відповідачем-1 у повному обсязі. Також, посилаючись на порушення зобов’язань з оплати поставленого товару та умови дистриб’юторського договору, позивач просить стягнути з відповідача-1 пеню у розмірі 7638,72 грн. та три відсотки річних у сумі 1614,55 грн.

У зв’язку з невиконанням відповідачем-1 обов’язків по сплаті, позивач просить стягнути 500 грн. з відповідача-2, як з поручителя за договором поруки № б/н від 01.12.2006 р.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує, надавши відзив. Зокрема, у відзиві він посилається на неналежне виконання позивачем обов’язку, передбаченого ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, в частині надіслання копії всіх доданих до позовної заяви документів. Крім того, відповідач-1 вважає укладений між позивачем та відповідачем-2 договір поруки фіктивним та таким, що укладений з метою змінити підсудність даного спору, оскільки забезпечує виконання зобов’язань лише на суму 500 грн. при загальній заборгованості 89694,39 грн.

Крім того, відповідачем-1 було надіслано клопотання від 11.04.07р., за яким він просить суд витребувати від позивача довідку про включення до ЄДРПОУ та документи, що підтверджують повноваження керівника, а також, відкласти розгляд справи для отримання цих документів. Зокрема, у цьому клопотанні відповідач-1 посилається на необхідність залишення позову без розгляду на підставі ст. 81 п. 1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовна заява підписана виконуючим обов’язки керівника позивача Клягіним С.Г.; у позовній заяві вказана інша адреса позивача, ніж у договорі; господарським судом м. Києва порушено справу про банкрутство 09.10.06р. щодо ТОВ “ТД “Континент” ().

Відповідач-2 позовні вимоги визнає в повному обсязі.

19.03.2007 р. позивач надав суду доповнення до позовної заяви відповідно до якої просить припинити провадження по справі в частині стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент” заборгованості за весь час прострочення сплати боргу за договором поставки у розмірі 500 грн. з відповідача-2, а стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Континент” заборгованість за весь час прострочення сплати боргу за договором поставки у розмірі 80203,33 грн., пеню за весь час прострочення сплати боргу, що складає 7638,72 грн., три процента річних за весь час прострочення сплати боргу, що складає 1614,55 грн., а також судові витрати, - з відповідача 1.

27.03.2007 р. позивач надав заяву про зміну суми позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з Приватного підприємства „Домінік Трейд” (відповідача-1) борг у сумі 78237,84 грн., пеня 7451,76 грн. та річні в розмірі 1768,25 грн.

11.04.2007 р. позивач надав заяву, якою просить суд додатково до останніх змінених вимог стягнути з відповідача-1 500 грн., а у відношенні відповідача-2 відмовити, у зв’язку з врегулюванням з ним спору.

16.04.2007 р. позивачем надано довідка у якій зазначено, що ТОВ „Торговий Дім „Континент” укладало з ПП „Домінік Трейд” тільки договір поставки № 28/10-05 від 28.12.2005 р. на підставі видаткових накладних, що знаходяться в матеріалах справи, інших договорів чи поставок за іншими накладними відповідачу-1 не здійснювалось.

23.04.2007 р. позивач до прийняття рішення надав заяву про зміну суми позовних вимог, та просив суд стягнути з Приватного підприємства „Домінік Трейд” борг у сумі 78237,84 грн., пеню 6709,16 грн., річні 1761,96 грн.

У судових засіданнях судом були досліджені оригінали дистриб’юторського договору поставки № КТ 2810-05 від 28.12.05р., договору поруки від 01.12.06р., оригінали видаткових накладних, податкових накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні, накладні на повернення товару, що зафіксовано у відповідних протоколах судових засідань. Заявою від 06.04.07р. оригінали зазначених первинних документів, за якими виникла заборгованість, були долучені позивачем до матеріалів справи, з проханням повернути їх після вирішення даної справи.

Відповідач-1 у судові засідання 20.03.07р., 10.04.07р., 16.04.07р., 23.04.07р. не з’являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Документи, у тому числі, витребувані судом, в обґрунтування заперечень щодо відсутності суми боргу, не надав.

З огляду на достатність представлених матеріалів, та належне повідомлення відповідача-1 про час та місце слухання справи, справа розглянута відповідно ст. 75  Господарського  процесуального  кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

28.12.2005 р. між ТОВ “Торговий дім Континент ” (постачальник) та ПП “Домінік - Трейд” м. Чернівці” (дистриб’ютор) був укладений дистриб’юторський договір постачання № КТ 28/10-05.

Асортимент, кількість товару, що поставляється, визначається у письмовому замовленні дистриб’ютора, яке узгоджується з постачальником.

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник на умовах, передбачених цим договором, передає товар дистриб’ютору, який здійснює своєчасну оплату отриманого від постачальника товару.

Ціна на товари, що поставляються за даним договором, встановлюються в українських гривнях та зазначаються в накладних. Оплата за кожну отриману партію товару здійснюється дистриб’ютором постачальнику в безготівковій формі протягом 21 календарних днів з моменту отримання товару дистриб’ютором. Датою отримання товару вважається дата, зазначена в накладній.

Згідно п. 5.1 договору, постачання товару дистриб’ютору здійснюється на умовах DDP, склад Дистриб’ютора, згідно Правил інтерпретації торгівельних термінів “ІНКОТЕРМС” в редакції 2000 року.

Згідно умов п. 8.2 цього договору, повернення товару здійснюється за згодою сторін у присутності їх уповноважених представників на підставі накладних на повернення товару.

Згідно з видатковими накладними № 1КО-16-02-06/280 від 16.02.2006 р. на суму 5459,76 грн. з ПДВ; № 1КО-16-02-06/246 від 16.02.2006 р. на суму 20068,2 грн. з ПДВ;              № 1-КО-08-02-06/320 від 08.02.2006 р. на суму 7577,86 грн.; № 1-КО-08-02-06/327 від 08.02.2006 р. на суму 19076,04 грн. З ПДВ; № 1КО-21-02-06/365 від 21.02.2006 р. на суму 7903,35 грн. з ПДВ; № 1КО-21-02-06/134 від 21.02.2006 р. на суму 9406,20 грн. з ПДВ;            № 1КО-28-02-06/196 від 28.02.2006 р. на суму 10336,26 грн. з ПДВ; № 1КО-28-02-06/332 від 28.02.2006 р. на суму 9114,90 грн. з ПДВ; № 2КО-21-03-06/3 від 21.03.2006 р. на суму 12456 грн. з ПДВ; № 2КО-21-03-06/23 від 21.03.2006 р. на суму 5464,92 грн. з ПДВ;              № 2КО-17-04-06/4 від 17.04.2006 р. на суму 9374,4 грн. з ПДВ; № 2КО-17-04-06/8 від 17.04.2006 р. на суму 9113,4 грн. з ПДВ  -  на загальну суму 125351,29 грн. відповідачу-1 був поставлений товар.

Постачання зазначеного товару підтверджується й товарно-транспортними накладними № 451485 від 28.02.06., 508793 від 28.02.06р., № 426966, № 508782 від 16.02.06р., № 426897, 426957 від 08.02.06р., з відмітками відповідача-1 шляхом підпису уповноважених осіб та завірення печаткою про одержання цих вантажів, а також, довіреностями серії ЯЛП № 068162 від 23.03.06р, № 068178 від 19.04.06р., № 068155 від 11.02.06р., за якими одержувалися товарно-матеріальні цінності відповідачем-1.

Дослідивши надані позивачем документи на виконання зобов’язань з постачання товарів, суд дійшов висновку, що вище перелічені документи за своїм змістом та формою є первинними обліковими документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій позивачем на користь відповідача-1 з постачання товару на загальну суму 125351,29 грн. Зокрема, зазначені документи, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, мають усі обов’язкові реквізити первинних документів та є підставою для здійснення господарських операцій та бухгалтерського, податкового обліку.

Також відповідачу-1 були виписані податкові накладні № 1КО-16-02-06/280 від 16.02.2006 р., № 1КО-16-02-06/246 від 16.02.2006 р. № 1-КО-08-02-06/320 від 08.02.2006 р., № 1-КО-08-02-06/327 від 08.02.2006 р., № 1КО-21-02-06/365 від 21.02.2006 р., 1КО-21-02-06/134 від 21.02.2006 р., № 1КО-28-02-06/196 від 28.02.2006 р., № 1КО-21-03-06/332 від 28.02.2006 р., № 2КО-21-03-06/3 від 21.03.2006 р., № 2КО-21-03-06/23 від 21.03.2006 р., № 2КО-17-04-06/4 від 17.04.2006 р., № 2КО-17-04-06/8 від 17.04.2006 р., екземпляри яких, що знаходяться у позивача, надані до матеріалів справи.

Відповідно до цих податкових накладних позивач включив до складу податкового зобов’язання, відповідач-1 повинен був включити до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах 2006 року суми з податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про ПДВ» закріплено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках, оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається в продавця товарів (робіт, послуг). При цьому, податкова накладна виступає як звітний податковий документ і одночасно розрахунковий документ.

Підпунктом 7.4.5. пункту  7.4 статті 7 Закону “Про ПДВ” забороняється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

З огляду на вказані вимоги законодавства та наявні в матеріалах справи копії податкових накладних, оригінали яких були передані позивачем відповідачу-1 для включення податку на додану вартість до податкового кредиту, суд вважає доведеними факти здійснення господарських операцій позивача з постачання товару та відповідачем-1 з одержання цього товару на загальну суму 125351,29 грн., оскільки вони у повному обсязі відображені позивачем у податковому обліку у відповідних податкових періодах.

Відповідачем-1 був частково повернений товар відповідно до накладних № 8 від 25.04.2006 р. на суму 11,34 грн., № 39 від 29.04.2006 р., на суму 127,89 грн., № 38 від 29.04.06 р. на суму 974,68 грн. № 23 від 29.04.2006 р. на суму 3114,50 грн., № 22 від 29.04.2006 р. на суму 843,44 грн., № 21 від 29.04.2006 р. на суму 75,85 грн., № 20 від 29.04.2006 р. на суму 771 грн., № 19 від 29.04.2006 р. на суму 53,28 грн., № 18 від 29.04.2006 р. на суму 382,23 грн., № 17 від 29.04.2006 р. на суму 2062,37 грн., № 16 від 29.04.2006 р. на суму 2354,01 грн., № 9 від 01.05.2006 р. на суму 28,17 грн., № 8 від 01.05.2006 р. на суму 232,80 грн. – на загальну суму 11031,56 грн.

Згідно банківських виписок, наявних в матеріалах справи, відповідачем-1 була сплачена сума боргу у розмірі 33700 грн. А також відповідачем-1 була проведена маркетингова послуга на суму 2381,89 грн. за актом № ДТ-0000001 від 10.03.06р., яка була врахована позивачем у зменшення суми основного боргу.

Як вбачається з пояснень наданих позивачем, у матеріалах справи знаходяться виписки банку про здійснення платежів відповідачем-1 на поточний рахунок позивача де у графі призначення платежу вказані накладні, по яким товар не постачався відповідачу-1, та такі накладні зі сторони позивача не розроблялися. Поставка всього товару здійснювалась за вищевказаними накладними по договору № КТ 28/10-05 від 28.12.2005 р.

Враховуючи пояснення позивача, відсутність заперечень відповідача-1 щодо суми основної заборгованості, суд дослідивши призначення платежів у банківських виписках, встановив, що сплачені відповідачем-1 грошові кошти у сумі 33700 грн. на поточний рахунок позивача, зменшують загальну суму заборгованості, оскільки будь-яких інших зобов’язальних правовідносин між сторонами не було. Отже, не має підстав вважати ці кошти як сплачені за іншими підставами виникнення цивільних прав та обов’язків.

З урахуванням часткового повернення товару позивачу, часткової сплати відповідачем-1 грошовими коштами шляхом перерахування на банківський рахунок, та надання останнім маркетингових послуг, позивач просить стягнути основну суму боргу з відповідача-1 в розмірі 78237,84 грн.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Умови договору, згідно ст. 629 ЦК України є обов’язковими для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідач, свої зобов'язання, як про це заявлено позивачем, всупереч вказаних норм Цивільного та Господарського кодексів України, належним чином та своєчасно не виконав. Відповідачем-1 суду не надано доказів сплати заборгованості в розмірі 78237,84 грн.

Тобто, відповідачем-1 частково не сплачено за отриманий товар, внаслідок чого, утворилась заборгованість у сумі 78237,84 грн., яку позивач доводить відповідними доказами. З урахуванням цього, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 78237,84 грн. грн.

01.12.2006 р. між ТОВ „Торговий Дім „Континент” (кредитор) та ТОВ „Торговий Дім „Квінта” (поручитель) був укладений договір поруки.

Пунктами 1 та 2 цього договору передбачено, що поручитель зобов’язується відповідати перед кредитором за виконання Приватним підприємством „Домінік Трейд” (боржником) по всім зобов’язанням по договору № КТ 28/10-05 від 28.12.2005 р. в сумі 500 грн., включаючи сплату основного боргу або його частини, сплату штрафних санкцій, відшкодування судових витрат по стягненню боргу та інших збитків кредитора.

В процесі розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, відповідними клопотаннями відмовився від стягнення з відповідача-2 суми 500 грн., у зв’язку із врегулюванням з ним спору, та просив провадження по справі в цій частині стягнення припинити.

Відповідно до ст. ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позовних вимог.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, кредитор, за загальним правилом, вправі на свій вибір пред’являти позов до боржника або до поручителя, до боржника і поручителя одночасно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Договором поруки від 01.12.06р. встановлена часткова відповідальність поручителя, обмежена розміром вимог до нього – 500 грн.

Отже, враховуючи вимоги закону та умови та розмір відповідальності поручителя за договором, суд приймає відмову позивача від позовних вимог щодо відповідача-2, оскільки ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а боржник – відповідач-1 у будь-якому разі (при наявності або відсутності поруки) відповідає за порушення договірних зобов’язань перед кредитором.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних, та пені суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 1761,96 грн. підлягають задоволенню.

Згідно із п. 12.1 договору відповідач-1 зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно розрахунку зазначена сума складає 6709,16 грн. та підлягає стягненню.

Щодо прохання відповідача-1 у відзиві на позовну заяву про направлення позову ТОВ „Торговий Дім „Континент” до ПП „Домінік Трейд” про стягнення заборгованості за поставку товару за договором № КТ 28/10-05 від 28.12.2005 р. з усіма доданими документами до господарського суду Чернівецької області для розгляду суд зазначає.

Позов заявлений до двох відповідачів: Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці та Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк. Відповідно до абз. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. У зв’язку з цим, зазначений спір підсудний господарському суду Донецької області, оскільки до нього звернувся позивач.

Не беруться до уваги заперечення відповідача-1 на фіктивність договору поруки з метою зміни підсудності з тих же підстав.

Щодо клопотання відповідача 1 про витребування від позивача – ТОВ „Торговий Дім „Континент” – довідки про включення до ЄДРПОУ та документи, підтверджуючи повноваження керівника, та відкладення розгляду справи для отримання довідки про включення позивача до ЄДРПОУ. Зазначене клопотання було розглянуто судом у судовому засіданні та задоволено. У цьому ж судовому засіданні позивачем надані суду  Свідоцтво про державну реєстрацію, Статут ТОВ „Торговий Дім „Континент” м. Київ, довідку головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві про включення до ЄДРПОУ, відповідно до якої станом на 13.03.07р., керівником є Клягін С.Г.

Порушена справа про банкрутство відносно підприємства з аналогічним найменуванням, що позивач, взагалі не відноситься до позивача, оскільки різні коди ЄДРПОУ, про що зазначив й відповідач-1.

У зв’язку із заявленими відповідачем-1 клопотаннями, розгляд справи відкладався. Проте, будь-яких заперечень з боку відповідача-1 по суті позовних вимог, а саме, стосовно наявності або відсутності заявленої до стягнення заборгованості, підстав її виникнення, не надійшло. Доказів в обґрунтування заперечень також не надано відповідачем-1.

Відповідно зі ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем-1 до теперішнього часу, виконані позивачем зобов’язання не оплачені, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю на суму основного боргу в розмірі 78237,84 грн., 3% річних в сумі 1761,96 грн., пені в сумі 6709,16 грн.

Щодо вимог позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача-1 в межах розміру позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення. Інших підстав для застосування заходів забезпечення позову, закон не передбачає.

Як видно із матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на доведення та  обгрунтування утруднення чи неможливості виконання рішення господарського суду. У зв’язку з цим, такі вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача-1 відповідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, ст. ст. 15, 22, 33, 34, 43, 49, 59, 75, 78, 80 п. 4, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент”                    м. Київ до Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці та Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінта” м. Донецьк про стягнення 86708,96 грн., а саме: основний борг у сумі 78237,84 грн., пені 6709,16 грн., річних 1761,96 грн. – задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці (58020,                    м. Чернівці, вул. Лугова, 9, р/р № 5100 у ПРДУКІБ „УкрСиббанк”, м. Чернівці, МФО 351005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент” м. Київ (04071, м. Київ, вул.. Ярославська, 35-А, р/р № 0 у ЗАТ „Донгорбанк”, МФО 334970, ) заборгованість у сумі 87457,85 грн., а саме: основний борг у сумі 78237,84 грн., пені 6709,16 грн., річних 1761,96 грн.

Стягнути з Приватного підприємства “Домінік - Трейд” м. Чернівці (58020,                      м. Чернівці, вул. Лугова, 9, р/р № 5100 у ПРДУКІБ „УкрСиббанк”, м. Чернівці, МФО 351005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Континент” м. Київ (04071, м. Київ, вул.. Ярославська, 35-А, р/р № 0 у ЗАТ „Донгорбанк”, МФО 334970, ) витрати по сплаті держмита у сумі 867,08 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Квінт” м. Донецьк провадження припинити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дні прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя