ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2007
Справа №2-15/11282-2007

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, )

До відповідача Державного комунального підприємства «Перовський жилсервіс» (97570, АР Крим, Сімферопольський район, с. Перове, вул.. Шкільна, 3, )

Про стягнення 87427,92 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  Міркін А.Л., довіреність № 22 від 06.08.2007 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Сімферопольське виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства звернулось до господарського суду АР Крим з позовом  до  Державного комунального підприємства «Перовський жилсервіс»   про стягнення 87427,92 грн. за договором № 1644 від 01.04.2005 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію.

Позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що відповідно договору № 1644 від 01.04.2005 р. на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків в комунальну каналізацію надавав відповідачу послуги на відпуск води із комунального водопроводу і приймання стоків в комунальну каналізацію, однак відповідач обов’язки за договором щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 87427,92 грн., що стало причиною для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 01.10.2007 р. позивач Сімферопольське виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства було замінено на Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» в порядку статті 25 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2005 року між Сімферопольським виробничим підприємством водопроводно-каналізаційного господарства (Водоканал)(позивач) та Державним комунальним підприємством «Перовський жилсервіс»  (Абонент)(відповідач) укладено|ув'язнений| договір № 1644 на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) в комунальну каналізацію.(а.с. 6-7).

Відповідно до пункту 1 вказаного договору Водоканал приймає на себе зобов’язання постачати питну|відпуск| воду з|із| комунального водопроводу Абоненту та надавати послуги по водовідведенню.

Згідно з пунктом 3 Договору всі розрахунки Абонентом за відпуск води та приймання стоків здійснюється в наступні строки та в наступному порядку: щомісяця до 10 числа здійснюється передплата у розмірі 50% суми за спожиту воду в попередньому місяці. Остаточний розрахунок за отримані послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється в триденний строк з дня отримання рахунку.

Позивач обов’язки за договором виконував у повному обсязі, що підтверджується підписаним обома сторонами актом про витрату води абонентом у червні 2007 р. від 27.06.2007 р. (а.с. 9)

На оплату спожитих відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення за вищевказаним Договором позивач виставив рахунок № 1644 від 27.06.2007 р. на суму 92527.92 грн. (а.с. 8).

На підтвердження прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та виставленими рахунками відповідач частково сплатив за спожиті послуги з водопостачання  та водовідведення  у сумі 5100,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором призвело до утворення кредиторської заборгованості перед позивачем за надані послуги, у розмірі  87427,92 грн. за період з 29.05.2007 р. по 27.06.2007 р., що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів оплати заборгованості за договором.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам Договору та вимогам чинного законодавства  зобов’язання за договором по оплаті за отримані послуги за водокористування і водовідведення по виставленим рахункам не виконував належним чином, у зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 87427,92 грн. за період з 29.05.2005 р. по 27.06.2007 р., яка встановлена судом, належним чином підтверджена, визнана відповідачем, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Державного комунального підприємства «Перовський жилсервіс» (97570, АР Крим, Сімферопольський район, с. Перове, вул.. Шкільна, 3, ) на користь Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, , п/р в КРД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021) 87427,92 грн. заборгованості, 874,28 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання судовим рішенням  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.