КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2007                                                                                           № 24/774

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Зубець Л.П.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача1: не з’явився;

від позивача2: не з’явився;

від відповідача1: Павлюк М.П. дов. № 7 від 30.01.2007р.;

від відповідача2: Прокопенко П.П. дов. № 1 від 01.08.2006р.;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.11.2006

у справі № 24/774 (Смілянець В.В.)

за позовом                               Приватного підприємства "Либідь-Сервіс"

Відкритого акціонерного товариства "Обухівський райагротехсервіс"

до                                                   Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К"

про                                                  визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Либідь-сервіс” (далі – позивач1) та Відкрите акціонерне товариство “Обухівський райагротехсервіс” (далі – позивач2)  звернулись до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі – відповідач1) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” (далі – відповідач2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна - об'єкту незавершеного будівництва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2006р. по справі № 24/774 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачі звернулись з апеляційними скаргами до Київського апеляційного господарського суду, в яких просять його скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Скаржники зазначають, що оскаржуване рішення прийняте в порушення норм  матеріального та процесуального права при неповному з’ясуванню всіх обставин справи.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційні скарги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Позивачі відзивів не надали, їх представники в судове засідання не з’явились, надіслали заяви в яких просили розглядати справу у їх відсутність.

Враховуючи те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів необхідних для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивачів.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників відповідачів, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила.

13.04.2004 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (Продавець) в особі начальника відділу приватизації об'єктів незавершеного будівництва Косянчук Н.О. та Колективною фірмою “Славутич”   (Покупець), правонаступником якої є ТОВ “Фірма “Славутич-К”, в особі генерального директора Кравчука В.С., було   укладено  договір  купівлі-продажу  державного   майна - об'єкту  незавершеного будівництва, що продано шляхом викупу – “Два 60-квартирні житлові будинки”, згідно з п. 1.1 якого   Продавець   зобов'язується   передати   у   власність   Покупцеві   об'єкт  незавершеного будівництва (ОНБ) – “Два 60-квартирні житлові будинки”, що знаходиться на балансі ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” та розташований за адресою: 08700, Київська обл., м. Обухів, мікрорайон Петровський на земельній ділянці площею 1,02 га, питання відведення, купівлі або довгострокової оренди якої вирішується Покупцем самостійно з місцевими органами влади в порядку, встановленому чинним законодавством, і є об'єктом приватизації згідно з наказами Фонду державного майна України від 04.07.03 р. №1165, а Покупець зобов'язується прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Вважаючи, що зазначений договір порушує їх права, Приватне підприємство “Либідь-сервіс” та Відкрите акціонерне товариство “Обухівський райагротехсервіс” звернулись до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” про визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна - об'єкту незавершеного будівництва.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що об'єкт незавершеного будівництва – “Два 60-квартирні житлові будинки” належить Відкритому акціонерному товариству “Обухівський райагротехсервіс” на праві власності, а також  відповідачами було порушено порядок приватизації зазначеного об’єкту.

Однак колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Приватизацію Обухівського районного підприємства матеріально-технічного і сервісного забезпечення „Райагротехсервіс” здійснювало регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області.

27.04.1995 року до РВ ФДМ України по Київській області надійшла заява на приватизацію Обухівського районного підприємства матеріально-технічного і сервісного забезпечення “Райагротехсервіс”.

24.05.1995 року було видано Наказ РВ 2/33-ВП про прийняття рішення щодо приватизації даного підприємства.

На підставі Закону України “Про приватизацію майна державних підприємств”, Постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 року № 686 “Про затвердження порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у ВАТ” та планом приватизації Обухівського РП матеріально-технічного і сервісного забезпечення “Райагротехсервіс” дане підприємство наказом РВ № 7/38-ВП від 27.05.2006 року було перетворено у ВАТ.

Способом приватизації даного підприємства відповідно до ч. 1, ст. 15 Закону України “Про приватизацію державного майна України”, п. 10.2 Плану приватизації від 23.05.1996 року, затвердженого Наказом РВ ФДМУ по Київській області № 6/169-ВП від 23.05.1996 року, було визначено продаж акцій ВАТ, заснованого державним органом приватизації.

Відповідно до п. 9 аудиторського висновку від 25.04.1996 року, наданого ВАТ до РВ, визначено, що бухгалтерський баланс Обухівського райагротехсервісу станом на 01.04.1996 року є повним та достовірним.

Згідно вихідних даних здійснення оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 24.04.1996 року, затверджених директором та головним бухгалтером підприємства, вартість незавершеного будівництвом житла становить 71035824 тис. крб.

Відповідно до Розділу IX Плану приватизації вартість майна, що не підлягає приватизації становить 73103983 тис. крб.

Згідно п. 9 Акту оцінки майна цілісного майнового комплексу від 26.04.1996, затвердженого Наказом РВ Фонду державного майна України по Київській області № 5/46-ВП від 26.04.1996 року вартість незавершеного будівництва житла становить 71035824 тис. крб.

Пунктом 14 вказаного Акту передбачено вилучення вартості майна всього становить 73103983 тис. крб. у тому числі:

•          майно щодо якого органом приватизації встановлено особливий

режим приватизації - 71035824 тис. крб.;

•          державного житлового фонду - 595924;

•          об'єктів які не підлягають приватизації - 1472235 тис. крб.

Тобто, об'єкт незавершеного Будівництва “Два 60-ти квартирні житлові будинки” при приватизації ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” не ввійшов до статутного фонду товариства та залишився в державній власності.

Регіональне відділення в межах повноважень визначених Положенням про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 412 та відповідно до Наказу Фонду державного майна України, Міністерства економіки України “Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі” від 19.05.1999 № 908/68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 року за № 414/3707, здійснює управління державним майном, у тому числі і об'єктом незавершеного будівництва “Два 60-ти квартирні житлові будинки”. ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” було лише балансоутримувачем даного державного майна.

17.02.2000 року на адресу РВ ФДМУ по Київській області надійшов лист від ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” за № 15 від 14.02.2000 року щодо видачі переліку нерухомого майна, Акту прийому-передачі майна та Свідоцтва про власність.

Серед Переліку нерухомого майна, що передавався у власність ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” від 21.02.2001 року, об'єкт незавершеного будівництва “Два 60-ти квартирні житлові будинки” відсутні.

Відповідно до п. 5.2 Акту прийому-передачі приватизованого майна ВАТ “Обухівський райагротехсервіс” від 21.02.2001 року до вилученого майна відноситься також майно, щодо якого встановлений особливий режим приватизації на суму 71035824 тис. крб.(незавершене будівництво житла).

Свідоцтво про право власності № 2-ВП-ЗД від 21.02.2001 року, що видано товариству, було скасовано відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Київській області № 14-25-11/19 від 20.12.2005 року про скасування свідоцтв про власність виданих регіональним відділенням ФДМ України по Київській області.

Даний Наказ було видано на підставі Наказу ФДМ України № 2482 від 06.09.2005 року та у зв'язку з приведенням у відповідність до чинного законодавства нормативно правових актів, документів, та виявленням свідоцтв про власність виданих з порушенням компетенції регіональних відділень.

Тому посилання місцевого господарського суду на свідоцтво про право власності № 2-ВП-ЗД від 21.02.2001 року, як на доказ права власності позивача 1 на об’єкт незавершеного будівництва і відповідно його висновок, що продаж вказаного об'єкту здійснено не його власником, є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Також, в обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначав, що відповідачами було порушено ст. 69 Закону України “Про Державну програму приватизації” від 18.05.2000 р. в редакції Закону України від 20.11.2003 р., ст.11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, п.4.4 Положення про порядок приватизації об'єктів незавершеного будівництва, затвердженого наказом ФДМУ від 11.09.00 р., оскільки не проводився аукціон з приватизації Об'єкта.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

На час приватизації об'єкту та укладення оспорюваного договору, діяв Закон України “Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва”. Норми зазначеного закону у питаннях приватизації об'єктів незавершеного будівництва мали спеціальний характер по відношенню до норм інших законів з питань приватизації.

Так, згідно ст.1 Закону України “Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва”, цей закон визначає особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва. До питань приватизації або відчуження об'єктів незавершеного будівництва, які перебувають у державній або комунальній власності, не врегульованих цим Законом, застосовуються положення законодавства України про приватизацію та місцеве самоврядування.

Відповідно до ст.6 Закону України “Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва” приватизація об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом:

-          продажу на аукціоні, за конкурсом;

-          продажу шляхом  викупу  за наявності одного  покупця  безпосередньо  цьому покупцеві із забезпеченням ним умов приватизації об'єкта;

-          внесення об'єкту незавершеного будівництва до статутного фонду господарського товариства як внеску держави з наступною приватизацією акцій (часток, паїв) у порядку, встановленому установчими документами товариства та законодавством України, після завершення будівництва відповідного об'єкта;

-          продажу під розбирання.

Тобто, норми наведеного закону відносять до компетенції органу приватизації вибір способу приватизації і не ставлять дане рішення органу приватизації в залежність від яких-небудь обставин. Такий висновок узгоджується і з положеннями, ст.11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” відповідно до якої викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації:

-          не проданих на аукціоні, за конкурсом;

-          включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу;

- зданих   в   оренду,   якщо   право   на  викуп   було   передбачено   договором   оренди, укладеним до набрання чинності Законом України “Про оренду державного майна”.

Отже приватизація об'єкту незавершеного будівництва шляхом викупу, після того як він не був проданий на аукціоні чи конкурсі, є лише одним з можливих випадків застосування цього способу приватизації.

Що ж до вибору способу приватизації, то це питання на думку апеляційного суду повністю відноситься до компетенції органів приватизації.

Відповідно до п. 1, ч. 2 Розпорядження № 1 від 30.01.2004 року перший заступник начальника РВ ФДМУ по Київській області  контролює хід проведення оцінки майна по РВ, затверджує Акти інвентаризації та оцінки вартості майна, Накази та Акти оцінки та інші документи пов'язані з оцінкою.

Тому висновок господарського суду, що перший заступник РВ ФДМУ по Київській області неправомірно затвердив Акт оцінки від 15.03.2004 року в результаті   чого   даний   документ   не може прийматись в якості належного доказу правомірності визначення ціни об’єкту під час приватизації   є   безпідставним   та необґрунтованим.

Що стосується форми Акту оцінки від 15.03.2004 року, то його форма повністю відповідає Додатку № 7 Методики оцінки майна затвердженої постановою КМУ від 10 грудня 2003р. N 1891.

Відповідно до п. 97 Процедура оцінки об'єкту незавершеного будівництва для цілей його приватизації передбачає передачу балансоутримувачем державному органу приватизації бухгалтерської інформації щодо фактичних витрат на будівництво об'єкту незавершеного будівництва (включаючи інформацію про фактичні витрати на придбання матеріалів, виробів, конструкцій та устаткування, зазначених у пункті 96) за періодами їх здійснення із зазначенням джерел фінансування. Фактичні витрати на будівництво об'єкту незавершеного будівництва зазначаються наростаючим підсумком з розподілом їх за видами - будівельно-монтажні роботи (з урахуванням інших витрат), устаткування та інвентар.

Для підтвердження фактів та джерел фінансування будівництва об'єкту незавершеного будівництва проводиться аудиторська перевірка даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 8. підпункту 5 Методики з метою визначення вартості окремого індивідуально визначеного майна, об'єктів незавершеного будівництва та цілісних майнових комплексів, що підлягають приватизації, на підготовчому етапі здійснюється складення і подання підприємством (балансоутримувачем) до державного органу приватизації зведеного акта інвентаризації та передавального балансу за результатами інвентаризації на дату оцінки (щодо цілісних майнових комплексів), у разі прийняття, відповідного рішення державним органом приватизації - разом з висновками аудиторської перевірки фінансової звітності; акта обстеження будівельного майданчика згідно з додатком 8, інвентаризаційних описів згідно з додатками 9 і 10.

Оскільки при фінансуванні даного об'єкту використовувалось лише одне джерело, а саме фінансування об'єкту за рахунок централізованих капіталовкладень, що підтверджувалось довідкою №18 від 01.02.04р., то виходячи з цього і рішення про проведення аудиту органом приватизації не приймалось.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

В супереч зазначеній статті, позивачі належним чином не довели та не обґрунтували обставини на які посилались, як на підставу для задоволення своїх позовів.

Відповідно в оскаржуваному рішенні, на думку колегії суддів належним чином не встановлено та не наведено доказів, які б підтверджували наявність у позивачів прав, що були зазначені ними у позовній заяві та їх порушення з боку відповідачів.

Тому апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції і вважає що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 101-105 ГПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2006 у справі № 24/774 задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2006 у справі № 24/774 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові Приватному підприємству “Либідь-сервіс” та Відкритому акціонерному товариству “Обухівський райагротехсервіс” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” про визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна - об'єкту незавершеного будівництва відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства “Либідь-сервіс” (м. Київ, вул. Здолбунівська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” (м. Хмельницький, вул. Свободи, 36, ) 135,68 грн. державного мита.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Обухівський райагротехсервіс” (Київська область, м. Обухів, вул. Будьонного, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Славутич-К” (м. Хмельницький, вул. Свободи, 36, ) 135,68 грн. державного мита.

Накази на виконання даної постанови доручити видати Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи  повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Шипко  В.В.