ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.07 р.                                                                               Справа № 11/367

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка

до відповідачів: 1. Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

2. Відкритого акціонерного товариства „Краснодонвугілля” м. Краснодон

3. Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м. Донецьк

про стягнення вартості нестачі в сумі 5948,83 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Ахметова Н.В. за дов. № 07-3568 від 26.12.2005р.

Від відповідача 1: Гарбузова Т.О. за дов. № 76 від 17.02.2006р.

Від відповідача 2: Федулова І.Д. за дов. № 51 від 20.03.2006р.

Від відповідача 3: Попівський А.А. за дов. б/н від 13.05.2005р.

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням сторін від 26.12.06р. справу розглянуто в більш тривалий термін

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 25.12.2006р. по 30.01.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м. Макіївка, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідачів, Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк, Відкритого акціонерного товариства „Краснодонвугілля” м. Краснодон, Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м. Донецьк, про стягнення збитків у вигляді вартості нестачі вантажу – вугільного концентрату марки „Ж” та простоєм вагонів в сумі 5948,83 грн.

Поясненнями від 14.11.2005р. позивач підтримав свої вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на акти приймання продукції за кількістю № 513/п від 09.04.05р., № 513 від 10.04.05р., акт про вагу тари № 513 від 11.04.05р., залізничні накладні  №№ 51851430, 51851429, 51851442, договори № 1678/3 від 18.08.03р., 174/04/293 від 20.04.04р. та ін..

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву від 18.10.2005р. № 2022/919 проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на відсутність відповідальності залізниці за недостачу у випадку прибуття вантажу в непошкодженому вагоні.

Відповідач 2 у відзиві № 661 від 13.10.2005р., № 885 від 23.11.06р. позов не визнав, посилаючись на відсутність будь-яких договірних відносин з позивачем. Вважає, що стороною по договору, яка має нести від повільність, є відповідач 3.

Відповідач 3 у відзиві на позов № 01-83-17 від 18.10.2005р, доповненнях на відзив, письмових поясненнях від 28.11.06р. зазначає, що є неналежним відповідачем, оскільки не є ані відправником ані перевізником, тобто не приймає участь в процесі перевезення, отже вважає, що не може бути відповідальним по факту нестачі.

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.12.2005р. позов задоволено, з ТОВ „САВІ” на користь позивача стягнуто 5948,83 грн. збитків, завданих нестачею вугільного концентрату марки „Ж” та простоєм вагонів, щодо інших відповідачів у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2006р. рішення господарського суду Донецької області 23.12.2005р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складі суду.

Справу прийнято до провадження на новий розгляд господарським судом Донецької області суддею Зубченко І.В. 15.11.2006р.

Згідно із ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача 1 та 3 було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, приймаючи до уваги доводи відповідачів, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2003р. між позивачем та відповідачем 3 був укладений договір купівлі-продажу № 1678/3 від 30.12.2004р., відповідно до умов якого відповідач 3 узяв на себе зобов’язання передати, а позивач – прийняти та оплатити вугільну продукцію.

Виставлений позивачеві рахунок-фактуру на оплату вугільної продукції № 1607 від 30.04.05р. оплачені у повному обсязі платіжними дорученнями № 2155 від 26.04.05р., № 2156 від 26.04.2005р. шляхом перерахування грошових коштів. Претезій щодо неналежного виконання грошових зобов’язань з боку позивача відповідачем 3 не пред’являлося.

На виконання умов договору у квітні 2005р.  до адреси позивача в семи залізничних вагонах за залізничними накладними №№ 51851430, 51851429, 51851442  надійшов вантаж  „вугільний концентрат марки „Ж”.

Вантажовідправником вантажу є відповідач 2.

Вантаж прибув у справних вагонах, без ознак втрати, розкрадання в путі та виданий позивачеві відповідачем 1 – перевізником без перевірки маси та кілкості місць згідно із ст. 52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка на зворотній стороні залізничних накладних.

Приймання та перевірка кількості продукції здійснена позивачем відповідно до умов договору та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6.

В результаті перевірки встановлена вагова нестача у розмірі 10700 кг, про що складений акт № 513/п від 09.04.05р.

У відповідності з п.п. 16, 17 Інструкції П-6 позивачем зупинено приймання продукції для виклика представника відправника.

Внаслідок незявлення представника відправника у призначений час приймання продукції здійснено на підставі п. 18 Інструкції П-6 за участю представника громадскості, направленого на приймання посвідченням № 513 від 08.04.2005р. Про встановлену нестачу складений остаточний акт № 513 від 10.04.05р.

З урахуванням норми природної втрати відповідальна нестача за розрахунком позивача склала 5890 кг., що складає вартість 4099,44 грн.

За час затримки вагонів в очікуванні представника вантажовідправника, простій вагонів склав 251,44 ваг/годин, що відповідно склало 1849,39 грн.

Недостача – це різниця у вазі чи кількості вантажу, прийнятого до перевезення і виданого вантажоодержувачу за однією накладною. Відповідальність вантажовідправника настає за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона — постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні — покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписом ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов’язок продавця передати товар покупцю у його місцезнаходженні, то цей обов’язок вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв’язку для доставки покупцеві.

До договірних відносин сторони інкорпорували правила СРТ ст. Покупця (Інкотермс 2000 года) - фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення).

Згідно з п. 9.3 Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, прийнятих Міжнародною торговельною палатою 01.01.2000р. "C"-терміни вимагають від продавця укласти договір перевезення на звичайних умовах за свій власний рахунок, договори купівлі-продажу на умовах “C"-термінів входять до категорії договорів відправлення.

У природі договорів відправлення закладено, що, в той час як звичайні транспортні витрати за перевезення товару звичайним маршрутом і способом до погодженого місця сплачуються продавцем, покупець приймає ризики втрати чи пошкодження товару, а також додаткові витрати, що можуть виникнути внаслідок подій, що мають місце після належної доставки товару для перевезення. Таким чином, “C"-терміни відрізняються від усіх інших термінів тим, що вказують на дві “критичні” точки. Одна — це точка, до якої продавець повинен організувати перевезення й нести витрати за договором перевезення, а інша — це точка переходу ризиків. Сутність “C"-термінів полягає у звільненні продавця від будь-яких подальших ризиків і витрат після належного виконання ним договору купівлі-продажу шляхом укладення договору перевезення та передання товару перевізникові.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вантажовідправник (а також продавець) уклав договір перевезення (залізничні накладні), здав належним чином вугільну продукцію перевізникові, за правилами перевезення СРТ Інкотермс вони звільнені від подальших ризиків і витрат.

Підставою для покладання відповідальності на перевізника є складений за правилами Інструкції П-6 у відповідності з п. 52, 53 Статуту залізниць України комерційний акт. Такого акту не складалося, тому покладання відповідальності за нестачу на перевізника також неможливо.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що умовами договору позивач самостійно узяв на себе ризики втрати чи пошкодження товару, переданого належним чином до перевезення, а також додаткові витрати, що можуть виникнути внаслідок подій, що мають місце після належної доставки товару для перевезення. тому його вимоги про стягнення вартості нестачі та плати за простій вагонів з відповідачів задоволенню не підлягають.

За таких обставин в задоволенні позову Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк, Відкритого акціонерного товариства „Краснодонвугілля” м. Краснодон, Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м. Донецьк, про стягнення збитків у вигляді вартості нестачі вантажу – вугільного концентрату марки „Ж” та простоєм вагонів в сумі 5948,83 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача повністю.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк, Відкритого акціонерного товариства „Краснодонвугілля” м. Краснодон, Товариства з обмеженою відповідальністю „САВІ” м. Донецьк, про стягнення збитків у вигляді вартості нестачі вантажу – вугільного концентрату марки „Ж” та простоєм вагонів в сумі 5948,83 грн. відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 30.01.2007р. оголошено повний текст рішення

Суддя                                                                         Зубченко І.В.