ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

28.03.07
Справа  № 3/248-3274

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко
С.М.,

суддів:                                         Бонк
Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Ковалишин Ю.,

з участю представників:

від позивача     з»явився,

відповідача       не з»явився,

розглянув апеляційну
скаргу державної податкової інспекції в Гусятинському районі Тернопільської
області, смт.Гусятин

на
постанову господарського суду Тернопільської області від 16.11.2006
року, суддя Турецький І.М., в справі № 3/248-3274,

за позовом
суб»єкта підприємницької діяльності -приватного підприємця ОСОБА_1, м.Копичинці
Гусятинського району

до відповідача  державної податкової інспекції в
Гусятинському районі Тернопільської області, смт.Гусятин

про    визнання нечинними рішень НОМЕР_1
та НОМЕР_2,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду
Тернопільської області від 16.11.2006 року задоволено позов суб»єкта
підприємницької діяльності -приватного підприємця ОСОБА_1 до державної
податкової інспекції в Гусятинському районі Тернопільської області та визнано
нечинними  рішення НОМЕР_1   про застосування до позивача фінансової
санкції в сумі 3400 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та
тютюновими виробами без наявності ліцензії та рішення НОМЕР_2  про застосування до позивача штрафної санкції
в сумі 1390,16 грн. за невидачу
розрахункового чеку.

Постанова суду мотивована тим, що
податковим органом безпідставно застосовано штрафні санкції до позивача за
вказані порушення, оскільки позивач в момент перевірки не здійснював і не міг
здійснювати підприємницьку діяльність, що підтверджено документальними
доказами, а тому відповідальність за здійснення підприємницької діяльності
несе  особа, яка має в користуванні
приміщення згідно договору оренди і здійснює в цьому приміщенні  підприємницьку діяльність.

В апеляційній скарзі
скаржник(відповідач)  просить постанову
суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав
порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апелюючи тим, що спірне
рішення прийняте на підставі акту, яким зафіксовано факт реалізації алкогольних
напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії та невидачу   розрахункового чеку при їх реалізації в
приміщенні, що належить позивачу. Наведене підтверджується поясненням від
громадянки ОСОБА_1, яка здійснювала реалізацію, що місцевим судом не взято до
уваги.

Підтвердженням здійснення
підприємницької діяльності у вказаному приміщенні саме позивачем скаржник також
вважає присутність  позивача при
проведенні перевірки і її запис на посвідченні ревізорів. З наведених підстав
скаржник також не погоджується з висновком суду про те, що в спірному
приміщенні здійснювалась підприємницька діяльність іншим підприємцем, а також з
тих підстав, що договір оренди не був представлений під час проведення перевірки
та з його змісту  неможливо зрозуміти
дату  укладення.

У запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що на момент
здійснення перевірки позивач не здійснював підприємницької діяльності, а
належне на праві власності  приміщення по
АДРЕСА_1 передано ним в оренду згідно договору оренди НОМЕР_3. Здійснення
орендарем підприємницької  діяльності в
спірному приміщенні підтверджується
виданими йому ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями від НОМЕР_4 на кафе-бар
по АДРЕСА_1 та висновком
державної санітарно-епідеміологічної експертизи  НОМЕР_5.

В судове засідання представник
відповідача  не з"явився, хоча
належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, що підтверджено
повідомленням, а тому його неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає
за можливе справу  розглянути без його
участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні,
викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає,
що скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття рішення
НОМЕР_1   про застосування до позивача
фінансової санкції в сумі 3400 грн. на підстві абзацу 5 частини 2 статті 17
Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є
виявлений актом перевірки НОМЕР_6  факт
роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності
ліцензії.

Підставою прийняття рішення
НОМЕР_2  про застосування до позивача
штрафної санкції в сумі 1390,16 грн. є виявлений актом перевірки НОМЕР_6  факт порушення позивачем  п.1,2 ст.З Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" №1776-111 від 1.06.2000 року із змінами та доповненнями та
п.1,2,3 ст.З Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності», а саме невидача
розрахункового чеку.

Проте дані висновки податкового
органу не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
підприємницьку діяльність за адресою по АДРЕСА_1 здійснює приватний підприємець
ОСОБА_2, що  підтверджується  виданими йому ліцензією на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними напоями від НОМЕР_4 на кафе-бар  по АДРЕСА_1 та висновком  державної санітарно-епідеміологічної
експертизи  НОМЕР_5, тобто усі погодження
на відкриття кафе бару в приміщенні за адресою: м.Копичинці АДРЕСА_1
Гусятинського району надані на користувача ОСОБА_2.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в момент перевірки суб'єкт
підприємницької діяльності - приватний підприємець ОСОБА_1 не могла здійснювати
підприємницьку діяльність в даному приміщенні.

Покликання позивача на укладений
договір НОМЕР_3 (найму) оренди спірного приміщення судом в якості доказу не
приймається, оскільки відповідно до ч.2 ст.793 ЦК України договір найму будівлі
строком на один рік і більше підлягає обов»язковому нотаріальному посвідченню,
що в спірному випадку відсутнє.

Покликання скаржника на пояснення
громадянки ОСОБА_1 від 11.07.2006 р. (а.с.40) не може бути підставою для
застосування до суб»єкта підприємницької діяльності -приватного підприємця
ОСОБА_1 штрафних санкцій за встановлений факт реалізації вищенаведеним
громадянином алкогольних напоїв, тютюнових виробів та невидачу чеку, оскільки
не є належним та допустимим доказом у підтвердження обставини допущеного
правопорушення приватним підприємцем ОСОБА_1

Разом з тим, у поданому суду
поясненні від 26.08.2008р. (а.с.71) громадянка ОСОБА_1  також наводить обставину щодо факту надання
алкогольних напоїв та від свого імені, при цьому заперечила факт надання
нею  пояснень  від 11.07.2006 р. (а.с.40), а тому підставно
судом першої інстанції прийняті пояснення
від 26.08.2008р., які узгоджуються
з іншими встановленими обставинами по справі.

Акт перевірки НОМЕР_6, на який
покликається відповідач, як на документальне підтвердження порушення чинного
законодавства позивачем, не містить жодних доказів у підтвердження обставини
щодо порядку та способу передачі алкогольних напоїв для реалізації громадянці
ОСОБА_1 (як, коли, в якій кількості, за якими видатковими документами).

Також податковим органом не
наведено обставини вибуття горілчаних виробів у кількості між вказаною партією
придбаного товару та встановленого залишку на час проведення перевірки (кому
реалізовано, за якими товарно - супровідними документами, накладними тощо) та
не подано жодних доказів у підтвердження придбання та наявності у приватного
підприємця ОСОБА_1 інших алкогольних напоїв, які були реалізовані 11.07.2006 р.
громадянкою ОСОБА_1 Відповідач не надав доказів первинних документів, щоб підтвердити
ціну придбання алкогольних виробів, доказів вартості наявних у суб'єкта
підприємницької діяльності алкогольних виробів та не надав доказів факту
їх  реалізації. Акт перевірки лише
констатує факт реалізації без посилання на докази встановлення цього факту
(а.с.5-6).

У відповідності до Закону України
„Про державну податкову службу в Україні „ від 4 грудня 1990 року №509-ХІІ,
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг"  від 6 липня 1995 року „26595-ВР, Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 9 грудня
1995 року №84195-ВР, Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності" від 23 березня 1996 року №9896-ВР та Закону України „Про
ліцензування певних видів господарської діяльності„ від 1 червня 2000 року
№1775-111 представники податкового органу починаючи здійснювати перевірку щодо
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтва про державну
реєстрацію суб"єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону
торгових патентів зобов'язані впевнитися на підставі документальних доказів,
яка особа здійснює підприємницьку діяльність та реалізацію товарів народного
споживання, і на підставі цього складати акт перевірки .

Оскільки суб'єкт підприємницької
діяльності - приватний підприємець ОСОБА_1 в момент перевірки не здійснювала і
не могла здійснювати підприємницьку діяльність, що підтверджено документальними
доказами, відповідальність за здійснення підприємницької діяльності несе  особа, яка має в користуванні приміщення,
власник не несе відповідальності за здійснення підприємницької діяльності
користувача.

З наведеного, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про недоведеність податковим органом факту
здійснення позивачем 11.07.2006 року реалізації алкогольних напоїв та тютюнових
виробів і відповідно невидачу чеку, а тому підставно задоволено позовні вимоги
про визнання нечинними  рішень
НОМЕР_1  та НОМЕР_2.

З вищенаведеного доводи скаржника
про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у
відповідності з вимогами  діючого
законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського
суду Тернопільської області від 16.11.2006 року в справі за номером 3/248-3274
залишити без змін, а апеляційну скаргу
державної податкової інспекції в Гусятинському районі Тернопільської
області -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в
місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко