ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2007р.                                                                                             Справа № 8/92

за позовом Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм",                      с. Розсошенці, Полтавський район

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічний  центр "Скайтек",                     с. Розсошенці, Полтавський район

про стягнення  28282 грн. 51 коп.

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача:  Свіденюк Н.І., дов. № 44 від 22.05.2007р.

від відповідача: Світалка В.П., дов. № 36 від 26.03.2007р.

Суть справи:  розглядається позовна заява   Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічний  центр "Скайтек" про стягнення  28282 грн. 51 коп.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали  справи, суд встановив:

28.02.2001р. між Полтавським обласним комунальним підприємством "Полтавафарм" та  Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліграфічний  центр "Скайтек" був укладений договір  оренди № 51 із змінами та доповненнями  від 01.02.2002р. та від 01.09.2003р.

Згідно п. 4.1.13 договору  орендар зобов"язувався своєчасно  і в повному обсязі перераховувати на рахунок орендодавця орендну  плату, також згідно п. 3.8 Договору крім  внесення орендної плати, Орендар зобов"язувався приймати участь в загальних  для всього будинку витратах, пов"язаних з експлуатацією та ремонтом приміщень загального користування, також сплачувати  фактичні  витрати за користування комунальними послугами (водопостачання, каналізація, електро - теплоенергія, радіо, телефон) за  встановленими тарифами.

Позивач у позові зазначає, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов"язання по Договору оренди в частині внесення  орендної плати та сплати за користування комунальними послугами, що  є порушенням умов договору та ст. 10 Закону України "Про оренду державного  та комунального майна".

Згідно з актом звірки взаєморозрахунку між сторонами  спору станом на 23.03.2004р. сума боргу становила 18999,22 грн. та залишилася без змін і до цього часу.

Відповідно до п. 3.5 договору  орендна плата, перерахована несвоєчасно або в   неповному обсязі, стягується орендодавцю відповідно чинного законодавства України з урахуванням пені за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до п. 3.8 в разі несвоєчасної сплати за користування комунальними послугами, плата стягується з урахуванням пені за кожен день прострочення  (включаючи день оплати).

Позивачем згідно п.п. 3.5, 3.8 договору нарахована  пеня в розмірі 1387 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив  виконання  грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивач вважає, що сума боргу, що підлягає сплаті відповідачем з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, становить  26895 грн. 31 коп.

Відповідно до ст. 626 ЦК України зобов"язання  повинні виконуватися  належним  чином відповідно до умов Договору.

На виконання  рішення  11 сесії Полтавської обласної ради четвертого скликання від  27.04.2004р. "Про реорганізацію Полтавського  обласного  виробничого  об"єднання "Фармація" проведена  реорганізація  Обласного  комунального виробничого оптово-роздрібного підприємства "Полтавський обласний аптечний склад" в Полтавське обласне комунальне підприємство "Полтавафарм", яке  є  правонаступником його прав  та зобов"язань.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 3.4 вказаного договору оренди № 51 від 28.02.2001р. перерахування  орендної  плати проводиться  помісячно до 5 числа кожного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця згідно наданих рахунків.

Представники відповідача у судовому засіданні  пояснили, що позивач не надавав йому рахунки у визначений  договором  термін, у зв"язку з чим оплата орендної плати не проводилась.

Представник позивача у судовому  засіданні пояснив, що вказані розрахунки передавалися безпосередньо в офіс відповідача, але належними доказами цього підтвердити  не зміг.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх  вимог  і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позивач не підтвердив належними доказами факт вручення відповідачеві рахунків для перерахування орендної  плати, тим самим він не довів, що вказані рахунки передавались відповідачеві.

Крім того,  з розрахунку суми позову вбачається, що позивач нарахував  заборгованість по орендній платі станом на 08.02.2004р., а позов  про стягнення з відповідача суми  28282 грн. 51 коп. пред"явлений 12.02.2007р., тобто з пропуском строку  позовної давності.

У заяві № 473 від 21.05.2007р. позивач просить суд поновити строк позовної давності, оскільки повернення  відповідачем орендованого приміщення відбулося 27.02.2004р. Тобто,  строк позовної давності закінчився 27.02.2007р.,  а позовна заява  прийнята господарським судом 12.02.2007р.

Статтею 80 ЦК УРСР передбачено, що за наявності поважних причин пропуску строку позовної давності, пропущене право підлягає захистові. Висновок  щодо поважності причин пропуску строку  позовної давності може бути  зроблено лише на підставі встановлених судом обставин, що призвели до пропуску строку, та  їх оцінки, а тому це питання підлягає  вирішенню судом.

Пленум Верховного суду України у п. 5 постанови від 28.04.1978р. № 3 "Про судову  практику в справах про визнання угод недійсними" роз"яснив, що при прийнятті  рішення суд,  встановивши, що строк для звернення  з позовом пропущений без поважних причин, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений.

Дії відповідача, що призвели до пропуску строку позовної давності мають  суб"єктивний  характер, а тому заявлене  клопотання про поновлення  строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достовірних і переконливих доказів того,  що мали місце об"єктивно непереборні обставини, які  пов"язані з дійсними  істотними перешкодами чи труднощами для вчинення  процесуальних  дій (пред"явлення позову) тому не можуть вважатися  поважними причинами для  його поновлення.

Як вбачається з п. 7.1 договору оренди № 51 від 28.02.2001р., цей договір діяв до 28.02.2004р.

Згідно п. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського  договору є час, впродовж якого  існують господарські зобов"язання сторін, що виникли на основі цього  договору.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів вручення відповідачеві рахунку орендної плати також за  лютий  2004р., тому за таких  обставин та  відсутності документального обґрунтування включення  в рахунки ( які долучені  позивачем до позовної заяви) витрат по охороні, утриманню приміщень в чистоті,  комунальних послуг, суд доходить висновку щодо недоведеності позивачем суми заборгованості станом на 27.02.2004р.,  коли спірні приміщення  були повернуті позивачеві  згідно  акту  приймання-передачі  від 27.02.2004р.

Відповідно  до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника його обов"язку.

Як визначено  ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст. 11  цього Кодексу, такою підставою виникнення  цивільних прав та обов"язків, зокрема,  є договори та інші правочини згідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України. Порушенням зобов"язання  є його  невиконання, або виконання  з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), відповідно до  ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Проте, підставою  для настання відповідальності є вина сторони, яка порушила зобов"язання, згідно вимог ч. 1 ст. 614 ЦК України.

Аналізуючи матеріали справи, суд не вбачає вини відповідача у невиконанні грошового  зобов"язання, оскільки йому не надавалися рахунки відповідно до п. 3.4 вказаного договору.

Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної  вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, пені тощо).

З урахуванням вищевикладеного, обставин і матеріалів справи, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог.

На підставі  викладеного та керуючись ст.ст. 44,  82-84 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні  позовних вимог.

Суддя                                                                  Плеханова Л.Б.