ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.07                                                                                        Справа №  15/401/06-20/372/06

Суддя   Гандюкова  Л.П.

За позовом Прокурора Бердянського району в інтересах держави в особі Бердянської районної державної адміністрації, Запорізька область, м. Бердянськ

до Закритого акціонерного товариства “Алеро”, м. Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –  Луначарська сільська рада, Запорізька область, Бердянський район, с.Луначарське

про стягнення суми 21583,33 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора –    Подоляк М.С. ( посвідчення №201)

Від позивача   –     Оришко М.І. (довіреність №150/01 від 23.01.2007р.);

Від відповідача  –  Болотін М.В. (довіреність №7 від 24.01.2007р.);

Від третьої особи –Пушкар А.С. (довіреність №42 від 24.01.2007р.);

СУТЬ СПОРУ:

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 1227 від 23.11.2006р. справа № 15/401/06 за позовом Прокурора Бердянського району в інтересах держави в особі Бердянської районної державної адміністрації, Запорізька область, м. Бердянськ,  до Закритого акціонерного товариства “Алеро”, м. Запоріжжя, про стягнення суми 21583,33 грн., передана на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2006р. справа прийнята до розгляду, справі присвоєно  № 15/401/06-20/372/06, судове засідання  призначено на 27.11.2006р. Ухвалою суду від 27.11.2006р. на підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 20.12.2006р. Ухвалою суду від 20.12.2006р. в порядку  ст.27 ГПК України до участі у справі  № 15/401/06-20/372/06 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Луначарську сільську раду, Запорізька область, Бердянський район, с.Луначарське, цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 25.01.2007р.

У судовому засіданні 25.01.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Прокурор та позивач підтримують позовні вимоги, викладені у позові, на підставі ст. 792 ЦК України, ч.2 ст.20, ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст.19 Закону України “Про оренду землі”, ст.ст. 96, 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 19 Закону України “Про плату за землю”  просять позов задовольнити, стягнути з відповідача 21583,33 грн. заборгованості  за договором оренди земельної ділянки від 11.03.2004р.

Відповідач проти позову заперечив з наступних підстав. Сторони не приступали та не могли приступити до виконання підписаного 11.03.2004р. договору оренди земельної ділянки площею 0,14 га, так як позивач не здійснив виділення земельної ділянки в натурі на місцевості, не описав його стан та не передав земельну ділянку відповідачу по акту приймання-передачі. Таким чином, договір юридично не укладений. Крім того, вказаний договір не відповідає законодавству (постанова КМУ від 03.03.2004п. №220, ст. 21 ЗУ “Про оренду землі”) і тому є недійсним з моменту підписання. Суперечливий  Цивільному та Земельному кодексам України, Закону   України “Про оренду землі” №161-ХІV від 06.10.1998р. по формі та змісту суттєвої та головної умови –розмір орендної плати, яка не може перевищувати 10% нормативної грошової оцінки землі, договір,  до виконання якого сторони не приступили, не може бути підставою для стягнення суми. Саме тому Розпорядженням №605 від 11.10.2005р. голова Бердянської райдержадміністрації визнав договір оренди від 11.10.2005р. таким, що втратив силу та рекомендував Бердянському райвідділу земельних ресурсів внести відповідні зміни до документації.

Третя особа Луначарська сільська рада письмових пояснень по справі не надала, у судовому засіданні пояснила, що підтримує позицію прокурора та позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб  та прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №541 від 29.12.2002р. відповідно до розпорядження голови обласної держадміністрації №472 від 25.11.2002р. передано ЗАТ “Алеро” в довгострокову оренду землі запасу державної власності, які розташовані на території Луначарської сільської ради, загальною площею 0,14 га, у тому числі угідь, строком до 01.11.2052р. для будівництва автогазозаправної станції та об’єктів шляхового сервісу. Пунктом 3 розпорядження ЗАТ “Алеро” предписано не приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж на місцевості та державної реєстрації договору оренди.

11.03.2004р. між Бердянською районної державною адміністрацією (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством “Алеро” (Орендар) підписано договір оренди земельної ділянки (далі-Договір), відповідно до умов якого Орендодавець на підставі розпорядження голови обласної держадміністрації від 25.11.2002р. №472 та розпорядження Бердянської районної державної адміністрації №541 від 29.12.2002р. передає, а Орендар набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області і зобов’язується використовувати її відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.  В оренду передається земельна ділянка площею 0,14 гектарів, у межах згідно з планом, що є невід’ємною частиною цього договору, у стані придатному для її цільового призначення. Цільове призначення  земельної ділянки: для будівництва автогазозаправної станції  та об’єктів шляхового сервісу.

Відповідно до розділу 2 договір укладається терміном до 01.11.2052р. і набуває чинності з моменту державної реєстрації.

Орендна плата за згодою сторін, згідно ст.21 Закону України “Про оренду землі” сплачується орендарем щомісячно в розмірі 10 грн. за 1 кв.м орендованої площі, сплачується щомісячно по Ѕ частині від річної суми на розрахунковий рахунок Луначарської сільської ради. Розмір орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції.

Розділом 5 Договору встановлено, що передача об’єкта оренди Орендарю здійснюється Орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом приймання-передачі, який підписується сторонами і є невід’ємним додатком до договору. Акт приймання-передачі складається в строк 10 днів з моменту державної реєстрації договору оренди.

Договір зареєстровано 16.03.2004р. у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства “Центр Державного Земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам”, про що  у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис за  №15.

Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №605 від 11.10.2005р. земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану на території Луначарської сільської ради, яка була надана в оренду ЗАТ “Алеро” для будівництва і обслуговування об’єктів шляхового сервісу згідно з договором від 16.03.2004р. №15  (дата та номер державної реєстрації) вилучено, земельну ділянку передано до земель запасу, договір оренди землі від 16.03.2004р. №15 визнано таким, що втратив чинність і передано на зберігання до Бердянського районного відділу земельних ресурсів.

Прокурор у своєму поясненні зазначив, що розпорядження Бердянської райдержадміністрації №605 від 11.10.2005р. не змінило договірних відносин між Бердянською райдержадміністрацією та ЗАТ “Алеро”, оскільки вказаний договір не був розірваний, відповідні відомості до державного реєстру не були внесені, а договір не був розірваний в тому ж порядку, що й укладався.

Таким чином, предметом спору є стягнення з відповідача суми 21583,33 грн. заборгованості  за період з 11.03.2004р. по 21.06.2006р. за договором оренди земельної ділянки від 11.03.2004р.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову на наступних підставах.

Згідно з ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обгрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана   вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання  виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Аналогічні норми щодо поняття господарського зобов’язання та підстав його виникнення встановлені ст.ст.173,174 Господарського кодексу України.

У підставі позову вказаний договір оренди земельної ділянки від 11.03.2004р.

Згідно з ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Приписами ст.ст. 1,2 Закону України “Про оренду землі” встановлено, що оренда землі –це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. Відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський   договір  вважається  укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,  а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При  укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Аналогічний припис містить ст. 638 ЦК України.

Згідно з ст.15 Закону України “Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди   (місце   розташування   та  розмір  земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням  її  розміру,  індексації,  форм платежу,   строків,   порядку   її   внесення   і   перегляду   та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної  ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження  (обтяження)  щодо  використання  земельної ділянки; визначення сторони,  яка несе ризик  випадкового  пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Статтею 21 Закону України “Про орендну плату” встановлено, що річна  орендна  плата  за  земельні  ділянки,  які перебувають  у  державній  або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до  закону  і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється  Законом  України "Про плату за землю" та  перевищувати  10  відсотків  їх нормативної грошової оцінки.

У договорі від 11.03.2004р. вказано, що орендна плата за згодою сторін, згідно ст.21 Закону України “Про оренду землі”, сплачується орендарем щомісячно в розмірі 10 грн. за 1 кв.м орендованої площі, сплачується щомісячно по Ѕ частині від річної суми на розрахунковий рахунок Луначарської сільської ради. Розмір орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції.

Вирішуючи спір, суд враховує, що річний розмір орендної плати сторонами не визначений, також не вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки. Із розрахунку  заявленої до стягнення суми боргу вбачається, що на підставі договору нараховано щомісяця суму 1166,66 (1166,67) грн., тобто без індексації, і не у відповідності до  умов договору (10 грн. за 1 кв.м. орендованої площі 0,14 гектарів, обчислення орендної плати з урахуванням індексів інфляції). Вказане  свідчить про недосягнення згоди щодо суттєвої умови договору –розміру орендної плати, оскільки чітко неможливо встановити чи є вартість 10 грн. за 1 кв.м. щомісячною орендною платою чи річною.

Згідно з ст.17 Закону України “Про оренду землі” передача об'єкта  оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах,  що визначені у  договорі  оренди  землі,  за актом приймання-передачі.

Всупереч вимог ст.17 цього Закону, ст.ст.33,34 ГПК України прокурор та позивач не надали суду належні докази передачі земельної ділянки відповідачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до ч. 2 ст.15 цього Закону відсутність у  договорі  оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору   оренди,   а   також  для  визнання  договору  недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використані та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об’єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок укладання договорів оренди землі регулюється ст.16 Закону України “Про оренду землі”. Пунктом 5 даної статті встановлено, що передача земельної ділянки,  межі якої визначено в натурі (на місцевості),  в  оренду  без  зміни   її   цільового   призначення

здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Межі земельної ділянки площею 0,14 га, наданої відповідачу, в натурі не визначені, і для їх визначення необхідно розробити проект відведення. Оскільки проект відведення не розроблявся, то договір оренди укладено сторонами в порушення вимог ст.16 Закону України “Про оренду землі”. Як зазначено вище, відсутній підписаний сторонами акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду, встановлений ст.17 Закону. В порушення приписів Закону невід'ємною частиною договору визначено лише план зовнішніх меж земельної ділянки (п.13).

Із наведених вище норм законодавства та оцінки судом доказів у справі   слідує, що договір визнається неукладеним тоді, коли у ньому відсутня хоча б одна з істотних  умов. Такий висновок прямо передбачено в п. 8 ст.181 ГК України, а саме: у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий  договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін  здійснила фактичні дії  щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України. Суд вважає, що  договір оренди земельної ділянки від 11.03.2004р. є неукладеним, оскільки  не містить усіх істотних умов, визнаних законом для даного виду договорів. Внаслідок чого, відповідно до ст. 638 ЦК України, ч. 2 ст. 180, п. 8 ст. 181  ГК України даний договір є таким що не відбувся, та не породжує для сторін виникнення зобов’язань.

Згідно п.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов’язаний  з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оскільки  договір оренди земельної ділянки від 11.03.2004р. є неукладеним, таким що не відбувся, не породжує для сторін виникнення зобов’язань, підписаний з порушенням Закону України “Про оренду землі”, на підставі ч. 2 ст.15 Закону України “Про оренду землі”, п.1 ст.83 ГПК України суд визнає договір недійсним.

На наведених вище підставах суд не бере до уваги посилання прокурора та позивача на інші норми законодавства, письмові докази. Крім того, посилання на норми законодавства ст.ст.31,32 Закону України “Про оренду землі”, ст.141 Земельного кодексу України є безпідставним, оскільки вимоги про розірвання договору не заявлялось. У разі  доведеності  факту користування земельною ділянкою відповідачем позивач не позбавлений права захистити свої права, звернувшись до суду з відповідним позовом, однак з інших підстав.

Згідно з ст. 49  ГПК України судові витрати не стягуються.

У задоволенні позову відмовляється повністю.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 11.03.2004р., підписаний

між Бердянською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю “Алеро”, зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру 16.02.2004р., реєстраційний №15.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                      Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі  10.04.2007р.