ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.  17:05              Справа № АС-42/615-06 (н.р.
03/444-05)

вх. № 13315/1-42 (н.р. 10685/1-03)

Суддя господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю секретаря судового засідання Булавінова Ю.В.

представників сторін

позивача - Межирицький А.О. (дов.)

1- відповідача - ОСОБА_2.(дов.)

2-відповідача - не з'явився

по справі за позовом  ДПІ у
Московському районі м. Харкова

до  СПДФО ОСОБА_1, м. Харків

ПП
"Енер-тек", м.Київ

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДПІ у Московському районі м. Харків, просить в порядку
ст. 207 ГК України визнати недійсним договір купівлі-продажу соняшника НОМЕР_1
на загальну суму 803600,00 грн., укладений між СПД ФО ОСОБА_1 (ОСОБА_1) та  ПП "Енер-тек", як такий, що
укладений з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, а
також просить стягнути з СПД ФО ОСОБА_1 (ОСОБА_1) в доход держави отриманий за
угодою товар вартістю 803600,00 грн. та сятнути з  ПП "Енер-тек" на користь СПД ФО
ОСОБА_1 кошти в сумі 803600,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24.11.2004р. установчі документи та свідоцтво про державну
реєстрацію платника ПДВ ПП „Енер-тек” були визнані недійсними з моменту
реєстрації. За таких обставин, зазначає позивач, договір між відповідачами
укладено з порушенням вимог чинного законодавства та з метою приховати від
оподаткування доходи, отримані ними, що завдало шкоди інтересам держави та
суспільства.

1-й відповідач у відзиві на позов проти пред'явлених позивачем
вимог заперечує, оскільки не вбачає у позові достатніх доказів, що
підтверджують наявність правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 207 ГК України
та наявність умислу як умови застосування ст. 208 ГК України.

2-й відповідач -ПП „Енер-тек”, м.Київ відзив на позов не надав,
представник відповідача в судове засідання не з'явився. Поважні причини неявки
не встановлені. Відповідач повідомлявся повістками з поштовими повідомленнями
про час та місце розгляду справи  за
офіційним місцем знаходження згідно довідки органу реєстрації, які повернуті з
відміткою пр те, що адресат за вказаною адресою не значиться.

Згідно ст. 35 КАС України відповідач є належно повідомлений про
дату, час та місце судового засідання. Правом участі у судовому засіданні не
скористався.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що нез'явлення
представника 2-го відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи
по суті і вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що перевіркою
дотримання вимог податкового законодавства 1-м
відповідачем, що проведена ДПІ у Московському районі м. Харкова, було
встановлено, що 04.03.2004р. між СПД ФО ОСОБА_1 та ПП „Енер-тек” був укладений
договір НОМЕР_1 купівлі-продажу соняшника.

На виконання умов договору, ПП „Енер-тек” продало, а СПД ФО
ОСОБА_1 прийняла і оплатила готівкою соняшник на загальну суму 803600,00грн. (
в т.ч. ПДВ 133933,33грн.). Факт прийому-передачі соняшника згідно з договором підтверджується
податковими накладними: НОМЕР_2. на суму 410000,00грн. (в т.ч. ПДВ
68333,33грн.) та НОМЕР_3. на суму 393600,00грн. (в т.ч.  ПДВ 65600,00грн.) та видатковими накладними
НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

Розрахунок за придбаний соняшник 1-й відповідач здійснив готівкою
за прибутковими касовими ордерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5. Таким чином, судом
встановлено, що спірний договір виконаний сторонами.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію)
суб'єкта підприємницької діяльності -юридичної особи, ПП „Енер-тек”
зареєстровано Шевченківською районною державною адміністрацію в м. Києві
22.09.2003р., про що зроблено запис 22.09.2003р. у журналі обліку реєстраційних
справ за НОМЕР_6.

Як платник податку 2-й відповідач перебував на обліку в ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва з 01.10.2003р. та мав індивідуальний податковий
номер 94, зареєстрований платником податку на додану вартість та
отримав свідоцтво НОМЕР_7.

При спробі позивача провести зустрічну перевірку 2-го відповідача
на предмет взаємовідносин з СПД ФО ОСОБА_1 було встановлено, що провести її
немає можливості, оскільки ПП  „Енер-тек”
за своєю юридичною адресою не знаходиться, до ДПІ не звітує з грудня 2003р.,
про що свідчить лист ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 02.12.2004р. НОМЕР_8.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.11.2004р.
визнано недійсними установчі документи ПП „Енер-тек” від 03.09.2003р.,
свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ НОМЕР_7 від 15.10.2002р. з
моменту внесення до державного реєстру.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки статут 2-го
відповідача визнано недійсним, то вся діяльність останнього з моменту його
реєстрації є незаконною, а отже суперечить інтересам держави та суспільства.
Зокрема, ПП „Енер-тек” не мало права укладати та виконувати договір
купівлі-продажу соняшника з СПД ФО ОСОБА_1, але договір укладено і виконано,
податки, які повинні було сплатити ПП „Енер-тек” до бюджету при отриманні
виручки від продажу соняшника не сплачені.

У зв'язку з ненадходженням до Державного бюджету сум податкового
зобов'язання від продавця товару (робіт, послуг), бюджет, на думку позивача,
терпить збитки, що наносить матеріальні збитки інтересам держави, тому просить
визнати недійсним договір купівлі-продажу соняшника НОМЕР_1. на підставі ст.ст.
207, 208 ГК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників
сторін суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України
господарське   зобов'язання,   що
не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо
суперечить  інтересам держави  і
суспільства,  або  укладено
учасниками  господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності),  може
бути  на вимогу однієї із
сторін,  або відповідного органу  державної
влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до  ст.193  ГК України,
суб'єкти господарювання  та  інші
учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виходячи з вищезазначеної норми закону, ПП „Енер-тек” є суб'єктом
господарювання України,  юридичною особою
згідно законодавства України, і набуло правоздатності.

Крім того, відповідачі, учасники господарських відносин,
виконали  господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, що
підтверджується договором купівлі-продажу соняшника НОМЕР_1.,
податковими накладними: НОМЕР_2. на суму 410000,00грн. (в т.ч. ПДВ
68333,33грн.) та НОМЕР_3. на суму 393600,00грн. (в т.ч.  ПДВ 65600,00грн.), видатковими накладними
НОМЕР_4 та НОМЕР_5., та прибутковими касовими ордерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва у
цивільній справі, було встановлено, що ПП "Енер-тек" зареєстровано
особою, яка не мала наміру здійснювати підприємницьку діяльність. В зв'язку з
чим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2004р. було
вирішено - визнати недійсним установчі документи приватного підприємства
"Енер-тек", від 03.09.2003р., свідоцтво про державну реєстрацію
платника ПДВ НОМЕР_7 від 15.10.02р. з моменту внесення до державного реєстру.

Позивач посилається на те, що зобов'язання  не
відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо
суперечить  інтересам держави  і
суспільства,  або  укладено
учасниками  господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності)  та з метою приховати від оподаткування доходи
отримані ним, що завдало шкоди інтересам суспільства i правам громадян, але
належних доказів наявності мети,  яка
завідомо  суперечить  інтересам України  і
суспільства, не надав.

Суд зазначає, що відсутні будь які докази наявності у ПП
„Енер-тек” умислу на ухилення від сплати податків, на що посилається ДПІ.

Відмовляючи у задоволенні вимог, суд зазначає, що  рішення Шевченківського районного суду
м.Києва від 24.11.2004р. не  є  доказом наявності умислу, оскільки не встановлено
фактів, підтверджуючих наявність умислу посадових осіб ПП ”Енер-тек” на
здійснення конкретної угоди - договору купівлі-продажу НОМЕР_1. з метою, що
суперечить інтересам держави і суспільства, факт визнання недійсними  установчих
(статутних)  документів,  документів про державну реєстрацію та
свідоцтва платника ПДВ не може безумовно вказувати на зміст умислу особи, що
укладала угоди під час його діяльності, оскільки вказані факти можуть бути не
пов'язані  з умислом особи щодо
конкретної угоди.

Твердження позивача  про
умисел 2-ого відповідача ухилитись від сплати податків дають підстави вважати,
що позивач вважає дії посадових осіб відповідачів правопорушеннями. За своїми
ознаками такі правопорушення, на існуванні яких наполягає позивач, мають ознаки
злочинів, зокрема,  ухилення від сплати
податків. Такі злочини передбачають наявність в діях винних осіб умислу. Крім
того, суд вважає за необхідне зазначити, що умисел юридичної особи визначається
як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від
імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких
повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню,
доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено
обвинувальним  вироком суду.

За таких обставин допустимим доказом на підтвердження наявності
мети та умислу в діях осіб, що представляли відповідачів або одного з них, був
би обвинувальний вирок суду.

Суд зазначає, що створення або придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності -
"фіктивне підприємництво" визначено виключно у ст. 205 нового
Кримінального кодексу України , факт фіктивного підприємництва може
встановлюватись винятково у порядку кримінального судочинства.

Позивач пояснив, що рішенням суду встановлено, що підприємство
„Енер-тек” зареєстровано на підставну особу, а фактично здійснював
підприємницьку діяльність від імені підприємства ОСОБА_3, а спірний договір від
імені ПП „Енер-тек” підписаний директором ОСОБА_4., тобто неповноважною особою.

При цьому позивач пояснив, що у нього немає інформації стосовно
порушення кримінальної справи щодо здійснення фіктивного підприємництва
посадовими особами ПП „Енер-тек”. Особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4. повноважними
органами не встановлювались, тому встановити їх відношення до спірної угоди
неможливо.

Суд зазначає, що оскаржувальний договір підписано ОСОБА_4.,
доказів відсутності повноважень у цієї особи на підписання такого договору в
момент його укладання суду не надано. Фінансово-господарські документи 2-го
відповідача за підписом ОСОБА_4. недійсними рішенням суду, яким обгрунтовує
вимоги позивач, не визнавалися.

Позивачем не надано доказів порушення кримінальних справ за фактом
ухилення від сплати податків стосовно обставин, викладених в позовній заяві у
відношенні посадових осіб відповідачів, що свідчить про відсутність мети, яка
суперечить інтересам держави та суспільства. Позивачем не доведено наявність
умислу, який суперечить інтересам держави та суспільства по конкретній спірній
угоді.

Крім того, в постанові Верховного суду України від 10.06.03р.
№3-793к03 зазначено, що визнання в судовому порядку недійсними з моменту
реєстрації установчих документів платника податку і його свідоцтва платника ПДВ
не є підставою для визнання вчинених  з
іншими суб'єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки
його контрагенти за договором можуть нести відповідальність лише за наявності
вини. Доказів наявності вини у діях відповідачів суду не надано.

Позивач посилається на Постанову Пленуму Вищого господарського
суду України 25.07.2002 р. "Про заходи щодо забезпечення однакового й
правильного застосування законодавства про податки", згідно якої до угод,
які укладені з метою, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства,
належать угоди, спрямовані на приховування доходів від оподаткування,
визначаючи оскаржувану угоду як саме таку. Але доказів спрямованості умислу
сторін угоди на досягнення такої мети  в
момент укладення позивачем не надано.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність
юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Позивачем не надано доказів того, що 2-відповідач був виключений з
реєстру не тільки на час укладання та виконання спірної угоди, а і на час
розгляду даної справи.

Згідно довідки НОМЕР_9 Головного управління статистики у м. Києві
ПП "Енер-тек" станом на 14.11.2006р. значиться в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій України.

За таких обставин суд не приймає твердження позивача стосовно
відсутності у 2-відповідача цивільної правоздатності та цивільної дієздатності
юридичної особи, оскільки таке твердження не відповідає приписам Цивільного
Кодексу України.

Також відсутній  умисел у
1-відповідача, оскільки на нього не покладені обов'язки і не надано право
перевіряти достовірність даних, вказаних продавцем у первинних документах,
контролювати показники податкової звітності та з'ясовувати його наміри щодо
сплати податків. Документи, надані при підписанні договору, були підписані і
скріплені печаткою підприємства, що не могло викликати підозру стосовно
повноважень особи, яка поставила свій підпис.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не доведено те, що
на час укладання та виконання спірної угоди, ПП "Енер-тек"  не мав юридичну правоздатність, а самі
договори не відповідають вимогам цивільного законодавства.

Підприємство уклало договір, виконало його, що підтверджують
вищенаведені документи. Суд зазначає, що у сторін по договору не вбачається
дій, які б порушували інтереси держави та суспільства. Укладений між сторонами
договір, як свідчать вищенаведені обставини, укладений та виконаний згідно
законодавства України.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що
відсутні підстави для застосування ст. ст. 207-208 ГК України.

Крім того, суд зазначає, що самі позовні вимоги не відповідають
закону. Позивач просить визнати недійсним господарське зобов'язання яким вважає
договір купівлі-продажу соняшника НОМЕР_1., але враховуючи визначення
зобов'язання ст. 173 та положення ст. 174 ГК України, наведений договір не є
господарським зобов'язанням, а є підставою їх виникнення і містить в собі
декілька господарських зобов'язань (зобов'язання загрузити товар, сплатити його
вартість, та інші). Це також є підставою відмови позивачу у позові.

Виходячи з вищевикладеного, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями   8
Конституції України, ст.ст. 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 05.02.2007р.

Суддя
Яризько В.О.