ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2007 р.
Справа № 14/370-5074

12 год. 55 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом  Закритого акціонерного товариства "Ватин" вул. Льотчиків-визволителів, 34, м. Кременець, Тернопільська область

до  Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції вул. У. Самчука, 6, м. Кременець, Тернопільська область

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від17.11.2006 року №000038/23-01/0.

За участю представників сторін:

позивача: Трачук І.В., доручення № 2 від 09.01.07р.,

відповідача: Мельник Г.С., довіреність № 12/10 від 09.01.07р.

Суть справи:

Закрите акціонерне товариство "Ватин" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.11.2006 року №000038/23-01/0.

Судом, в якості свідків для дачі показів викликалися: фізична  особа, що перебувала у трудових відносинах із позивачем - Міщук С.Р. та перевіряючі Максимович О.І. і  Валецький Р.В.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на невідповідність висновків, викладених у акті перевірки фактичним обставинам справи, відсутність з його боку порушень законодавства, яке визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, з огляду на що, на думку позивача, оспорюванне рішення суперечать вимогам нормативно - правових актів України, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до заперечень на позов та згідно з поясненнями уповноваженого представника, відповідачем позовні вимоги відхилені повністю, як безпідставні. Державна податкова інспекція вказує на доведеність матеріалами перевірки порушень з боку товариства вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, вважаючи при цьому, що оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії прийнятий внаслідок з'ясування всіх обставин справи, ґрунтуються на чинному законодавстві України, з огляду на що у задоволенні вимог просить позивачу відмовити.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

За результатами проведеної перевірки щодо контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, посадовими особами контролюючого органу 11.11.2006р. складено акт за № 404/23-01/31275829.

За наслідками дослідження документів позивача, податковим органом зроблені, поряд з іншими, висновки про порушення товариством вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 01.06.2000р. №1776-ІІІ (далі -  Закон).

Зважаючи на наведені обставини, 17.11.2006 року контролюючим органом відповідно до пункту 11 статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та згідно статті 22 Закону, позивачу згідно з рішенням №000038/23-01/0 застосовано штрафні (фінансових) санкції в розмірі 1903 грн.

Наведений правовий акт індивідуальної дії оспорений платником податків у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтями 10-11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи ДПІ наділені повноваженнями по контролю за додержанням порядку   проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької   діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів.

Реалізація вказаних вище функцій та прав органами державної податкової служби здійснюється шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України (стаття 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”).

11 листопада 2006 року в  15 год. 00 хв. посадовими особами контролюючого органу Валецьким Р.В. та Максимович О.І.   на підставі направлень  від 07.11.2006р. №23-3/4727 та №23-3/4726 в присутності продавця Міщук Світлани Ростиславівни було розпочато перевірку господарської одиниці, - кафе "Айвенго", що розташоване за адресою м. Кременець вул. Льотчиків визволителів, 34 та належить суб'єкту підприємницької діяльності - позивачу у справі.

Перевірку закінчено о 16 год. 10 хв., про що складено акт перевірки у якому зафіксовані порушення позивачем вимог п.13 статті 3 Закону, а саме:

- не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій в розмірі  380,60 грн.

Пунктом 13 статті 3 Закону суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі зобов'язано забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

В той же час уповноваженими працівниками державної податкової інспекції  констатовано, що на місці проведення розрахунків знаходилось 417,32 грн., в той час як за даними поточного звіту РРО сума готівкових коштів становить 36 грн. 72 коп.

Суд враховує, що відомості акту перевірки з цього приводу відповідають опису наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків, із тексту якого слідує, що опис та перерахунок готівкових коштів проведено власноручно у присутності посадових осіб контролюючого органу продавцем Міщук С.Р. та даним Х - звіту, роздрукованого 11.11..2006 року в 15 год. 00 хв.

Крім того, в акті перевірки міститься запис продавця  Міщук С.Р.  у якому остання констатує про відсутність у неї зауважень до акту перевірки.

Зважаючи що статтею 22 Закону визначено, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність, то за вказане порушення, згідно із  оспорюваним рішенням   до  закритого акціонерного товариства застосовано штраф у розмірі 1903  грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка продавець Міщук С.Р., також підтвердила, що на момент перевірки, яка проводилась посадовими особами ДПІ, мала місце невідповідність готівкових коштів, які знаходились у скриньці РРО даним поточного звіту реєстратора розрахункових операцій в розмірі 380  грн. 60 коп.

При цьому свідок пояснила, що  на час перевірки (11.11.2006 року)  у касовій скриньці знаходилась виручка за 10.11.2006 року,  яка були виведена із реєстратора розрахункових операцій 10.11.2006 року, в 22 год.36 хв. за допомогою операції "службова видача", однак через те, що 11.11.2006 року був вихідним днем для працівників бухгалтерії товариства, готівкові кошти були повернуті до касової скриньки РРО і знаходились там  окремо від інших коштів разом із фіскальними чеками за 10.11.2006 року.

Даючи правову оцінку наведеним фактам суд враховує, що згідно з приписами статті 2 Закону, до місця проведення розрахунків належить місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані  за  реалізовані  товари  (надані  послуги) готівкові кошти.

Крім того, пунктом 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування населення , затвердженого Постановою КМ України від 15.06.2006 р. № 833 заборонено зберігання в касі (грошовому ящику, сейфі) грошей готівкою, які не належать підприємству, а також особистих речей касира чи інших працівників підприємства.

Згідно до п.4.5  Порядку   реєстрації, опломбування та застосування   реєстраторів  розрахункових  операцій за  товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України 01.12.2000 № 614, що зареєстрований в Міністерстві  юстиції України  5 лютого 2001 р. за N 107/5298 ( з подальшими змінами та доповненнями – далі Порядок ), унесення  чи   видача   готівки   з   місця   проведення розрахунків   повинні  реєструватись  через  РРО  з  використанням операцій "службове  внесення"  та  "службова  видача",  якщо  таке внесення  чи  видача  не  пов'язані  з  проведенням  розрахункових операцій.

Таким чином, надані свідком пояснення щодо причин невідповідності сум готівки, навіть у тому разі коли вони відповідають фактичним обставинам, не можуть слугувати підставою для звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності, а відтак і скасування правового акту індивідуальної дії, що оспорюється платником податків у судовому порядку.

У разі наявності обставин, на які посилається свідок згідно із правилами визначеними Порядком,  сума коштів за попередній робочий день підлягала внесенню до касової скриньки РРО тільки після проведеної реєстрації через РРО  з  використанням операції "службове  внесення", що позивачем зроблено не було. У такому разі сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків відповідала б  сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а відтак були б відсутніми підстави для застосування штрафу за порушення п.13 статті 3 Закону.

Посилання позивача у позовній заяві та його представника у судовому засіданні на те, що кошти в сумі 380 грн. знаходились разом із фіскальними чеками за 10.11.2006 року в шухляді робочого стола бармена, а не в касовій скриньці РРО, матеріалами перевірки не підтверджуються та спростовуються показами свідків: посадових осіб контролюючого органу  Максимовича О.І. та   Валецького Р.В. та продавця   Міщук С.Р., які зазначили, що вказані готівкові кошти знаходились у касовій скриньці РРО разом із всією виручкою отриманою продавцем  за реалізовані їм ТМЦ в процесі проведеної перевірки.

Щодо доводів  позивача про те що виручка за 10.11.2006 року зберігалась окремо разом із  фіскальними чеками за 10.11.2006 року  то суд враховує , що пунктом 9 статті 3 Закону суб'єктів підприємницької діяльності зобов'язано щоденно  друкувати  на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки  і  забезпечувати  їх  зберігання  в  книгах  обліку розрахункових операцій, а не окремо у робочій шухляді чи касовій скриньці.

Слід зазначити, що не зберігання фіскального звітного чека в КОРО є підставою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності згідно з  пунктом 4 статті 17 Закону. Враховуючи що актом перевірки констатовано, що фіскальні звітні чеки зберігаються без порушень (стор.2 акту), то і твердження позивача з даного приводу не підтверджуються ні матеріалами перевірки, ні жодними іншими належними та допустимими доказами.

З наведеного в сукупності, зважаючи що частина 1 статті 71 КАС України покладає на позивача обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, що можуть слугувати причиною для скасування правового акту індивідуальної дії, а відтак не вбачає правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі  позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.6, 7, 86, 89, 94 - 98, 156, 162, 163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі - 05 березня 2007 року -   до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя