ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.07 р.
Справа № 44/23

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко
Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1(представник до
судового засідання не з'явився), до товариства з обмеженою відповідальністю
„ТрансЛайнС” (представник до судового засідання не з'явився) про стягнення суми
боргу за надані послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних
та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у загальному розмірі
14'601'95 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 (далі - Виконавець) звернувся до суду з
позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „ТрансЛайнС”  (далі - Замовник) про стягнення суми боргу
12'625 грн., інфляційних 852,18 грн., річних 341,39 грн. та пені 783,38 грн. за
надані послуги з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Позовні вимоги Виконавця ґрунтуються на невиконанні Замовником умов договору на
транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів
автомобільним транспортом на території України та країн СНД НОМЕР_1 (далі -
Договір) щодо оплати наданих послуг.

Представники сторін до судового засідання
не з'явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце
судового засідання, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції суду за
25.01.07 року, проте суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на
юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є
правом, а не обов'язком відповідача.

Вислухавши у судовому засіданні
представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Виконавця до Замовника слід
задовольнити виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали, які
підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку,
що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є складним,
подібним до договорів про надання послуг та перевезення правочином, який
підпадає під правове регулювання норм статей 901-928 ЦК України.

Таким чином, в силу статей  901 та 909 ЦК України, а також розділів 1-2
та 5 Договору, Виконавець зобов'язався надавати Замовникові послуги щодо
планування та здійснення перевезень та експедирування вантажів у
внутрішньодержавному міжнародному сполученні, а Замовник зобов'язався
сплачувати зазначені послуги у визначеному Договором порядку - протягом 5
банківських днів з моменту передачі CMR (міжнародної товарно-транспортної
накладної).

Пунктом 2.1 Договору зазначено, що
здійснення перевезення та експедирування провадиться на підставі заявки
Замовника, яка є невід'ємною частиною Договору.

22.12.05 року відповідач звернувся
до Виконавця із заявкою НОМЕР_2 щодо перевезення вантажів з міста Слов'янська
до міста Губаха (Росія) двома автомобілями Вольво та Сканія НОМЕР_3 та НОМЕР_4.
Ставкою фрахту визначено 2'500 доларів США. Суд не вважає порушенням закону
визначення сторонами у Договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті,
оскільки за змістом Договору долар США є не засобом платежу, а розрахунковою
одиницею визначення ціни у гривнях на час виконання зобов'язання.

Позивачем надано міжнародну
транспортну накладну (international consignment note) НОМЕР_5, яка підтверджує
здійснення в період з 27.12.05 року до 13.01.06 року вантажівками Виконавця
перевезень з України до Росії. Належність виконання позивачем зобов'язань за
Договором додатково підтверджено актом виконаних робіт НОМЕР_6, яким
відображено факт здійснення перевезення в період з 27.12.05 року до 13.01.06
року вартістю 12'625 грн.

Право грошової вимоги на загальну
суму боргу виникло у позивача згідно норм частини 1 статті 530 ЦК України та
пункту 5.4 Договору - 23.01.06 року - наступного дня по закінченні п'яти
банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт від 13.01.06 року та
передачі CMR.

Докази оплати боргу за Договором,
або докази незгоди відповідача з належністю виконання позивачем зобов'язань -
суду не надавалися.

Таким чином, грошове зобов'язання
Замовника перед Виконавцем на суму 12'625 грн. на момент прийняття рішення суду
- не виконане, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Прострочення Замовником грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох
процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За
розрахунком позивача, який перевірено судом у відповідності до методики листа
Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 року «Рекомендації відносно
порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», сума боргу з
урахуванням індексу інфляції та трьома процентами річних з простроченої суми за
період 329 днів з моменту виникнення права грошової вимоги становить 13'818,57
грн., у тому числі 852,18 грн. інфляційних та 341,39 грн. річних.

Прострочення відповідачем грошового
зобов'язання за умовами пункту 5.5 Договору тягне за собою обов'язок сплати
пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що
повністю відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”. Судом
арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені у розмірі 783,38
грн., нарахованої у період не більше 183 днів з моменту виникнення права
вимоги, а оскільки подібний спосіб нарахування відповідає нормам частини 6
статті 232 ГК України, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині також є
обґрунтованими.

Таким чином, причиною виникнення
спору є протиправне порушення Замовником умов Договору, а також норм ЦК
України, які регулюють загальні умови виконання зобов'язань та правила
виконання договорів про надання послуг.

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.525-526, 549-550,
901-928 ЦК України, ст.ст.231-232 ГК України, ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, керуючись
ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю „ТрансЛайнС” про стягнення суми боргу за надані послуги з
урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання у загальному розмірі 14'601'95 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „ТрансЛайнС” на користь суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 заборгованість та санкції 14'601,95 грн., відшкодування
сплаченого державного мита у розмірі 146,02 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Мєзєнцев Є.І.

Надруковано
у 3 примірниках:

1
- позивачу

2
- відповідачу

3
- господарському суду Донецької області