ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 26/209

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представника позивача М. Дем’яненка (дов. від 20.06.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” на рішення господарського суду м. Києва від 25 червня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року у справі №26/209 за позовом закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Добробут та Захист” до закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” про стягнення 35 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Добробут та Захист” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” про стягнення         35 000 грн. з підстав неналежного виконання договору перестрахування.

В ході вирішення спору відповідач сплатив борг в розмірі 3 500 грн. і просив суд закрити провадження у справі.

Заявою від 10 травня 2007 року позивач зменшив ціну позову і просив стягнути 31 500 грн. з підстав часткової сплати боргу відповідачем.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25 червня 2007 року (суддя В.Пінчук), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року, позов задоволено з мотивів невиконання зобов’язання.

Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Велес” просить рішення та постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами пункту 3.4.2. договору № ПФ № 18 від 21 листопада 2002 року і передати справу на новий розгляд.

Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Добробут та Захист” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте представник відповідача в судове засідання не з’явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 21 листопада 2002 року сторони уклали договір ПФ № 18 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії), а 3 листопада 2005 року договір перестрахування № 25/Vel у вигляді додатку (далі-Договір), відповідно до яких закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Велес” прийняло ризики в перестрахування.

Об’єктом перестрахування є легкові автомобілі.

Власник одного з них на підставі  договору страхування від 12 серпня 2005 року звернувся до закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Добробут та Захист” про виплату страхового відшкодування внаслідок угону автомобіля.

У зв’язку з настанням страхового випадку, закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Добробут та Захист” сплатило страхову суму   страхувальнику і 28 серпня 2006 року повідомило про це перестраховика, а в лютому 2006 року передала документи, необхідні для сплати частини страхової відповідальності.

Пунктом 21 Договору встановлено, що закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Велес” у разі настання страхового випадку слідує рішенням, які прийняті закритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Добробут та Захист”.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, статті 12 Закону України “Про страхування” Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

У зв’язку з неналежним виконанням  акціонерним товариством “Страхова компанія “Велес” зобов’язань за Договором, господарські суди, встановивши в діях відповідача склад цивільно-правової відповідальності, правомірно задовольнили позов з урахуванням часткової сплати суми боргу.

Доводи касаційної скарги про безпідставну виплату закритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Добробут та Захист” страхової суми, а отже про застосування до спірних правовідносин правила пункту 3.4.2. Договору, не можуть бути враховані, оскільки в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України відповідач не надав господарським судам належних доказів про наявність підстав звільнення від відповідальності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 25 червня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року у справі №26/209 залишити без змін, а касаційну скаргу закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій