ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2007 р.

№ 2-30/2752-2007
Вищий господарський суд
України у складі колегії с

Добролюбової Т.В. голову
розглянувши у відкритом
у судовому засіданні касацій
Сімферопольської місь
Севастопольського апеля
ційного господарського суду
від 29 серпня 2007 року
у справі
№ 2-30/2752-2007
господарського суду
Автономної Республіки Кр
Суб'єкта підприємницько
1) Сімферопольської міс
2) Виконавчого комітету Сім
феропольської міської ради
стягнення 97 930,00 грн.
за участю представників в
відповідач 1: не з'яви
лися, належним чином пов
ідомлені про час і місце су
відповідач 2: не з'явил
ися, належним чином пові
домлені про час і місце суд
В лютому 2007 року суб'є
кт підприємницької діяльнос
ті ОСОБА_1 (далі - позивач) з
вернувся до Господарського с
уду Автономної Республіки Кр
им з позовом до Сімферопольс
ької міської ради (далі - відпо
відач 1) та Виконавчого коміте
ту Сімферопольської міської
ради (далі - відповідач 2) про ст
ягнення солідарно з відповід
ачів 5000,00 грн. немайнової шкоди
, вартість витрат на правову д
опомогу в розмірі 9290,00 грн. та су
му неодержаного доходу 34 500,00 гр
Заявою від 31 травня 2007 року по
зивач уточнив свої вимоги, пр
осив стягнути солідарно з ві
дповідачів 9900,00 грн. - витрати на
адвокатські послуги, 50 000,00 грн.
ржаного доходу, 8670,00 грн. пені за
прострочку погашення кредит
у та зобов'язати Сімферополь
ську міську раду дозволити р
еконструкцію торгівельного
павільйону, розташованого з
а адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтова
ні тим, що невиконання відпов
ідачами рішення Залізничног
о суду м. Сімферополя від 27.07.03 та
постанови Господарського су
ду АР Крим від 09.12.05 у справі № 2-30/137
16-2005А, якими визнано за СПД ОС
ОБА_1 право строкового кори
стування земельною ділянкою
на умовах оренди, площею 71, 5 кв
. м., що знаходиться за адресою
: АДРЕСА_1, призвело до пору
шення відповідачами статті 5
6 Конституції України та стат
ей 273, 276 ЦК України.
Рішенням Господарського с
уду Автономної Республіки Кр
им від 07 червня 2007 року (Лов'ягін
а Ю.Ю.) позов задоволено частко
во. Стягнуто з Сімферопольсь
кої міської ради на користь С
ПД ОСОБА_1 3360,00 грн. морально
ї шкоди, 33,60 грн. державного мит
а та 3,72 грн. витрат на інформаці
йно-технічне забезпечення су
дового процесу.
Рішення мотивоване тим, що в
наслідок неправомірних дій з
боку відповідачів, що доведе
но вказаними вище судовими р
ішеннями, позивачу завдано м
оральної шкоди, що полягає у г
либині фізичних та душевних
страждань, зниженні його пре
стижу, авторитету та ділової
репутації. Крім того, суд, пос
илаючись на статтю 33 ГПК Украї
ни, вказав на недоведеність п
озовних вимог в частині стяг
нення збитків, а також витрат
за надання юридичних послуг
позивачу.
Постановою Севастопольськ
ого апеляційного господарсь
кого суду від 29 серпня 2007 року (к
олегією суддів у складі: Лисе
нка В.А. - головуючий, Котляров
ої О.Л., Ткаченка М.І.) апеляційн
у скаргу СПД ОСОБА_1 задов
олено. Рішення Господарськог
о суду АР Крим від 07.06.07 змінено,
позов задоволено частково, с
тягнено з Сімферопольської м
іської ради 37 950,00 грн. збитків, 3 36
0,00 моральної шкоди, 9 900,00 витрат з
а надання юридичних послуг, 512
грн. державного мита та 118 грн.
витрат на інформаційно-техні
чне забезпечення судового пр
оцесу.
Посилаючись на статті 509, 526, 623 Ц
К України апеляційний суд вк
азав на обґрунтованість заяв
лених позивачем вимог щодо с
тягнення 37950,00 грн. збитків, що сп
ричинені внаслідок неуклада
ння відповідачем 1) договору о
ренди земельної ділянки для
розташування на ньому об'єкт
у торгівлі, що виключає можли
вість позивача займатися під
приємницькою діяльністю. Крі
м того, керуючись статтями 44, 49
ГПК України суд визначив за н
еобхідне відшкодувати позив
ачу також витрати, які були сп
лачені ним за отримання посл
уг адвоката.
Не погоджуючись з винесени
ми судами попередніх інстанц
ій судовими актами, Сімфероп
ольська міська рада звернула
ся до Вищого господарського
суду України з касаційною ск
аргою, в якій просить рішення
Господарського суду Автоном
ної Республіки Крим від 07.06.07 та
постанову Севастопольськог
о апеляційного господарсько
го суду від 29.08.07 скасувати та пр
ийняти нове рішення, яким у за
доволенні позовних вимог суб
'єкту підприємницької діяльн
ості ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтуванні своїх вимо
г скаржник посилається на те
, що оскаржувані судові акти є
необґрунтованими та такими,
що порушують норми матеріал
ьного права, зокрема, статей 11
, 509, 526, 623 ЦК України та процесуаль
ного права - статтей 31, 34, 41, 43, 101 ГПК
України.
Заслухавши суддю-доповід
ача та присутнього у судовом
у засіданні позивача, розгля
нувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевірив
ши оскаржувані судові рішенн
я на предмет дотримання суда
ми першої та апеляційної інс
танції норм матеріального і
процесуального права при при
йнятті останніх, колегія суд
дів дійшла висновку про відм
ову у задоволенні касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1117 ГПК У
країни касаційна інстанція н
е має права встановлювати аб
о вважати доведеними обстави
ни, що не були встановлені у рі
шенні або постанові господар
ського суду чи відхилені ним
, вирішувати питання про дост
овірність того чи іншого док
азу, про перевагу одних доказ
ів над іншими, збирати нові до
кази або додатково перевірят
и докази.
Заявлене до Вищого господ
арського суду України клопот
ання Сімферопольської міськ
ої ради про зупинення стягне
ння грошових коштів на корис
ть СПД ОСОБА_1 до вирішенн
я даного спору в порядку каса
ції не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попе
редніх інстанцій та вбачаєть
ся з матеріалів справи, рішен
ням Залізничного районного с
уду м. Сімферополя від 29.07.03
визнано неправомірними дії
Сімферопольської міської ра
ди і Виконавчого комітету Сі
мферопольської міської ради
, що полягають в неукладенні д
оговору оренди земельної діл
янки, що знаходиться за адрес
ою: АДРЕСА_1. Також Сімферо
польську міську раду зобов'я
зано укласти з ОСОБА_1 дог
овір оренди вказаної земельн
ої ділянки строком на 10 років.
Рішення суду набрало законн
ої сили 01.09.03.
Рішенням Сімферопольської
міської ради 17-ї сесії 24 склика
ння № 235 від 25.12.03 СПД ОСОБА_1 в
ідмовлено у наданні земельно
ї ділянки у строкового корис
тування на умовах оренди.
Постановою Господарського
суду АР Крим від 09.12.05 у справі
№ 2-30/13716-2005А зазначене р
ішення Сімферопольської міс
ької ради від 25.12.03 № 235 визнано не
правомірним та нечинним з мо
менту його прийняття, визнан
о за СПД ОСОБА_1 право кори
стування земельною ділянкою
, площею 71,5 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Дана п
останова набрала законної си
ли 26.12.05.
Рішенням Сімферопольсь
кої міської ради 10-ої сесії 5 ск
ликання № 120 від 09.11.06 міськрада п
овторно відмовляє СПД ОСОБ
А_1 в наданні земельної діля
нки у строкове користування.

Відповідно до статті 124 Кон
ституції України судові ріше
ння ухвалюються судами імене
м України і є обов'язковими до
виконання на всій території
України. В порушення вказано
ї конституційної норми, Сімф
еропольська міська рада вказ
ані вище судові рішення не ви
конала.
Судами попередніх інстанц
ій встановлено, що в силу част
ини другої статті 35 ГПК Украї
ни, факти, встановлені рішенн
ям господарського суду (іншо
го органу, який вирішує госпо
дарські спори) під час розгля
ду однієї справи, не доводять
ся знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь т
і самі сторони.
Посилання скаржника на те
, що спір, який розглядався
у справі №2-30/13716-2005А Гос
подарським судом Автономної
Республіки Крим не є тотожни
м спору у даній справі, не беру
ться колегією суддів до уваг
и, оскільки стаття 35 ГПК Украї
ни вказує на преюдиційність
фактів, встановлених рішення
м господарського суду під ча
с розгляду справи у якій беру
ть участь ті ж сторони, не вказ
уючи на таку умову як тотожні
сть спорів у них.
Суд першої інстанці
ї дійшов до висновку, з яким по
годився також апеляційний су
д щодо обґрунтованості заявл
ених позивачем вимог в части
ні стягнення моральної шкоди
.
Так, відшкодування мораль
ної шкоди передбачено статте
ю 23 Цивільного кодексу Україн
и. Відповідно до приписів вка
заної статті, особа має право
на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок по
рушення її прав.
Моральна шкода полягає в ду
шевних стражданнях, яких фіз
ична особа зазнала у зв'язку з
противоправною поведінкою щ
одо неї самої, членів її сім'ї,
у приниженні честі, гідності
, а також ділової репутації фі
зичної або юридичної особи т
ощо. Розмір грошового відшко
дування моральної шкоди визн
ачається судом залежно від х
арактеру правопорушення, сту
пеня вини особи, яка завдала м
оральної шкоди, якщо вина є пі
дставою для відшкодування, з
урахуванням інших обставин,
що мають істотне значення.
Відповідно до статті 1167 Циві
льного кодексу України, мора
льна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправо
мірними рішеннями, діями чи б
ездіяльністю, відшкодовуєть
ся особою, яка її завдала, за н
аявності її вини, крім випадк
ів, встановлених частиною 2 ці
єї статті.
Вимоги про відшкодування м
оральної шкоди ґрунтуються н
а деліктній відповідальност
і, положення статті 23 Цивільно
го кодексу України при розгл
яді спорів про відшкодування
моральної (немайнової) мають
застосовуватися з урахуванн
ям приписів статті 1167 цього Ко
дексу - для настання деліктно
ї відповідальності необхідн
а наявність складу цивільног
о правопорушення, тобто, обов
'язковому з'ясуванню при вирі
шенні спору про відшкодуванн
я моральної шкоди підлягають
наявність такої шкоди, проти
воправна поведінка заподіюв
ана, наявність причинного зв
'язку між шкодою і противопра
вною поведінкою заподіювана
та вина.
Постановою Пленуму Верхов
ного суду України від 31.03.1995 № 4 “
Про судову практику в справа
х про відшкодування морально
ї (немайнової) шкоди”, визначе
но, що моральна шкода - втрати
немайнового характеру внасл
ідок моральних чи фізичних с
траждань, або інших негативн
их явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконн
ими діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода мо
же полягати у приниженні чес
ті, гідності, престижу або діл
ової репутації, моральних ст
раждань у зв'язку з ушкодженн
ям здоров'я, втрат немайновог
о характеру, що настали у зв'яз
ку з приниженням її ділової р
епутації, посяганням на фірм
ове найменування, товарний з
нак, виробничу марку, розголо
шенням комерційної таємниці
, а також вчиненням дій, спрямо
ваних на зниження престижу ч
и підрив довіри до її діяльно
сті.
При визначенні розміру спр
ичиненої позивачу моральної
шкоди, суди попередніх інста
нцій керувалися Методичними
рекомендаціями "Відшкодуван
ня моральної шкоди", затвердж
еними Міністерством юстиції
України (лист Мін'юсту від 13.05.04
№ 35-13/797).
З огляду на викладене, колег
ія суддів погоджується з вис
новками апеляційного господ
арського суду щодо необхідно
сті відшкодування відповіда
чем 1) моральної шкоди, спричин
ення якої позивачем доведено
належним чином.
Згідно зі статтею 623 ЦК Украї
ни боржник, який порушив зобо
в'язання, має відшкодувати кр
едиторові завдані цим збитки
. Розмір збитків, завданих пор
ушенням зобов'язання, доказу
ється кредитором. Під збитка
ми розуміють витрати, зробле
ні кредитором, втрата або пош
кодження його майна, а також н
еодержані кредитором доходи
, які він одержав би, якби зобо
в'язання було виконано боржн
иком. При цьому, позивач повин
ен довести, що збитки, заподія
ні відповідачем, безпосередн
ій причинний зв'язок між неви
конанням зобов'язання і запо
діянням збитків і розмір зби
тків.
Реальні збитки це втрати
, яких особа зазнала у звязк
у зі знищенням або пошкоджен
ням речі, а також втрати, які о
соба зробила або мусить зроб
ити для відновлення свого по
рушеного права.
Упущена вигода це доходи
, які особа могла б реально оде
ржати за звичайних обставин,
якби її право не було порушен
е.
Відповідно до п. 4 статті 623 ЦК
України при визначені неоде
ржаних доходів (упущеної виг
оди) враховуються заходи, вжи
ті кредитором щодо їх одержа
ння.
Визначення поняття збиткі
в наводяться також у частині
другій статті 224 Господарсько
го кодексу України, відповід
но до якої під збитками розум
іються витрати, зроблені упр
авненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
не одержані нею доходи, які уп
равнена сторона одержала б у
разі належного виконання зо
бовязання або додержання п
равил здійснення господарсь
кої діяльності другою сторон
ою.
Судом апеляційної і
нстанції встановлено, що неу
кладення відповідач
ем 1) договору оренди земельн
ої ділянки з позивачем, тим са
мим спричинило останньому зб
итки, що пов'язані з неможливі
стю СПД ОСОБА_2 займатися
підприємницькою діяльністю
.
Розмір збитків апеля
ційним судом визначено на пі
дставі поданого позивачем Ви
сновку про оцінку вартості н
едоотриманого доходу, складе
ного на підставі договору пр
о проведення незалежної оцін
ки від 10.07.07, укладеного між пози
вачем та Підприємством "Дале
кс Експерт" (а.с.61-125). Відповідно
до вказаної експертної оцінк
и, розмір завданих позивачу з
битків шляхом неукладення ві
дповідачем 1) договору оренди
земельної ділянки, станом на
01.07.07 складає 52 978,00 грн. З огляду на
те, що позовні вимоги щодо стя
гнення збитків заявлені СПД
ОСОБА_1 лише в розмірі 37 950,00 г
рн., апеляційним судом задово
лено позовну вимогу в межах д
аної суми.
Колегія суддів касаційно
ї інстанції погоджується з п
озицією суду апеляційної інс
танції, відповідно до якої, су
д першої інстанції при виріш
енні справи по суті не надав н
алежної оцінки тому факту, що
неукладаючи з позивачем дог
овору оренди земельної ділян
ки, відповідач 1) тим самим поз
бавив позивача можливості ре
алізувати своє право на зайн
яття підприємницькою діяльн
істю, вступати у господарськ
і правовідносини з іншими су
бєктами господарювання та
одержувати відповідні доход
и, що класифіковано судами як
упущена вигода позивача.
Задовольняючи вимоги пози
вача щодо стягнення витрат н
а оплату послуг адвоката в ро
змірі 9 900,00 грн., апеляційний суд
вірно застосував положення
статей 44 та 48 ГПК України. Так, а
пеляційний суд, непогоджуючи
сь з висновками господарсько
го суду в цій частині, встанов
ив, що ОСОБА_3, який надавав
правову допомогу позивачеві
наділений статусом адвоката
, що підтверджується свідоцт
вом про право на заняття адво
катською діяльністю, що вбач
ається також з матеріалів сп
рави (а.с. 131).
Статтею 44 ГПК України перед
бачено, що до складу судових в
итрат входить оплата послуг
адвоката. В контексті цієї но
рми, судові витрати за участь
адвоката при розгляді справ
и підлягають сплаті лише в то
му випадку, якщо вони сплачен
і адвокату стороною, котрій т
акі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відп
овідними фінансовими докуме
нтами.
Відповідно до частини трет
ьої статті 48 ГПК України витра
ти, що підлягають сплаті за по
слуги адвоката, визначаються
у порядку встановленому Зак
оном України "Про адвокатуру
". Дія вказаного закону поширю
ється тільки на осіб, які є адв
окатами. Поняття особи, котра
є адвокатом наводиться в ста
тті 2 закону України "Про адвок
атуру", котра зазначає, що адво
катом може бути громадянин У
країни, який має вищу юридичн
у освіту, стаж роботи за спеці
альністю юриста або помічник
а адвоката не менше двох рокі
в, склав кваліфікаційні іспи
ти, одержав свідоцтво про пра
во на зайняття адвокатською
діяльністю та прийняв Присяг
у адвоката України.
З огляду на викладене, колег
ія суддів погоджується з вис
новками апеляційного суду, з
гідно з якими, місцевим госпо
дарським судом неправильно з
астосовано статтю 44 ГПК Украї
ни, оскільки юридична допомо
га надавалась позивачу саме
адвокатом.
Згідно розяснень пленум
у Верховного Суду України ви
кладених в п. 1 постанови від 29.1
2.1976 року № 11 “Про судове рішення
”, обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відобр
ажені обставини і правові на
слідки є вичерпними, відпові
дають дійсності і підтверджу
ються достовірними доказами
, дослідженими у судовому зас
іданні. Законним рішення є то
ді, коли суд, дотримавшись всі
х вимог процесуального закон
одавства і всебічно перевіри
вши обставини, вирішив справ
у у відповідності з нормами м
атеріального права, що підля
гають застосуванню до даних
правовідносин.
Таким чином, з огляду на вик
ладене, колегія суддів прихо
дить до висновку про відсутн
ість порушень норм матеріаль
ного і процесуального права
при постановленні судом апел
яційної інстанції оскаржува
ного судового рішення. Інші д
оводи скаржника викладені в
касаційній скарзі до уваги к
олегії суддів не беруться, ос
кільки дослідження останніх
призведе до порушення меж ка
саційного перегляду судових
рішень встановлених статтею
1117 ГПК України.
На підставі вищевикладено
го, керуючись статтею 1115, п. 1 ста
тті 1119, статтею 11111 Господарсько
го процесуального кодексу Ук
раїни, Вищий господарський с
уд України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу С
імферопольської міської рад
и залишити без задоволення, а
постанову Севастопольськог
о апеляційного господарсько
го суду від 29 серпня 2007 року - без
змін.
2. Справу № 2-30/2752-2007 скерувати до
Господарського суду Автоном
ної Республіки Крим.

Головуючий суддя:

Добролюбова Т.В.
Гоголь Т.Г.
Судді:

Швець В.О
.