ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.07 р.                                                                               Справа № 18/441пн

за позовом: Прокурора м. Донецька в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської Ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Мебель класік” м. Донецьк

третя особа : Комунальне підприємство “Управління генерального плану м. Донецька” Робочий орган по розміщенню зовнішньої реклами

про зобов’язання звільнити зайняте місце розташування рекламного засобу шляхом демонтажу встановленої рекламної конструкції та стягнення 7878,11 грн. збитків

Суддя господарського суду Донецької області                         О.В.Овсяннікова

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду за участю  представників сторін:

Прокурор – Демидова М.В. –посвідчення

від позивача: не з’явився

від відповідача : Альохіна О.А.-дов.

від третьої особи – не з’явився

СУТЬ СПОРУ :

Прокурор м. Донецька звернувся до суду в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської Ради з позовом про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Мебель класік” звільнити  самовільно зайняте місце розташування рекламного засобу за адресою  : м. Донецьк, Київський район, вул. Артема –пров. Таманський шляхом демонтажу встановленого на земельній  ділянці рекламного засобу, приведення земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан, стягнення 7878,11грн. збитків, а також покладення на нього витрат, пов’язаних з поверненням земельної ділянки.

У підтвердження заявлених вимог позивач посилається на : акт виявлення незаконно встановленого рекламного засобу  від 05.06.2006 року, рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 20.07.2005 року № 329, дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 913 від 29.10.2002 року.

Представник позивача у засідання суду не з’явився. Про час і місце судового засідання він був повідомлений належним чином, тому справа розглядається за наявними в ней матеріалами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи , вислухавши доводи та пояснення прокурора та представника відповідача, суд встановив наступне.

Проведеною прокуратурою міста перевіркою було встановлено, що за адресою :

-          м. Донецьк, Київський район, вул. Артема - пров. Таманський, знаходиться рекламний засіб  розміром 1.2х 1.8м по ходу руху до центра з правої сторони.

Чинного дозволу на розміщення цього засобу у відповідача не має, договір, який би надавав можливість використовувати зазначену земельну ділянку з ним не укладався.

Рекламоносій був встановлений  у 2002 році відповідачем на підставі розпорядження Донецького міського голови № 1153 від 28.10.2002 року та дозволу на розміщення  цього рекламного засобу строком до 16.07.2003 року.

Після закінчення строку дії дозволу рекламний засіб підлягав демонтажу, але  не був  демонтований відповідачем, що є порушенням чинного законодавства.

Фактично рекламний засіб був демонтований не відповідачем, а сторонньою організацією – Донецьким Воєнізованим аварійно-рятувальним загоном, яка виставила відповідачу рахунок  № 297 від 03.11.2006 року

на оплату виконаних робіт по демонтажу рекламного засобу.

Платіжним дорученням № 233 від 19.01.2003 року рахунок відповідачем був оплачений.

Таким чином, предмет спору в частині зобов’язання відповідача демонтувати рекламну конструкцію і оплатити витрати, пов’язані з цим демонтажем, відсутній, а тому провадження у цій частині підлягає припиненню на підставі п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги в частині стягнення збитків не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Цивільного  кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного   права, має право на їх відшкодування.

Згідно з  розрахунком, наданим позивачем, до складу збитків ним віднесена плата за весь час використання місця розташування рекламного засобу без відповідного дозволу, що розцінено, як неотримання доходу, який позивач  мав би можливість  реально отримати за звичайних обставин, якби відповідач своєчасно демонтував рекламний засіб.

При цьому ні прокурор, ні позивач не надали суду жодних доказів того, що плата за використання місця розташування рекламного засобу могла би бути  позивачем реально отримана, у разі як щоб відповідач демонтував рекламний засіб після закінчення дії  дозволу,  оскільки дозвіл на використання  цього місця іншій особі, позивачем не надавався.

Крім того, матеріалами справи не доведена вина відповідача у неотриманні позивачем доходу та причинний зв’язок між виною відповідача та неотриманими доходами, що є неодмінною умовою для стягнення збитків.

Поряд з тим, суд зазначає, що позивачем не було здійснено жодних заходів для запобігання збитків, оскільки після закінчення строка дії дозволу, він мав  законне право демонтувати цей рекламний  засіб  і надати рекламне місце  іншому суб’єкту, що  було  в його  компетенції, але не було  ним зроблено.   Саме бездіяльність позивача і з’явилась умовою нетримання доходу.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків, як неотриманого з його вини доходу, є недоведеними, а тому вони не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст.33,43,49,п.11ст.80, ст.ст.82,84-85 Господарського процесуального кодексу України, , суд, -

В И Р І Ш И В :

Прокурору м. Донецька у позові, поданому в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мебель класік” м. Донецьк збитків – відмовити.

В інший частині вимог провадження у справі припинити у зв’язку з відсутністю предмета спору.

Рішення оголошено 25.01.2007 року.

Рішення підписано 25.01.2007 року та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку на його оскарження.

Суддя                                                                         Овсяннікова О.В.