ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.

№ 1/1298-2/239

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, ОСОБА_2(дов. від 5.09.05), розглянувши у
відкритому судовому засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1на постанову Львівського апеляційного господарського суду від
14 серпня 2007 року у справі № 1/1298-2/239 за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Західна
будівельна інвестиційна компанія”, товариства з обмеженою відповідальністю
“Нафта Трейд”, третя особа-державне підприємство “Укрконверс”, про визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся до господарського суду Львівської
області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Західна
будівельна інвестиційна компанія”, третя особа- державне підприємство
“Укрконверс”, про визнання недійсним укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю “Західна будівельна інвестиційна компанія” та товариством з
обмеженою відповідальністю “Нафта Трейд” договору купівлі-продажу від 13 січня
2006 року в частині відчуження цегляної будівлі, позначеної на плані літерою
“А-1”, площею 1769, 6 м2 (колишня кухня-їдальня) по АДРЕСА_1

Рішенням господарського суду
Львівської області від 23 березня 2007 року позов задоволено з мотивів продажу
майна не власником.

Здійснюючи перегляд рішення в
апеляційному порядку, Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 19
червня 2007 року залучив до участі у справі в якості відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю “Нафта Трейд”.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 14 серпня 2007 року (судді Г. Гнатюк, Н. Кравчук, О.
Мирутенко) рішення скасовано і в позові відмовлено з мотивів безпідставності
вимог.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1просить постанову скасувати з підстав незастосування і неправильного
застосування господарським судом апеляційної інстанції статті 1212 Цивільного
кодексу України, статей 18 і 20 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, статті 48 Закону
України “Про власність”, статті 104 Господарського процесуального кодексу
України і залишити в силі рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено,
що відповідно до договору оренди державного нерухомого майна № 2 від 1 квітня
2003 року, укладеного між державним підприємством
“Захід-Інтелект”(орендодавець) та приватним підприємцем П.Дерко (орендар),
позивач прийняв в строкове платне користування
приміщення площею 430,5 м2 в будівлі колишнього військового
містечка на АДРЕСА_1

На підставі наказу Національного
Координаційного Центру адаптації військовослужбовців, звільнених в запас або
відставку та конверсії колишніх військових об'єктів від 14 жовтня 2003 року №
85 об'єкт оренди у грудні 2003 року був переданий державному підприємству
“Укрконверс”, до якого перейшли права і обов'язки орендодавця.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 20 грудня 2005 року, залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 21 червня 2006 року, в справі № 43/464 про
визнання банкрутом державного підприємства “Укрконверс” затверджено мирову
угоду від 16 грудня 2005 року, за умовами
якої державне підприємство “Укрконверс” передало у власність товариству
з обмеженою відповідальністю “Нафта-Трейд” приміщення, яке орендує позивач.

Верховний Суд України постановою
від 10 жовтня 2006 року зазначені судові акти скасував, а справу передав на
новий розгляд.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Нафта-Трейд” та товариство з обмеженою відповідальністю
“Західна Будівельна Інвестиційна Компанія” уклали договір купівлі-продажу від
13 січня 2006 року, відповідно до умов якого у власність відповідача перейшла
цегляна будівля на АДРЕСА_1

Задовольняючи позов, господарський
суд виходив з того, що умови спірного договору купівлі-продажу порушують права
позивача, оскільки позбавляють суб'єкта підприємницької діяльності права на
приватизацію майна шляхом викупу відповідно до статті 51 Державної програми
приватизації на 2000-2002 роки, якою встановлено, що у  разі
прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна
(будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо
орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення
орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без
завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за
вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення).

Скасовуючи рішення, господарський
суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення про приватизацію об'єкта
оренди відсутнє.

Крім того, до участі у справі не
було залучено товариство з обмеженою відповідальністю “Нафта-Трейд”, якого
стосується рішення у даній справі.

Доводи касаційної скарги щодо
незастосування господарським судом апеляційної інстанції до спірних
правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України і Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не
можуть бути враховані з огляду на межі розгляду справи в касаційній інстанції.

За таких обставин підстави для
скасування постанови апеляційного господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 14 серпня 2007 року у справі № 1/1298-2/239 залишити
без змін, касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1без
задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій