ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 17/173-07

Вищий  господарський  суд  України  в  складі  колегії  суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючий,

Владимиренко С.В.,

Грека Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання заступника прокурора Сумської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26 липня 2007 року та рішення господарського суду Сумської області від 7 травня 2007 року у справі № 17/173-07 за позовом прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумського обласного управління “Сумиекономресурси” з утилізації відходів як вторинної сировини державної компанії “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України, м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю “Екологія Сумщини”, м. Суми про визнання права власності

за участю: представників

від прокурора:

Баклан Ю.В.,

від позивача, відповідача:
не з’явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Сумської області звернувся у березні 2007 року до господарського суду Сумської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Сумського обласного управління “Сумиекономресурси” з утилізації відходів як вторинної сировини державної компанії “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України до товариства з обмеженою відповідальністю “Екологія Сумщини” про визнання права власності на нежилу будівлю, загальною площею 3393,6 кв. м., яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Воєводіна, 27, за державою в особі державної компанії “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України.

Рішенням господарського суду Сумської області від 07 травня 2007 року (суддя: Коваленко О.В.) відмовлено в задоволенні позову прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумського обласного управління “Сумиекономресурси” з утилізації відходів як вторинної сировини державної компанії “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України, м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю “Екологія Сумщини”, м. Суми про визнання права власності.

Рішення мотивовано тим, що кошти, перераховані позивачем відповідачу витрачені на обладнання, а не на придбання спірної будівлі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26 липня 2007 року (судді: Слюсарева Л.В. –головуючий, Білоконь Н.Д., Фоміна В.О.) рішення господарського суду Сумської області від 07 травня 2007 року залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що позивач не є належним позивачем, якому надано право бути представником держави при визнанні права власності за державою на спірне приміщення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, заступник прокурора Сумської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням про їх скасування та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, оскільки судом не залучено до справи Заіку Л.М., якій належить спірна будівля; не враховано, що  позивачем перераховано 300000 грн. на придбання виробничої бази, а оскільки іншої будівлі відповідачем не було придбано, тому саме за ці кошти придбано спірне майно; ліквідатор всупереч вимогам статті 26 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом”, статей 1140, 1141 Цивільного кодексу України, пунктів 3.3-3.5, 4.4 договору не склав розподільчий баланс майна позивача, майнових прав та обов’язків на підставі рішення суду про розірвання угоди про спільну діяльність.

Вислухавши прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 915 “Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” створено державну компанію “Укрекокомресурси” з віднесенням її до сфери управління Міністерства економіки та покладенням на неї виконання функцій щодо розроблення і організації впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів, у тому числі використаної тари (упаковки) вітчизняного та імпортного виробництва, як вторинної сировини.

21 квітня 2003 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Екологія Сумщини” та державною компанією “Укрекокомресурси” укладено договір про спільну діяльність № 1, відповідно до якого сторони зобов’язувалися спільно діяти для досягнення спільних господарських результатів у сфері збору, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини.

Прокурор та позивач мотивують свої вимоги тим, що за перераховані позивачем кошти 20 листопада 2003 року відповідач придбав відповідно до договору купівлі-продажу у ВКФ “Побутсервіс”у формі ТОВ нежиле приміщення будівлю лабораторного комплексу, за адресою: м. Суми, вул. Воєводіна, 27, загальною площею 3393,6 кв.м., яка була передана відповідачу згідно акту прийому-передачі від 20 листопада 2003 року.

Рішенням господарського суду Сумської області від 18 грудня 2006 року у справі № 17/682-06 договір про спільну діяльність № 1 від 21 квітня 2003 року розірвано.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11110 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Незважаючи на інформацію позивача про те, що на даний час спірне приміщення знаходиться у власності Заіки Л.М.,  судом останню не залучено до участі  у справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що з метою забезпечення сумісної діяльності відповідач за кошти спільної діяльності в сумі 198186 грн. придбав спірне приміщення, про що уклав договір купівлі-продажу від 20 листопада 2003 року, проте даній обставині оцінка не надана.

Водночас, апеляційною інстанцією не взято до уваги, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах” визнано орган, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Однак, не досліджено чи є інтереси  Сумського обласного управління “Сумиекономресурси” з утилізації відходів як вторинної сировини державної компанії “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України інтересами держави.

Аналіз наведених доводів в їх сукупності свідчить про неповне з’ясування судами обох інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об’єктивного встановлення обставин справи, прав та обов’язків сторін і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання заступника прокурора Сумської області задовольнити

Рішення господарського суду Сумської області від 7 травня 2007 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26 липня 2007 року у справі № 17/173-07 скасувати, а справу направити на новий розгляд в іншому складі суддів до господарського суду Сумської області.

Головуючий

Ж. Бернацька

Судді

С. Владимиренко

Б. Грек