ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2007р.                                                                                 Справа №  11/59

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкон ЛТД", вул. Молодіжна, 13/1, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

до Управління Пенсійного фонду Автозаводського району в м. Кременчуці, вул. 60 років Жовтня, 66, м. Кременчук, Полтавська область, 39602

про скасування акту №448 від 29.11.06р. та акту камеральної перевірки

Суддя Штофель Т.В.

Представники:

від позивача:

від відповідача:

Справа прийнята до провадження після зміни складу суду ухвалою від 04.07.07р.

Розглядається позовна заява про скасування акту №448 від 29.11.06р. та акту камеральної перевірки..

Позивач на позові наполягає.

Відповідач проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, ВСТАНОВИВ:

Управлінням пенсійного фонду України Автозаводського району у Кременчуці у ТОВ "Елкон ЛТД" була проведена планова перевірка щодо правильності повноти нарахування та своєчасної сплати внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування; достовірності поданої роботодавцем звітності по персоніфікованому обліку даним звітів відділу надходження доходів та первинним бухгалтерським документом; обґрунтованості та достовірності видачі довідок  про заробітну плату для призначення пенсії.

Відповідно до вище зазначеної перевірки Управлінням Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці ТОВ "Елкон ЛТД" було виявлено порушення п. 6 ст. 30 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058-ХІІ (акт №448 від 29.11.06р. додається).

Відповідно до п. 2 висновків заборгованості по внесках до ПФУ на 20.11.06р. складає 24288,78 грн.

На підставі вказаного Акту уповноваженими представниками Управління Пенсійного фонду складений Акт камерної перевірки щодо правильності нарахування фінансових санкцій та пені за несплату (неперерахування), несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у т.ч. донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду, відповідно до якого ТОВ "Елкон ЛТД" нараховані фінансові санкції у розмірі 8726,25 грн. (в т.ч. по 31,8% - 8726,25 грн.) та пеня у розмірі 2174,20 грн. (в т.ч. по 31,8% - 2174,20 грн.).

У відповідь на це Позивач, на підставі Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-2 "Про затвердження Порядку розгляду органамиПенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", звернувся зі скаргою як до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці, так і до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В своєї відповіді на скаргу за №6386/06-08 від 28.12.2006р. Відповідач повідомив, що скарга ТОВ "Елкон ЛТД" задоволенню не підлягає, так як "акт №448 планової перевірки правильності повноти нарахування та своєчасної сплати страхових внесків складений відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для його скасування".

Як висновок Акту №448 планової перевірки правильності повноти нарахування та  своєчасності сплати внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування та достовірності даних, що надходять до системи персоніфікованого обліку відомостей ТОВ "Елкон ЛТД" від 29.11.2006р., так і нараховані, на підставі цих висновків в Акті камерної перевірки щодо правильності нарахування фінансових санкцій та пені за несплату (неперерахування), несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у т.ч. донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду, штрафні санкції у розмірі 8726,25 грн. та пеню у розмірі 2174,20 грн., а також Рішення №1639 від 26.12.2006р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником  сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків щодо накладення на Позивача штрафу у розмірі 682,60 грн. вважаємо такими, що суперечить вимогам діючого законодавства, а також такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав:

1. Як штрафні санкції у розмірі 8726,25 грн., так і пеня у розмірі 2174,20 грн., а також штраф у розмірі 682,60 грн. уповноваженими представниками Управління Пенсійного фонду були нараховані по ставці внесків у розмірі 31,8%.

Однак, на підстав вимог Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. №746, який діє і на цей час, ТОВ "Елкон ЛТД" має статус платника єдиного податку за ставкою єдиного податку 6 відсотків та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, що підтверджується відповідним свідоцтвом, яке було видано Позивачу Кременчуцькою об"єднаною державною податковою інспекцією.

Відповідно до вимог п. 3 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. №746 ТОВ "Елкон ЛТД", як суб"єкт підприємницької діяльності - юридична особа, який перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, самостійно обирав одну з передбачених ставок єдиного податку, а саме 6 відсотків суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) без урахування акцизного збору у разі сплати податку на додану вартість згідно із Законом України "Про порядок на додану вартість".

Також, згідно вимог п. 3 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. №746 ТОВ "Елкон ЛТД" належним чином сплачувало єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України, що доводиться банківськими платіжними дорученнями.

Позивач вважає, що платними єдиного податку звільнені від сплати пенсійних внесків.

Відповідно до вимог п. 4.4.1 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (з подальшими змінами та доповненнями) у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов"язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідач проти позовних вимог позивача заперечує з наступних підстав:

Спрощена система оподаткування запроваджена Указом Президента України від 03.07.98 за №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва".

Відповідно до ст. 6 даного Указу, суб"єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов"язкових платежів), як податок на прибуток підприємства, збір на обов"язкове соціальне страхування, збір на обов"язкове державне пенсійне страхування.

Втім, згідно п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.97 №400/97-ВР (зі змінами та доповненнями), платниками збору на обов"язкове державне пенсійне страхування є суб"єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об"єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об"єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб"єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Таким чином, у випадку конкуренції норм, які регулюють специфічне коло правовідносин, але є різними за юридичною силою, переважному застосуванню підлягає нормативний акт, який є вищим за юридичною силою, тобто в даному випадку - Закон України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування", а не Указ Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва".

З 01.01.04 набрав чинності Закон України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 №1058-ІV. Згідно зі ст.ст. 14 та 1ё4 цього Закону, страхувальниками та, відповідно, платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, фізичні особи - суб"єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб"єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Частиною 1 п. 8 Прикінцевих положень Закону України №1058 передбачено, що страхові внески, які перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками на умовах і в порядку, визначених цим Законом та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування".

Плановою перевіркою правильності повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків було виявлено порушення порядку нарахування та сплати внесків, що підтверджується актом №448 від 29.11.2006р., а саме:

1. По п. 2 висновку акту: "Виявлено систематичне порушення граничних термінів сплати внесків за період з березня по листопад 2006 року".

При здійснення перевірки було перевірено фактичну сплату зобов"язань платника відповідно до наданих ним звітів. Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками страхових внесків до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004р. за №64/8663, платники зобов"язані щомісячно складати у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, в якому зазначають самостійно обчислені суми страхових, (за формою згідно з додатком №23 Інструкції), які підлягають сплаті до 20 числа місяця, слідуючого  за звітним.

2. По п.3 Висновку акта перевірки: було виявлено порушення порядку нарахування внесків за січень-листопад 2004р. Платник виправив допущені помилки самостійно в квітні та грудні 2004р., але відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за дане порушення, а саме за донарахування страхувальником своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5% зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховані ці суми. За дане порушення до платника застосовані фінансові санкції - накладено штраф в сумі 682 грн., що підтверджується рішенням №1639 від 26.12.2006 року.

Таким чином, акт №448 від 29.11.2006р. планової перевірки правильності повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків складений відповідно до вимог чинного законодавства та згідно наданих платником документів, тому відсутні будь-які підстави для його счкасування.

Крім цього, посилання позивача на ст. 15 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. №108/95-ВР (із змінами і доповненнями), яка передбачає, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, не є підставою для зміни встановленого законом терміну сплати страхових внесків, що підтверджується роз"ясненням Пенсійного фонду України (лист №04/12156 від 29.11.2004р. додається).

Щодо застосування п. 4.4.1 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ повідомляємо наступне:

Зазначений законом регулює відносини, що виникають стосовно платників податків. Частиною 4 ст. 18 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р., передбачено, що страхові внески не включаються до складу податків, інших обов"язкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Отже, норми зазначеного закону (№2181-ІІІ) не можуть бути застосовані при вирішення даного спору.

З огляду на викладене, та зважаючи на те,що несплата страхових внесків відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003р. призведе до порушення конституційного права громадян-працівників ТОВ "Елкон ЛТД" (працівникам підприємства) не в повній мірі буде зарахований стаж та заробітна плата для призначення пенсії, що призведе до призначення пенсії в заниженому розмірі.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, передбаченій Указом Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. №746/99.

Преамбула Закону №1058-ІV, розробленого відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов"язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов"язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахування і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формується за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно ст. 1 Закону №1058-ІV, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

Сфера дії Закону №1058-ІV поширюється на відносини, що виникають між суб"єктами системи загальнообов"язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов"язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків (ст. 5 Закону №1058-ІV).

Роботодавцями згідно з п. 1 ст. 14 Закону №1058-ІV є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об"єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об"єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застосованими особами), фізичні особи - суб"єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб"єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський  податок, придбали спеціальний торговий патент), яке використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Стаття 15 Закону №1058-ІV передбачає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №1058-ІV страхувальник зобов"язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст. 18 Закону №1058-ІV страхові внески є цільовим загальнообов"язко-вим  платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов"язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Частика 6 ст. 20 Закону №1058-ІV передбачає, що страхувальники зобов"язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у п. 1 ст. 14 цього Закону, є календарний місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 8 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV страхові внески, що перераховуються до солідарної системи сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і у порядку, визначених цим Законом та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Статтею 1 Закону України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування" встановлено перелік осіб, що є платниками на обов"язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону, платниками збору на обов"язкове державне пенсійне страхування є суб"єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, громадські та інші установи та  організації, об"єднання громадян та інші юридичні особи.

Стаття 4 Закону України "Про збір на обов"язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що для платників збору, визначених пунктом 1 та 2 ст. 1 цього Закону встановлюються ставка збору в розмірі 32,3 відсотки від об"єкта оподаткування.

Указ Президента України від 03.07.1998р. "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.1999р. №746/99 передбачає, що суб"єкти підприємницької діяльності -  юридичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до Державного бюджету України - 20 відсотків;

- до місцевого бюджету - 23 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов"язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням. При цьому суб"єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов"язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, вказаним вище Указом Президента України регулюються відносини пов"язані зі сплатою податків, зборів інших обов"язкових платежів, що складають систему оподаткування. Страхові ж внески, як зазначалося вище, не відносяться до складу податків, інших обов"язкових платежів, що складають систему оподаткування.

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що відповідач був зобов"язаний на загальних підставах нарахувати та сплачувати страхові внески за ставкою 32,3 відсотки від суми фактичних витрат на оплату праці своїх працівників.

На підставі викладеного, матеріалів справи, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В позовних вимогах відмовити.

Суддя                                                                      Штофель Т.В.

Постанова може  бути оскаржена, згідно  ст. 186 КАС України та набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України