ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  23/452

06.12.07

За позовом                    Відкритого акціонерного товариства „Будівельно-монтажне

управління № 10”

до                              1) Київського індустріального технікуму;

2) Головного управління житлового господарства Київської міської

державної адміністрації;

3) Комунального підприємства „Управління житлового господарства

у Дніпровському районі м. Києва”;

4) Комунального підприємства „Київське міське бюро технічної

інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого

майна”

третя особа, яка

не заявляє

самостійних

вимог на

предмет спору,

на стороні

відповідача-1          Міністерство освіти і науки України

про                                  визнання права власності та зобов’язання зареєструвати право власності

Суддя Демидова А.М.

Представники:

від позивача             Загородня Д.М. –представник (23.10.2007 р., 27.11.2007 р., 05.12.2007 р., 06.12.2007 р.)

від відповідача-1     Ярмоленко Г.В. –юрисконсульт (23.10.2007 р., 27.11.2007 р.,   05.12.2007 р., 06.12.2007 р.)

від відповідача-2          не з’явився

від відповідача-3          Виниченко С.М. –представник (27.11.2007 р., 05.12.2007 р, 06.12.2007 р.)

від відповідача-4          Трофімов О. –представник (27.11.2007 р., 05.12.2007 р, 06.12.2007 р.)

від третьої особи          Курилкін С.І. –заступник начальника юрид. відділу (05.12.2007 р.)

06.12.2007 р. у судовому засіданні за згодою представників учасників судового процесу, присутніх у судовому засіданні, що зафіксовано у протоколі судового засідання від 06.12.2007 р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності та зобов’язання зареєструвати право власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2007 р. порушено провадження у справі за № 23/452, призначено розгляд  справи на 23.10.2007 р. та викликано у судове засідання представників сторін.

У судове засідання, призначене на 23.10.2007 р., з’явились представники позивача та відповідача-1. Представники відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 у судове засідання не з’явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2007 р. визначено, що відповідачем-1 у справі № 23/452 замість Київського індустріального технікуму слід вважати Державний вищий навчальний заклад „Київський індустріальний коледж”, за ініціативою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Міністерство освіти і науки України та відкладено розгляд справи на 27.11.2007 р.

У судове засідання, призначене на 27.11.2007 р., з’явились представники позивача, відповідача-1, відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи. Представник відповідача-2 у судове засідання не з’явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2007 р. розгляд справи відкладено на 05.12.2007 р. з підстав не виконання сторонами та третьою особою вимог ухвали від 23.10.2007 р.

У судове засідання, призначене на 05.12.2007 р., з’явились представники позивача, відповідача-1, відповідача-3, відповідача-4. Представники відповідача-2 та третьої особи не з’явились. Від третьої особи через канцелярію Господарського суду м. Києва надійшли пояснення, в якому третя особа просила вирішувати справу відповідно до діючого законодавства.

До судового засідання 05.12.2007 р. через канцелярію Господарського суду міста Києва позивачем було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення на адреси відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи позовної заяви та доданих до неї документів, а також письмового підтвердження позивача про відсутність у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та відсутність рішення цих органів з такого спору; заяву про відмову від стягнення судових витрат з відповідача-1 та відповідача-4 та покладення цієї частини витрат на позивача; заяву про уточнення найменування відповідача-2 та відповідача-3, якою позивач просив уточнити найменування відповідача-2 як Головне управління житлового господарства виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації та найменування відповідача-3 як Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва.

З доданої до заяви позивача довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві від 26.11.2007 р. № 21-10/7136-1 у відомостях ЄДРПОУ значиться Головне управління житлового господарства виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації. З наданих до матеріалів справи відповідачем-3 документів вбачається, що правильне найменування відповідача-3 є Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва.

У зв’язку з зазначеним вище, суд вважає за необхідне змінити найменування відповідача-2 та відповідача-3 –Головне управління житлового господарства Київської міської державної адміністрації та Комунальне підприємство „Управління житлового господарства у Дніпровському районі м. Києва” на Головне управління житлового господарства виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації та Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва відповідно.

У судовому засіданні від 05.12.2007 р. представником відповідача-1 було подано заяву про виведення Київського індустріального коледжу із складу відповідачів та  залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, з підстав визнання позовних вимог та відсутності пред’явлених вимог до нього.

Судом відмовлено у задоволенні даної заяви, оскільки вимога про визнання права власності на частину об’єкту нерухомого майна – нежиле приміщення безпосередньо ставиться до відповідача-1 як до уповноваженого представника власника цього об’єкту нерухомого майна, яким укладено договір спільної діяльності з реконструкції зазначеного об’єкту з позивачем та після її проведення передано цей будинок на баланс відповідачу-3.

У судовому засіданні від 05.12.2007 р. представником відповідача-3 була подана заява про заміну неналежного відповідача та залучення третіх осіб. Даною заявою відповідач-3 просив замінити Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва як неналежного відповідача на належного –Комунальне підприємство „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду” Дніпровської у м. Києві ради, в зв’язку з чим залучити до участі у справі № 23/452 в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-3 Дніпровську районну у м. Києві раду та Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію. Доказами на підтвердження обґрунтованості заяви відповідачем-3 надано суду рішення Дніпровської районної у м. Києві ради від 25.06.2007 р. № 129 „Про реформування житлово-комунального господарства”, відповідно до якого створено Комунальне підприємство „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду” Дніпровської у м. Києві ради, та наказ відповідача-3 від 31.08.2007 р. № 434 „Про створення комісії по реорганізації КП по УЖГ Дніпровського району” з актом прийому-передачі житлового фонду, який передається з балансу КП по УЖГ Дніпровського району на баланс КП „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду” Дніпровської у м. Києві ради, серед яких житловий фонд об’єкту нерухомого майна –будинку в м. Києві по вул. Вершигори, 9.

Судом відмовлено у задоволенні зазначеної заяви відповідача-3, оскільки предметом даного спору є нежиле приміщення, тобто нежитловий фонд будинку в м. Києві по вул. Вершигори, 9, коли за наданими відповідачем-3 документами відповідач-3 передав на баланс КП „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду” Дніпровської у м. Києві ради житловий фонд будинку по вул. Вершигори, 9 в м. Києві.

Також у судовому засіданні від 05.12.2007 р. відповідачем-4 було надано суду письмовий відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним із відповідачем-1, що діяв на підставі дозволу Міністерства освіти і науки України, укладено договір № 11 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла, за умовами якого частка об’єкту будівництва відповідно до внесків в реконструкцію за рахунок коштів позивача є власністю позивача. За актом передачі від 21.01.2004 р. позивач прийняв від відповідача-1 у власність нежиле приміщення будинку, а саме: 188,8 кв.м. за адресою: вул. Вершигори, 9. Відповідач-1 отримав від відповідача-2 лист про погодження на передачу будинку, у якому знаходиться спірне приміщення, у комунальну власність територіальної громади відповідного району міста, за умови передачі у власність вбудованих приміщень цього будинку. У подальшому будинок, у якому знаходиться спірне приміщення, був переданий відповідачем-1 на баланс відповідача-3.

Відповідач-1 визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що укладенню із позивачем договору № 11 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла –реконструкцію гуртожитку технікуму передував дозвіл власника цього гуртожитку – Міністерства освіти і науки України; реконструювання гуртожитку за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9 здійснювалось за кошти позивача з подальшою передачею позивачу у власність відповідної частки участі у реконструюванні за протоколом розподілу площі та актом передачі, в тому числі спірної частини будинку –нежитлового приміщення, загальною площею 188,8 кв.м.

Відповідач-3 відзиву на позов чи своїх пояснень щодо предмету спору суду не надав.

Відповідач-4 заперечує проти позовних вимог з підстав того, що позивачем не надано відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” правовстановлюючий документ, підтверджуючий його право власності на спірне нежиле приміщення, в зв’язку з чим відсутні підстави, визначені ст.ст. 17, 18 згаданого Закону для реєстрації за позивачем права власності на спірне приміщення. Крім того, відповідачем-4 зазначається, що відповідно до п.4.1.1. Положення про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 р. № 1820, Головному управлінню комунальної власності м. Києва КМДА надані функції по оформленню свідоцтв про право власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані не житлові будинки та приміщення, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, їх комплекси, окремо визначені частини цих будинків (будівель, їх комплексів).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 у своїх поясненнях зазначає, що відповідно до покладених повноважень згідно із законом Міністерство освіти і науки України здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємствами державного майна, організовує контроль за використанням орендованого майна. Згідно з п. 2 ст. 73 ГК України та ст.ст. 1, 4 Закону України „Про управління об’єктами державної власності”, Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” Міністерство є представником власника і виконує його функції з реалізації прав держави як власника об’єктів державної власності, пов’язаних з володінням, користуванням та розпорядженням ними. Третьою особою зазначається, що своїм листом та розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.01.2001 р. № 148 Київському індустріальному технікуму було надано дозвіл на здійснення реконструкції частини гуртожитку в будинку № 9 на вул. П.Вершигори у м. Києві з переобладнанням під житловий будинок з поквартирним заселенням. За укладеним Київським індустріальним технікумом на підставі дозволу із позивачем договором частка об’єкту будівництва, здійснена за рахунок коштів інвестора, є власністю інвестора. Після прийняття будинку в експлуатацію між Міністерством, Київським індустріальним технікумом та ВАТ „БМУ-10” підписано протокол розподілу квартир, згідно з яким визначена частка витрат інвестора (БМУ-10), що відповідає загальній площі 2748,8 кв.м., у тому числі нежитлові приміщення 188,8 кв.м. У подальшому Міністерство освіти і науки України листом надало дозвіл відповідачу-1 на передачу житлового будинку по вул. Вершигори, 8 в м. Києві у комунальну власність.

У судовому засіданні 05.12.2007 р. оголошувалась перерва до 06.12.2007 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані ними докази, Господарський суд м. Києва -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2002 року між відповідачем-1, в особі директора Туманської О.В., що діяла на підставі дозволу Міністерства освіти і науки України, та позивачем було укладено договір № 11 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла.

Відповідно до предмету Договору позивач та відповідач-1 зобов’язались здійснити реконструкцію частини гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Вершигори, 9 під житловий будинок.

Згідно із пунктом 2 цього Договору відповідач-1 взяв на себе зобов’язання звільнити приміщення для здійснення реконструкції об’єкту; виконувати функції замовника, в тому числі здійснити вибір частини об’єкту під реконструкцію, визначити проектну організацію, скласти договір на проведення проектно-вишукувальних робіт, надати проектній організації вихідні дані для проектування, одержати технічні умови та  архітектурно-планувальне завдання, здійснити вибір підрядної організації, одержати проектно-кошторисну документацію, провести її перевірку та затвердження, укласти контракт на реконструкцію, при необхідності оформити та відкрити фінансування в банку, провести інші роботи, пов’язані з підготовчо-організаційним періодом, вести технічний нагляд за будівництвом, уточнювати обсяги виконаних робіт та проведення взаєморозрахунків, забезпечувати об’єкт необхідними матеріалами і устаткуванням поставки Замовника, брати участь у підготовці актів на сховані роботи, проводити роботу з органами Державного контролю за веденням будівництва, контроль і технічний нагляд за своєчасним виконанням робіт, визначити балансову вартість об’єкта, провести підготовку (разом із Підрядником) технічної документації для робочої та державної приймальної комісії, брати участь у роботі робочої та приймальної комісії по прийому закінченого реконструкцією об’єкта, передати об’єкт на баланс експлуатуючої організації, проводити інші роботи, пов’язані з введенням об’єкта в експлуатацію; по закінченню реконструкції та прийняття житлового сектору у експлуатацію, передати позивачу частину реконструйованих квартир житлового сектору відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 2.6 Договору позивач взяв на себе зобов’язання здійснити інвестиційний внесок, передбачений договором; за погодженням відповідача-1 та позивача інвестиційним внеском визначена поставка необхідних будівельних матеріалів, виконання функцій підрядника, в тому числі: замовлення та виконання проектних робіт, узгодження відповідно до вимог чинного законодавства виконаного проекту, безпосереднє виконання підрядних робіт з власних та наданих відповідачем-1 та інвесторами матеріалів, укладення договорів з субпідрядними організаціями, виконання будівельних робіт виключно за державними нормами та розцінками, здійснення організаційної підтримки будівництва на узгоджених умовах.

Пунктами 3.1., 3.3., 3.4., 3.9. Договору відповідач-1 та позивач визначили, що  сума інвестиційного внеску складається з витрат позивача на будівельні матеріали, виконані та замовлені за власні кошти проектні та будівельні роботи. Відповідно до кошторису сума внеску складає 1950000 (один мільйон дев’ятсот п’ятдесят тисяч гривень). В тому числі субпідрядні роботи по проектуванню 58000 (п’ятдесят вісім тисяч гривень). Погоджена сторонами вартість одного квадратного метра загальної площі реконструйованого житла складає 1050 грн. (одна тисяча п’ятдесят гривень), включаючи ПДВ. Остаточна ціна будівництва визначається після його закінчення.

Відповідно до пункту 5.2. Договору частка об’єкту будівництва відповідно до внесків в реконструкцію за рахунок коштів позивача є власністю позивача.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що реконструйований об’єкт, що є результатом спільної (інвестиційної) діяльності буде розподілений між сторонами відповідно до витрат та внесків, що передбачені договором.

29 грудня 2003 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 1577, яким затверджено Акт державної приймальної комісії від 11.11.2003 р. № 368 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту – реконструкція частини гуртожитку відповідача-1 під житлові квартири по вул. П.Вершигори, 9 (2-га черга) у м. Києві.

12 січня 2004 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаток до договору № 11 від 25.03.2002 р. про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла по вул. П.Вершигори, 9 в м. Києві, яким визначено, що сума інвестиційного внеску складається з витрат позивача на будівельні матеріали, виконані та замовлені за власні кошти проекти та будівельні роботи. Загальна площа, надана на реконструкцію, згідно даних Бюро технічної інвентаризації становить 4209,9 квадратних метрів. Відповідно до кошторису сума внеску складає 2737007,65 (два мільйони сімсот тридцять сім тисяч сім гривень 32 коп.). В тому числі субпідрядні роботи по проектуванню 89866,52 (вісімдесят дев’ять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 52 коп.) з урахуванням ПДВ: внесок І ч –349605,22; внесок ІІ ч –2310432,15, кап. ремонт гуртожитку –76970,28. Погоджена сторонами вартість одного квадратного метра загальної площі реконструйованого житла складає 995, 71 гривень. Відповідно по закінченню реконструкції житла позивач отримує квартири загальною площею 2560,0 квадратних метрів та 188,8 квадратних метрів нежитлових приміщень.

21 січня 2004 року між позивачем та відповідачем-1 було підписано акт, за яким відповідач-1 передав, а позивач прийняв нежитлову площу, а саме: 188,8 кв.м. за адресою: вул. Вершигори, 9 згідно договору № 11 про дольову участь у будівництві від 25.03.2002 р.

Між позивачем, відповідачем-1 та третьою особою було підписано протокол розподілу квартир загальною площею 3559,7 кв.м.,  в якому зазначено, що на основі реконструкції та актів передачі житлової площі між відповідачем-1 та інвесторами доля затрат визначена сумою внесків кожного інвестора, що відповідає загальній площі, а саме за позивачем рахується загальна площа 2748,8 кв.м., в тому числі нежитлові приміщення 188,8 кв.м., за третьою особою –61,5 кв.м.

Факт передачі спірного приміщення позивачу визнається відповідачем-1 та третьою особою і не заперечується його правомірність, що також підтверджується податковою накладною відповідача-1 № 10 від 18.02.2004 р.

У подальшому відповідач-1 на підставі дозволу Міністерства освіти і науки України звернувся до Київської міської державної адміністрації з питання передачі будинку по вул. Вершигори, 9 в м. Києві у комунальну власність територіальної громади району.

29 червня 2004 року відповідач-2 за дорученням Київської міської державної адміністрації та за результатами розгляду звернення відповідача-1 листом № 046/155/6-2602 повідомив, що відповідач-3 не заперечує проти передачі будинку по вул. Вершигори, 9 в м. Києві до комунальної власності територіальної громади району за умови, в тому числі, передачі вбудованих або прибудованих нежилих приміщень.

06 лютого 2007 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 124 „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва житлового будинку Київського індустріального технікуму на вулиці Вершигори, 9”, яким зобов’язано відповідача-3 прийняти на баланс від Київського індустріального технікуму жилий будинок та вбудовані приміщення на вул. Вершигори, 9 згідно акту прийому-передачі. На виконання розпорядження складено відповідний акт.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 144 Цивільного кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать; з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом; внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом тощо.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Також статтею 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

З обставин справи вбачається, що позивач за власні кошти здійснив реконструкцію частини гуртожитку під житловий будинок № 9 по вул. Вершигори в м. Києві, отримав у власність за актом передачі від 21.01.2004 р. належну частку житлової площі, в тому числі спірне нежитлове приміщення площею 188,8 кв.м., фактично став власником цього нежитлового приміщення, проте зареєструвати право власності на нього не може.

Листом від 14.09.2007р. позивач звернувся до відповідача-4 з проханням зареєструвати за ним право власності на об’єкт нерухомого майна (його частину) –нежиле приміщення загальною площею 188,8 кв.м. на першому поверсі десятиповерхового будинку 1984 року побудови, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9 (літера „А”).

Відповідач-4 заперечує проти проведення державної реєстрації права власності на спірне нежиле приміщення за позивачем з підстав відсутності правовстановлюючого документа, визначеного ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, в переліку якої значиться рішення суду.

Згідно з наданим позивачем витягом БТІ з інвентарної справи будівлі за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9, даний будинок обліковується за технічними даними як літера „А” за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9. Відповідно до експлікації підрахунку площі будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями у № 9 літери „А” по вулиці Вершигори за номером приміщення 107 рахується нежитлове приміщення загальною площею 188,8 кв.м.

З огляду на вищенаведене, спростовуються заперечення відповідача-4, підтверджуються доводи позивача, визнані відповідачем-1, які не заперечувались третьою особою, та заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідачів. За заявою позивача, останній в разі задоволення позову відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача-1 та відповідача-4, та бере їх на себе, таким чином судові витрати, сплачені позивачем за розгляд даного спору, підлягають стягненню з відповідача-2 та відповідача-3 пропорційно їх частці.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити.

2. Визнати за Відкритим акціонерним товариством “Будівельно-монтажне управління № 10” (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Згурівська, 3, ) право власності на нежиле приміщення загальною площею 188,8 кв.м. на першому поверсі десятиповерхового будинку 1984 року побудови, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9 (літера „А”).

3. Зобов’язати Комунальне підприємство „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в, ) зареєструвати за Відкритим акціонерним товариством “Будівельно-монтажне управління № 10” (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Згурівська, 3, ) право власності на об’єкт нерухомого майна (його частину) –нежиле приміщення загальною площею 188,8 кв.м. на першому поверсі десятиповерхового будинку 1984 року побудови, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 9 (літера „А”).

Видати наказ.

4. Стягнути з Головного управління житлового господарства виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 3, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажне управління № 10” (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Згурівська, 3, п/р 6100 у Київській регіональній дирекції ВАТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, ) державне мито у розмірі 42 (сорок дві) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 29 (двадцять дев'ять) грн. 50 коп.

Видати наказ.

5. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябинська, 9-г, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Будівельно-монтажне управління № 10” (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Згурівська, 3, п/р 6100 у Київській регіональній дирекції ВАТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, ) державне мито у розмірі 42 (сорок дві) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 29 (двадцять дев'ять) грн. 50 коп.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст. 84, 85 ГПК України.

Суддя                                                                                А.М. Демидова