СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2007 року
Справа № 2-23/13767-2005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

позивача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю "Медея";

відповідача: не з'явився, Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 15 листопада 2005 року у справі № 2-23/13767-2005

за позовом          товариства з обмеженою відповідальністю "Медея"

(вул. Ракітського, 23, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98403)

до Державної податкової  інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим

(вул. Сімферопольська, 3, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98403)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У вересні  2005 року  товариство з обмеженою відповідальністю "Медея" звернулось до господарського суду з позовом до Державної податкової  інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Постановою  господарського суду Автономної Республіки Крим  від 15 листопада 2005 року у справі № 2-23/13765-2005 (суддя Іщенко Г.М.) позов  товариства з обмеженою відповідальністю "Медея"  про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Бахчисарайському  районі в Автономній Республіці Крим задоволено частково.

Визнано нечинним  податкове повідомлення-рішення  № /3 від 23 серпня 2005 року про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 23699,00 грн.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення № /3  від 23 серпня 2005 року  про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 15750,00 грн.

В іншій частині провадження по справі закрито.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідач  вважає необгрунтованим висновок господарського суду про те, що анулювання свідоцтва платника  податку на додану вартість не може бути підставою для виключення суми  податку на додану вартість із складу  кредита.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від  26 січня 2006 року апеляційна скарга залишена без задоволення, постанова господарського суду залишена без змін.

Не погодившись з постановою апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим звернулась до касаційної інстанції з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2007 року, касаційна скарга була задоволена частково, постанова апеляційної інстанції скасована, так як спір розглянуто за нормами господарського процесуального кодексу України і справа передана до Севастопольського апеляційного господарського суду для розгляду в апеляційному порядку за правилами адміністративного судочинства.

У судове засідання, яке було призначене на 27 листопада 2007 року представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але не скориставшись своїм правом участі у судовому засіданні.

Пункт 4 статті  196 Кодексу адміністративного  судочинства України  передбачено, що неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає можливим закінчити розгляд  апеляційної скарги у відсутності  представників сторін.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, судова колегія  не вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Матеріалами справи встановлено, що  Державною податковою інспекцією  в Бахчисарайському районі проведена  планова комплексна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю „Медея” щодо дотримання  вимог податкового та валютного законодавства  за період з 01.10.2003 по 30.09.2004.

За результатами перевірки складено акт від 04.03.2005                                         № 37/27/31164553/23-1, в якому вказано про порушення позивачем вимог підпунктів 4.1.1., 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про   податок на додану вартість", внаслідок чого  занижено податок на прибуток за 2002 рік  на суму 15750,00 грн. та податок на додану вартість в сумі 10500,00 грн.

На підставі вказаного акту 23.08.2005 Державною податковою інспекцією в Бахчисарайському районі прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /3, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 23699,00 грн. (основний платіж - 15799,00 грн., штрафні санкції -7900,00 грн.);

-№ /3, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15750,00грн. (основний платіж - 10500,00грн., штрафні санкції -5250,00грн.).

12.10.2005 позивачем було одержано першу податкову вимогу №1/136 від 11.10.2005.

Підставою для нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 15799,00 грн. та податку на додану вартість в сумі 10500,00 грн. стали наступні обставини.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем прийняті  спірні податкові повідомлення-рішення на підставі неіснуючого акту-перевірки - 37/23+1 (а.с.9-11).

Згідно договору купівлі-продажу бн від 30.12.2001 відкрите акціонерне товариство „Харчпром" продало, а товариство з обмеженою відповідальністю „Медея" придбало устаткування горілчаної лінії продуктивністю                             5000 пляш./год.

Підставою для укладення даного Договору є виграш покупця на аукціоні від 30.12.2001р. з продажу майна філії Відкритого акціонерного товариства "Харчопром" Нижньогірського заводу продтоварів. Згідно результатів аукціону вартість об'єкту складає 59999,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 5.1 та пункту 5.2.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" суми   будь-яких витрат, проведених платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції і охороною праці включаються до складу валових витрат підприємства.

Датою збільшення валових витрат вважається дата, яка припадає на податковій період протягом якого відбувається будь-яка подія, що траплялася раніше: або дата списання грошових коштів з рахунку або дата оприбутковування платником податків товару.

Крім того, встановлено, що оплата устаткування проводилась товариством з обмеженою відповідальністю „Медея" з розрахункового рахунку на рахунок продавця протягом 4 кварталу 2001- 2 кварталу 2002, про що свідчать платіжні доручення, прийняті банками до виконання і банківські виписки. В ході операції по реалізації устаткування у підприємства виник валовий дохід у розмірі 62998,95 грн. Проте, при визначенні прибутку оподаткування і визначенні розміру податку на прибуток, що підлягає сплаті, відповідачем не було враховано, що в тому ж податковому періоді в якому був одержаний такий валовий дохід, валові витрати підприємства так само склали                     62998,00 грн.

Відповідно до  підпункту 5.2.6 пункту 5.2 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції 2002 року) суми витрат, не віднесені до складу валових витрат минулих звітних періодів у зв'язку з втратою, знищенням або псуванням документів, встановлених правилами податкового обліку, включаються до складу валових витрат того податкового періоду, в якому підтверджені документально.

Пункт 3.1 статті 3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачає, що об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу на суму валових витрат платника податку і на суму амортизаційних відрахувань.

Таким чином, у зв'язку з втратою рахунків і податкових накладних від 31.12.2001 на придбанні устаткування на загальну суму 62998,95 грн., дублікат яких був виданий тільки в 2 кварталі 2002 , що підтверджується листом від 01.06.2002, витрати на придбання устаткування повинні були бути віднесені до складу валових витрат в 2 кварталі 2002. Віднесення вказаних сум до валових витрат 2 кварталу 2002 підтверджується даними бухгалтерського обліку підприємства. Отже, наявність доказів проведення операції по придбанню товару та відображення її в бухгалтерському обліку, але відсутність відображення в податковому обліку не є підставою для виключення даних про таку операцію при визначенні зобов'язань платника податків.

Таким чином, позивачем в 2 кварталі 2002 не було допущено заниження податкових зобов'язань, оскільки податкових зобов'язання підприємства по податку на прибуток не виникло.

Згідно з  пунктом 7.7.1 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті до бюджету визначається як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів протягом звітного періоду і сумою податкового кредиту.

Слід  зазначити, що відповідач не прийняв до уваги, що позивачем у податковий кредит була віднесена сума у розмірі 10500,00 грн., сплачена у зв'язку з придбанням основних засобів відкритого акціонерного товариства "Харчпром" Нижньогірського заводу продтоварів. Таким чином, відповідачем необгрунтовано донараховані позивачу податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 10500,00 грн. і застосовані штрафні санкції у розмірі 5250,00 грн.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, так як постанова господарського суду постановлена при правильному застосуванні норм  матеріального та процесуального права, а також при повному з'ясуванні обставин, які мають істотне значення для справи.

Керуючись статтями 24, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим  залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2005 року у справі № 2-23/13767-2005 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Н.П. Горошко

Судді                                                                      К.В. Волков

В.М. Плут