ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 8/5-07(16/53-07,8/249-06)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Половко О.М. –довіреність від 01.11.2007 р.

відповідача
Коба О.В. –довіреність від 15.01.2007 р.
Семенюк Ю.С. - директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства “Каррера –Україна”

на постанову
від 06.09.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 8/5-07(16/53-07) (8/249-06) господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Приватного підприємства “Каррера –Україна”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Чемпіонер”

про
стягнення 185000 грн.

В С Т А Н О В И В :

ПП “Каррера –Україна” звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ “Чемпіонер” про стягнення штрафних санкцій у сумі 185 000 грн., посилаючись на приписи статей 549, 550, 551, 629 Цивільного кодексу України, статті 230, 231, 232 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами були укладені договори № 1 від 06.06.2005 р. № 2 від 10.06.2005 р., № 3 від 14.06.2005 р., № 4 від 17.06.2005 р., відповідно до яких ТОВ “Чемпіонер” надав позивачу безвідсоткову позику на суму 370 000 грн.

14.11.2005 р. ТОВ “Чемпіонер” направив позивачу вимогу вих. № 25 про повернення грошових коштів, отриманих за вказаними договорами.

13.11.2006 р. ПП “Каррера –Україна” достроково повернув відповідачу загальну суму запозичених коштів –370000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 116 від 13.03.2006 р.

За умовами спірних договорів, а саме пункту 6.2, кредитор не вправі вимагати повернення позики достроково, а відповідно до пункту 8.3, якщо кредитор вимагає повернення позики достроково, то він зобов'язаний сплатити позичальнику штраф у розмірі 50% від суми позики.

У відзиві на позовну заяву ТОВ “Чемпіонер” проти позову заперечувало, просило у його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог у зв'язку з відсутністю належних доказів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2007 р. (суддя Дубінін І.Ю.) позовні вимоги задоволені, стягнуто з ТОВ “Чемпіонер” на користь ПП “Каррера –Україна” 185 000, 00 грн. штрафу.

Ухвалюючи рішення, посилаючись на приписи статей 509, 525, 526, 549, 551, 611 Цивільного кодексу України та статтю 193 Господарського кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що ТОВ “Чемпіонер” пред'явивши ПП “Каррера –Україна” вимогу про дострокове повернення грошових коштів, переданих за спірними договорами поворотної фінансової допомоги, ТОВ “Чемпіонер” порушив вимоги пункту 6.2 договорів.

За апеляційною скаргою ТОВ “Чемпіонер” Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Кузнецова І.Л., Верхогляд Т.А., Чимбар Л.О.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 06.09.2007 р. скасував його, у позові відмовив.

Мотивуючи постанову суд апеляційної інстанції зазначав, що обставини повернення позики за вимогою ТОВ “Чемпіонер”  в установленому порядку ПП “Каррера –Україна” не доведено.

ПП “Каррера –Україна” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.05.2007 р. скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2007 р. залишити без змін, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги тим, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги факт існування та направлення вимоги про дострокове повернення грошових коштів за спірними договорами з боку відповідача, та не взято до уваги обставини, що встановлені судовими рішеннями у справі № 31/409.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “Чемпіонер” просило постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції між ТОВ “Чемпіонер” (Кредитор) та ПП “Каррера –Україна” (Позичальник) були укладені договори № 1 від 06.06.2005 р. № 2 від 10.06.2005 р., № 3 від 14.06.2005 р., № 4 від 17.06.2005 р., за умовами яких кредитор зобов'язався надати позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник –повернути позику відповідно до 06.10.2008 р., 10.06.2008 р., 14.06.2008 ., 17.06.2008 р.

Загальна сума позики за вказаними договорами складала 370 000,00 грн.

Пунктом 6.2 вказаних договорів сторони передбачили, що кредитор не вправі вимагати повернення позики достроково.

Згідно із пунктом 8.3 спірних договорів якщо кредитор вимагає дострокового повернення позики, то він зобов'язаний сплатити позичальнику штраф у розмірі 50 % від суми позики.

Під час розгляду справи, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що згідно із платіжними дорученнями № 437 та № 438 від 21.06.2005 р., № 475 та № 477 від 22.06.2005 р. грошові кошти за спірними договорами ТОВ “Чемпіонер”  були перераховані, а ПП “Каррера – Україна” отримані у розмірі, обумовленому договорами.

13.03.2006 р. ПП “Каррера –Україна” повернув ТОВ “Чемпіонер” грошові кошти в сумі 370000,00 грн. за спірними договорами, що підтверджується платіжним дорученням № 116.

Статтею 193 Господарського  кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Порушення зобов'язання відповідно статті 611 цього Кодексу тягне правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просив стягнути з відповідача штраф, передбачений пунктом 8.3 договорів.

Штрафом відповідно статті 549 Цивільного кодексу України є неустойка, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, для  вирішення спору по суті судам необхідно було надати правову оцінку спірним правовідносинам, встановити об'єм зобов'язань сторін у  спірних правовідносинах, ступінь їх виконання та наявність чи відсутність підстав для застосування відповідальності, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доводи сторін та приписи діючого законодавства в їх сукупності.

Частина 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які  мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під  час  нового  розгляду  справи  господарському  суду необхідно  врахувати  викладене,  всебічно  і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті,  і  в  залежності  від  встановленого,  правильно  визначити  норми  матеріального  права,  що  підлягають  застосуванню  до  спірних  правовідносин,  та  прийняти  обґрунтоване  і  законне  судове  рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.09.2007 року скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу ПП “Каррера –Україна” задовольнити частково.

Головуючий                                                                                   Т. Дроботова

Судді                                                                                               Н. Волковицька

Л.Рогач