ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.07 р.                                                                               Справа № 17/302

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванова О.В. – довіреність від 26.10.06р.

від відповідача: Медведєв В.М. – довіреність від 20.09.06р.

за позовом: Закритого акціонерного товариства страхової компанії „Східно- Українське страхове товариство” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Мар’їнська харчосмакова

фабрика” м. Мар’їнська

про стягнення 3354, 45грн.

Позивач, Закрите акціонерне товариство страхова компанія „Східно - Українське страхове товариство” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Мар’їнська харчосмакова фабрика” м. Мар’їнська про стягнення фактичних затрат в сумі 3354,45грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на страховий акт № 1074 від 21.07.06р. до договору, договір добровільного страхування наземного транспорту № 07605-01-02 від 19.05.06р., довідку № 272 від 29.06.06р., постанову Мар”їнського районного суду Донецької області від 20.09.06р. у справі № 3196/06, акт виїзду аварійного комісару на місце пригоди від 23.06.06р., кошторис збитків від 10.07.06р., розрахунок суми страхового відшкодування від 13.07.06р., акт огляду автомобілю від 29.06.06р., рахунок № 365 від 27.06.06р., платіжне доручення № 3779 від 21.07.06р., рахунок-фактуру від 11.07.06р. № СФ-0819, платіжне доручення  № 3806 від 21.07.06р., лист від 08.08.06р. № 2257-юо.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечуючи проти позову, вказував на те, що: 1) Мар”їнським районним судом адміністративна справа не розглядалась по причині спливу двохмісячного строку, про що свідчить постанова суду від 20.09.06р.; 2) довідка ОДАІ УМВС в Донецькій області № 272 від 29.06.06р. не є підставою для визначення вини Леснічого В.М.; 3) на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди Леснічий В.М. не знаходився в трудових відносинах з відповідачем, тому відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести на загальних підставах, передбачених вимогами ст. 1187 ЦК України.

Ухвалами суду від 13.12.06р., від 27.12.06р. в порядку ст. 30 ГПК України, було зобов’язано посадову відповідача – працівника Леснічого В.М. з’явитись в судове засідання для надання пояснень у справі. Посадова особа Леснічий В.М. в судове засідання не з’явився, представником відповідача була надана заява, в якій він пояснив, що Леснічий В.М. звернувся з заявою про розірвання трудового договору та звільнення, яка була задоволена адміністрацією відповідача на підставі ст. 38 ч. 1 Кодексу законів про працю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив.

23.06.06р. в м. Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода – зіткнення автомобілю Toyota Lexus, державний реєстраційний номер АН 8884 ВВ, що належить Дашкіну Олегу Вікторовичу під його керуванням, та автомобілю АЗЛК-2335, державний реєстраційний номер 6775 ЯНС, що належить відповідачу, під керуванням Леснічого В.М.

Згідно протоколу АИ № 0529184 від 23.06.06р. про адміністративне правопорушення причиною ДТП є порушення Леснічим В.М. п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Мар”їнського районного суду Донецької області від 20.09.06р. адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності Леснічого В.М. по ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України провадженням припинити у зв’язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви та наказу № 6/к від 22.06.06р. Леснічому В.М. – водію відповідача була надана відпустка без збереження заробітної плати на 23.06.06р.

Колективним договором відповідача на 2006-2008р. передбачено здійснювати виписку автотранспорту робітникам підприємства, пенсіонерам відповідача для власних нужд.

На підставі заяви Леснічого В.М. від 22.06.06р., за погодженням керівництва відповідача, останньому був наданий автомобіль для власних потреб на 23.06.06р. на 4 години для поїздки в м. Донецьк, за користування яким Леснічий В.М. сплатив 80грн., що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру № 169 від 22.06.06р.

Тобто, за своєю правовою природою, між відповідачем та гр. Леснічим В.М. склалися правовідносини щодо найму (оренди) майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації (п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.92р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”).

Таким чином, на вчинення ДТП, відповідач у справі, хоча  і був власником автомобіля (джерела підвищеної небезпеки), але ж цей автомобіль (як встановлено вище) знаходився у правомірному володінні гр. Леснічого В.М. (не під час виконання останнім трудових обов’язків), використання яким і створило підвищену небезпеку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги до відповідача є необґрунтованими, і тому, не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 22, 30, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства страхової компанії „Східно- Українське страхове товариство” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Мар’їнська харчосмакова фабрика” м. Мар’їнська про стягнення фактичних затрат в сумі 3354,45грн.

Повний текст рішення підписаний 29.01.07р.

Рішення набирає законної сили 09.02.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя                                                                         Сковородіна О.М.