СУД
ПОСТАНОВА

04.12.07р.

Справа № А27/478-07

за позовом
Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції, м.
Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

до  Приватного підприємства «ТУТ», м.
Вільногірськ, Дніпропетровська область

Приватного підприємства
«Виробничо-комерційна фірма «Азовтрансстрой», м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості
Суддя    В.О.Татарчук

Секретар
П.М.Сергієнко

Представники сторін:

від позивача Решетнік О.Ю. дов. від
22.08.07р. №12076/10/10-10

від відповідача - 1 Коваль Л.М.
дов. від 02.08.07р.

від
відповідача - 2 не з`явився

Суть спору:

Верхньодніпровська об'єднана
державна податкова інспекція звернулась з позовом до приватного підприємства
«ТУТ»та приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма
«Азовтрансстрой»(далі ПП «ВКФ «Азовтрансстрой») про:

-          стягнення з ПП «ВКФ
«Азовтрансстрой»на користь ПП «ТУТ»суми вартості товару, отриманого згідно з
усною угодою купівлі-продажу від 09.03.05р. у розмірі 7200грн. і такої ж
суми з відповідача-1 на користь державного бюджету;

-          стягнення з ПП «Виробничо-комерційна
фірма «Азовтрансстрой»на користь ПП «ТУТ»суми вартості товару, згідно з усною
угодою купівлі-продажу від 21.04.05р., у розмірі 6892,80грн. і такої ж
суми з відповідача-1 на користь державного бюджету;

-          стягнення з ПП «ВКФ
«Азовтрансстрой»на користь ПП «ТУТ»суми вартості товару, отриманого згідно з
усною угодою купівлі-продажу від 16.05.05р. у розмірі 7187,52грн. і
такої ж суми з відповідача-1 на користь державного бюджету.

Ухвалою господарського суду від
20.11.2007р. на підставі ст.116 КАС України були об'єднані для спільного
розгляду справи №А27/478-07, №А27/479-07 і №А27/480-07.

З урахуванням об'єднання справ
позивач вказує на необхідність:

-          стягнення з ПП «ВКФ
«Азовтрансстрой»на користь ПП «ТУТ»суми вартості товару, отриманого згідно з
усними угодами купівлі-продажу від 16.05.05р., 21.04.05р. і 09.03.05р. у
розмірі 21280,32грн.;

-          стягнення з ПП «ТУТ»на користь
державного бюджету суми вартості товару в розмірі 21280,32грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що:

-          з боку відповідача-2 угоди були
укладені з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, а тому
до таких угод повинні бути застосовані наслідки, передбачені ст.208 ГК України;

-          рішенням господарського суду
Донецької області від 25.12.2001р. по справі №13/458 було скасовано державну
реєстрацію ПП «ВКФ «Азовтрансстрой»

Відповідач-1 заперечує проти позову
з посиланням на те, що:

-          спірні договори відповідають вимогам
чинного законодавства, направлені на створення певних цивільних прав і
обов'язків та не суперечать інтересам держави та суспільства і були виконані
сторонами;

-          недотримання письмової форми угоди
між відповідачами не тягне за собою визнання правочину недійсним;

-
позивачем не надано доказів
щодо припинення юридичної особи відповідача-2;

-          в порушення ч.1 ст.71 КАС України
позивач не надав доказів в обґрунтування вимог;

-          закінчився строк для застосування
наслідків визнання угоди недійсною згідно ст.250 ГК України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 20.11.2007р. замінено відповідача - 2 приватне
підприємство «Азовтрансстрой»належним відповідачем - 2 приватним підприємством
«Виробничо-комерційна фірма «Азовтрансстрой».

Відповідач-2 не надав заперечення
на позов та не забезпечив явку представників в судове засідання. Суд вважає за
можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-2, так як
останній був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 04.12.2007р.
були оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача і відповідача-1, суд -

встановив:

В матеріалах справи містяться:

- накладна №16 від 09.03.05,
податкова накладна №16 від 09.03.05 і квитанція до прибуткового касового ордеру
№27 від 09.03.05 щодо поставки товару ПП «ВКФ «Азовтранстрой»і оплати ПП
«ТУТ»вказаного товару на суму 7200грн.;

- накладна №24/1 від 21.04.05 та
податкова накладна №24/1 від 21.04.05 щодо поставки товару ПП «ВКФ
«Азовтранстрой»на суму 6892,80грн. і квитанції до прибуткових касових ордерів
№34 від 21.04.04 і №36 від 22.04.05 щодо оплати ПП «ТУТ»товару по накладній №24
від 21.04.05 на суму 8000грн. і 51308,80грн. відповідно;

- накладна №32 від 16.05.05,
податкова накладна №32 від 16.05.05 щодо поставки товару ПП «ВКФ
«Азовтранстрой»на суму 7187,52грн. і квитанція до прибуткового касового ордеру
щодо оплати ПП «ТУТ»товару по накладним №32 від 16.05.06 і №37 від 31.05.06 на
суму 9000грн.

Суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Предметом доказування по даній
справі є наявність у відповідача-2 на час укладення вказаних угод мети на
приховування доходів від оподаткування. Матеріали справи дозволяють зробити висновок
про те, що позивачем не доведені обставини наявності в діях ПП «ВКФ
«Азовтрансстрой»мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, як
умову застосування наслідків визнання угод недійсними.

В підтвердження вказаних обставин
позивач посилається виключно на факти встановлені рішенням господарського суду
Донецької області  від 25.12.2001р. по
справі №13/458. При цьому вказаним рішенням було лише скасовано державну
реєстрацію вказаного підприємства ПП «ВКФ «Азовтрансстрой». В наведеному рішенні
відсутні посилання на те, що в період укладення та виконання вказаних угод
(2005р.) відповідач-2 не сплачував податки або не подавав податкову звітність.

В матеріалах справи також відсутні
будь-які докази щодо ухилення ПП «ВКФ «Азовтрансстрой»від сплати податків при
виконанні зазначених угод. Встановлення вказаних обставин є обов'язковим для
висновку про наявність в діях відповідача-2 відповідного умислу. Наведене
зумовлено наступним.

Згідно з п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р. «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» при розгляді справ про визнання угоди недійсною на
підставі ст.49 Цивільного кодексу України (1540-06) судам слід мати на увазі,
що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи
існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на
використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності
з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від
оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або
користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам
суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування,
розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених
з обігу або обмежених у обігу.

Задовольняючи позов у такій справі,
суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав
умисел на досягнення цієї мети.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі питання застосування законодавства про
відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових
платежів»від 08.10.2004 №15 ухилення від сплати податків, зборів, інших
обов'язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів, із їх
обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових
декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом
приховування об'єктів оподаткування, а також шляхом заниження об'єктів
оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації, як
правило, є одночасно і приховуванням об'єктів оподаткування.

За умови відсутності доказів ухилення
від сплати податків неможливо зробити висновок про наявність в діях
відповідача-2 мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства при укладенні
угод.

Підставою для відмови в задоволенні
позову щодо застосування наслідків недійсності угод є наступне.

Частиною 1 статті 208 ГК України
передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41
Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована
виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією
частиною, є конфіскаційними і стягуються за рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є
цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають
визначенню ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Відповідно до ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але  не пізніш як через один рік з дня порушення
цим суб'єктом встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

Враховуючи, що зазначені угоди були
укладені та виконані протягом 2005 року, закінчився строк для застосування
наслідків недійсності угод, як адміністративно-господарських санкцій.

Викладені обставини свідчать про
необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.161-163, 169,
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені
ст. 186 КАС України.

Суддя
В.О.Татарчук

Дата
підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України
-14.12.2007р.