ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"01" лютого 2007 р.

Справа №  15/506/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий
суддя Коваль Ю.М.,

при
секретарі Мілосердовій Н.Ю.,

з участю представника позивача
-Чаричанський П.О., дов.№ 5/9/10-00 від 09.01.2007р.,

відповідач, повідомлений належним
чином, у судове засідання не з”явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом  державної податкової інспекції (ДПІ) у
Центральному районі м.Миколаєва, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 24,

до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі -підприємець ОСОБА_1),
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1,

про стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва пред'явлено позов до підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми штрафних
санкцій за порушення законодавства щодо застосування реєстратора розрахункових
операцій (РРО) та здійснення торгівельної діяльності без наявності торгового
патенту, а саме за порушення пункту 11 ст.3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” (надалі -Закон № 265/95-ВР) та ст.3, ч.1 ст.7 Закону України „Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності” (надалі -Закон №
98/96-ВР).

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи, але належним йому правом не
скористався, у судове засідання повноважний представник не з'явився, відзив по
суті позовної заяви та заперечення проти позову не надав.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону
України від „Про державну податкову службу в Україні” органи державної
податкової служби в межах компетенції та у порядку встановлених законами
України мають право поряд з іншим здійснювати контроль за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), ліцензій на проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) шляхом проведення планових та
позапланових перевірок. Дані повноваження також передбачені ст.15 та ст.16
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Планові перевірки, згідно з п.п.2.6
п.2 наказу ДПА України від 11.10.2005р. №441 „Про затвердження методичних
рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання
та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, проводяться за
окремими планами органами державної податкової служби, при цьому план
формується та затверджується щомісячно.

Позивачем надано План проведення
перевірок на липень 2006р., в якому передбачено проведення перевірки підприємця
ОСОБА_1

24 липня 2006року на підставі
направлень начальника ДПА у Миколаївській області НОМЕР_2 та НОМЕР_3,  оформлених у відповідності з наказом ДПА
України від 11.10.2005р. №441 „Про затвердження методичних рекомендацій щодо
порядку складання плану-графіку перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії
між структурними підрозділами при їх проведенні”, працівниками органу державної
податкової служби проведена перевірка магазину, що розташований АДРЕСА_2, в
якому підприємець ОСОБА_1, здійснював підприємницьку діяльность.

За наслідками перевірки складено
акт НОМЕР_4 (надалі -акт), в якому вказано про порушення пункту 11 ст.3 Закону
№ 265/95-ВР та ст.3, ч.1 ст.7 Закону № 98/96-ВР.

Таким чином, суд вважає проведення
органом державної податкової служби перевірки підприємця ОСОБА_1 правомірним, а
складений за результатами перевірки акт НОМЕР_4, як належний доказ встановлених
перевіркою фактів, оскільки його складено з дотриманням вимог, що
пред'являються до таких актів.

На підставі акту перевірки НОМЕР_4
за виявлені порушення, а саме -не проведення розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій з використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та облік їх кількості; -
здійснення торгівельної діяльності без придбання торгового патенту та порушення
порядку використання торгового патенту, (п.6 ст.17 Закону № 265/95-ВР, абз.3, 4
ч.1 ст.8 Закону № 98/96-ВР) ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва прийняті
рішення НОМЕР_5 та НОМЕР_6 про застосування до підприємця ОСОБА_1 фінансових
санкцій в сумі 85грн. та 2016,67грн. відповідно.

Застосування фінансових санкцій є
обґрунтованим.

Так, згідно Положення про форму та
зміст розрахункового документу, затв.Наказом ДПА України від 01.12.2000р. за №
614, стрічка з РРО „дані по товарам”
підприємця ОСОБА_1 не відповідає встановленим вимогам, отже підтверджує факт
порушення п.11 ст.3 Закону, тобто режиму попереднього програмування
найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Також доказом порушення режиму
попереднього програмування РРО є Постанова Центрального районного суду м.
Миколаєва по справі №3-5-13185/2006 року, якою гр. ОСОБА_2, працююча продавцем
у ПП ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.155-1 ч.1 КпАПУ за фактом порушення режиму попереднього
програмування РРО по найменуванню товару та обліком їх кількості та
накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З цього приводу
слід зазначити, що Постанова Центрального районного суду м. Миколаєва є
преюдиційним фактом, тобто підтверджує факт порушення ПП ОСОБА_1 режиму
попереднього програмування РРО по найменуванню товару та обліком їх кількості
та повторному доказуванню в даній справі не потребує.

Пунктом 6 статті 17 Закону №
265/95-ВР за порушення пункту 11 ст.3 цього Закону передбачено відповідальність
у вигляді фінансової санкції у розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що складає 85грн.

Порушення ст.3 Закону №98/96-ВР
підтверджується наступним.

Згідно виданого підприємцю
торгового патенту НОМЕР_7 його дія закінчилася 31.10.2005р.

Наступний патент підприємцем
ОСОБА_1 отриманий 21.07.2006р. за НОМЕР_8.

Відповідно до абз.4 п.4 ст.3 Закону
№ 98/96-ВР, термін дії торгового патенту на здійснення торговельної діяльності
становить 12 календарних місяців.

Отже, торгівельна діяльність
підприємця ОСОБА_1 за період з 01.11.2005р. по 20.07.2006р. здійснювалась без
придбання торгового патенту, а тому застосування штрафної (фінансової) санкції
за вказане порушення є правомірним.

Стаття 8 Закону № 98/96-ВР, за
порушення ст.3 цього Закону визначає штраф у подвійному розмірі вартості
торгового патенту за повний термін діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності, що складає 1906,67грн.

Загальна сума штрафних (фінансових)
санкцій, що належить сплаті підприємцем ОСОБА_1 складає 1991,67грн. (85грн. +
1906,67грн.) і в цій частині суд визнає вимоги підлягаючими задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення
штрафу в сумі 110грн. за порушення ч.1 ст.7 Закону № 98/96-ВР, а саме порушення
порядку використання торгового патенту, то суд дані вимоги відхиляє у зв'язку з
таким.

Працівниками державної податкової
служби при перевірці встановлено, що у підприємця ОСОБА_1 за період з
01.11.2005р. по 20.07.2006р. патенту взагалі не було, отже й дотриматись вимог
порядку використання торгового патенту не мав можливості.

Тому застосування до підприємця
даної штрафної санкції є безпідставним.

Відповідач рішення про застосування
фінансових санкцій до органу державної податкової служби не оскаржував.
Заборгованість перед бюджетом у добровільному порядку не сплатив, позовні
вимоги та стягувану суму не заперечив.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 159, 161-163 КАС
України, господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути із суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, АДРЕСА_1 на користь державного бюджету України на поточний рахунок №
000 банк УДК в Миколаївській області МФО 826013, штрафні (фінансові)
санкції в сумі 1991,67грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через
господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя

Ю.М. Коваль