ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
11:39
Справа №  6/497/06

м. Миколаїв

23.01.2007 р. 11 год. 39 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

За позовом:            Южноукраїнський міський центр зайнятості, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Комсомольська, 3.

До відповідача:     Відкрите акціонерне товариство “Юженергобуд”, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона.

про:                         стягнення заборгованості зі сплати витрат, пов’язаних з професійним перенавчанням в сумі 673,04 грн.

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Сіренко О.Ю., довіреність № 1790 від 21.12.2006 року.

Від відповідача
Представник не з’явився

ПРЕДМЕТ СПОРУ: Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості зі сплати витрат, пов’язаних з професійним перенавчанням в сумі 673,04 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши представника позивача, розглянувши  матеріали справи суд –

в с т а н о в и в:

Як свідчать матеріали справи, з ВАТ “Юженергобуд” на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України 24.12.2003 року була звільнена гр. Расторгуєва Н.І., 29.11.2004 року –Кравчук Ю.А., які протягом двох років, що передували вивільненню не підвищували своєї кваліфікації і не одержали суміжної професії.

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості зі сплати витрат, пов’язаних з професійним    перенавчанням, в сумі 673,04 грн., у тому числі:

-          447,23 грн. витрат, пов’язаних з професійним перенавчанням;

-   225,81 грн. витрат на виплату матеріальної допомоги в період професійного навчання та проїзду до учбового закладу.

Згідно наказу від 20.01.2005 року гр. Расторгуєву Н.І. було зачислено на індивідуальне навчання за фахом –охоронець на ПП “Сокіл –1” згідно договору № 20 від 10.01.2005 року, укладеного між Миколаївським обласним центром зайнятості та ПП “Сокіл –1” щодо створення необхідних умов для організації професійного навчання безробітних громадян за індивідуальною формою навчання. Згідно фактичного кощторису (а.с. 42) витрати на професійне навчання 1 слухача склали 352,83 грн.

Згідно договору № 15 від 11.02.2005 року, укладеного між позивачем з однієї сторони та гр. Кравчук Ю.А. - з другої, Кравчук Ю.А. направлено на підвищення кваліфікації в Південній академії підвищення кваліфікації кадрів строком на 0,43 міс. (76 год.) відповідно до фактичного кошторису ( а.с. 33) вартість навчання 1 слухача за весь термін склала 94,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на п. 4 ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення”, згідно якого у випадку, коли протягом двох років, які передували звільненню, працівник не мав можливості підвищити свою кваліфікацію чи одержати суміжну професію за попереднім місцем роботи і, якщо при працевлаштуванні йому необхідно підвищити свою кваліфікацію або пройти кваліфікаційну перепідготовку, то витрати на ці заходи проводяться за рахунок підприємств, організації, установи, з яких вивільнено працівника. Відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України “Про зайнятість населення” від 01.03.1991  № 803-XII громадянам у період професійної підготовки і перепідготовки сплачується матеріальна допомога. Виплачена матеріальна допомога в період навчання безробітного входить у витрати, пов’язані з перенавчанням і підлягає відшкодуванню згідно п. 4 ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення” від 01.03.1991  № 803-XII.

Відповідач вартість курсів та суму матеріальної допомоги в добровільному порядку не сплатив, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду.

Господарський суд, встановивши обставини справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ВАТ “Юженергобуд” є страхувальником найманих працівників (застрахованих осіб) на випадок їх безробіття та платником страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного страхування на випадок безробіття, які є джерелом формування його коштів.

Відповідно  до  п. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування  на  випадок  безробіття»від 02.03.2000  № 1533-III джерелами формування коштів Фонду  є  страхові  внески страхувальників –роботодавців, застрахованих осіб, що сплачуються на  умовах  і  в  порядку,  передбачених  цим  Законом  та іншими законодавчими актами. Згідно п. 2  цієї ж  статті  кошти  фонду  використувуються, зокрема, на надання соціальних послуг, пе-редбачених ст. 7 цього Закону, у тому числі і на професійну підготовку або перепідготовку.

Таким  чином,  фінансування   професійної   підготовки,   перепідготовки  та підвищення кваліфікації безробітного, а також виплата матеріальної допомоги в цей період здійснюються за рахунок  коштів  Фонду  загальнообов’язкового державного страхування на випадок безробіття.

Відповідно   до   Прикінцевих   положень  Закону   України  «Про     загальнообов»язкове державне  соціальне страхування  на випадок безробіття»до приведення законодавства України у  відповідність  із  цим  Законом,  закони  та  інші  нормативно-правові  акти   застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Допомога по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період   підготовки,   перпідготовки   або   підвищення   кваліфікації,  призначені   до   набрання чинності  цим  Законом,  виплачуються у  строки    і    розмірах,  визначених   Законом   України «Про зайнятість населення».

Закон України «Про загальнообов»язкове  державне  соціальне  страхування  на  випадок безробіття»набрав чинності 01.01.2001 року.

Перенавчання громадянок Кравчук Ю.А. та Расторгуєвої Н.І. здійснювалось  в 2005 році, тобто після набрання чинності Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування  на  випадок  безробіття» і  тому  фінансування  професійної  підготовки  або пере-підготовки  під   час  безробіття  повинно  здійснюватися  за  рахунок  коштів  Фонду  загально-обов»язкового державного  соцільного  страхування України на випадок безробіття, а не коштів підприємства, з якого вона була звільнена.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

1.          В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко