ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.07 р.                                                                               Справа № 15/313

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом державного  підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

до відповідача відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь

про стягнення 3264 грн. 94 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Ігнатова Н.О. - юрисконсульт

від відповідача Сукач Т.В. – юрисконсульт, Пономарьова І.О. – начальник правового забезпечення перевезень

У судовому засіданні у межах процесуального строку згідно ст. 77 ГПК України з 25.01.07р. по 26.01.07р. було оголошено перерву.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 3264 грн. 94 коп. згідно ст. 119 Статуту залізниць України.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          спірні вагони, навантажені відповідачем у країну-власницю вагонів, були безпідставно затримані позивачем;

-          оскільки у наданих відповідачем відомостях плати за користування вагонами (форми ГУ-46) час користування вагонами не збігається із даними, зазначеними у Пам’ятці про користування вагонами (форми ГУ-45), відповідач підписав відомості плати за користування вагонами із зауваженнями;

-          відповідач не порушив умови договору № 1/28 від 04.08.03р., на який посилається позивач, ані жодного нормативно-правового акту. Отже, не має факту неналежного виконання зобов’язання відповідачем;

-          згідно зі ст. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів можуть бути подані до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців, тобто позивачем пропущений строк позовної давності.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що на протязі березня-листопада 2005 року позивачем на під’їзну колію при станції Маріуполь-Сортувальний, що належить відповідачу, відповідно до договору № 1/28 від 04.08.03р., подавалися вагони належності іноземних залізниць для вивантаження та навантаження.

Відповідно до розділу 2, 3 „Правил користування вагонами і контейнерами” облік часу перебування вагонів на під’їзній колії відповідача здійснювався станцією Маріуполь-Сортувальний за відомостями плати за користування вагонами за період з березня по листопад 2005 року та за відповідний час нарахована плата за користування вагонами в сумі 19094 грн. 68 коп., у т.ч. ПДВ – 3182 грн. 45 коп.

Відомості плати за користування вагонами відповідач підписав з зауваженнями, від оплати частини нарахованої суми у розмірі 3264 грн. 94 коп. відмовився, оскільки вважав, що зазначена сума нарахована залізницею неправомірно.

А тому позивач намагається стягнути з відповідача плату за користування вагонами інших держав за період з березня по листопад 2005 року від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій на підставі частини четвертої ст. 119 Статуту залізниць України.

Відповідачем заявлено про сплив позовної давності, тому суд має розглянути це та надати необхідну правову оцінку.

Відносно вимог позивача щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 3264 грн. 94 коп. згідно ст. 119 Статуту залізниць України слід зазначити наступне:

-          ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі ЦК України поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки;

-          згідно частини другої ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, ГК України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними щодо норм ЦК України, що стосується і положень про позовну давність;

-          частиною першою ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено ГК України;

-          згідно з частиною п’ятою ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк;

-          такої ж тривалості установлено строк в статті 137 Статуту залізниць України для подання позовів залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають зі Статуту залізниць України, а саме шестимісячний строк. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Оскільки позовні вимоги ґрунтуються на стягненні плати за користування вагонами з відповідача на підставі частини четвертої ст. 119 Статуту залізниць України, позовна давність залізниць щодо позовів, які випливають із цього Статуту, відповідно до ст. 137 Статуту залізниць України встановлена протягом 6 місяців.

Таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності на стягнення з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 3264 грн. 94 коп. за період з березня по листопад 2005 року.

А тому у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 3264 грн. 94 коп. згідно ст. 119 Статуту залізниць України слід відмовити.

Відносно клопотання позивача щодо визнання поважними причин пропущення спеціальної позовної давності слід зазначити наступне:

-          поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об’єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторін та пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій;

-          поважними слід визначати тільки такі причини, за яких кредитор проявляв належну дбайливість про захист свого права (порушеного), але не міг своєчасно заявити позов з причин, які від нього не залежали та не знаходилися під його контролем;

-          встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом;

-          відповідно до ст. 39 Закону України „Про судоустрій України” до повноважень Вищого спеціалізованого суду віднесено надання методичної допомоги судам нижчого рівня з метою однакового застосування норм Конституції України та законів у судовій практиці на основі її узагальнення та аналізу судової статистики. Вищий спеціалізований суд дає спеціалізованим судам нижчого рівня рекомендаційні роз'яснення з питань застосування законодавства щодо вирішення справ відповідної судової юрисдикції;

-          таким чином, посилання позивача на те, що питання застосування строків позовної давності не було чітко визначено законодавством та на те, що судами всіх рівнів застосовувалися як загальна, так і спеціальна позовна давність до вимог залізниці про стягнення плати за користування вагонами, не може бути визнано судом поважними причинами пропуску строку позовної давності.

Слід звернути увагу позивача на те, що вартість послуг залізниці за користування вагонами входить до бази оподаткування податком на додану вартість, а плата за користування вагонами є платою за надані залізницею послуги по використанню її майна, а не відповідальністю за неналежне виконання зобов'язання.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Витрати по держмиту та судовому процесу покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49  ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 39 Закону України „Про судоустрій України”, частиною четвертою ст. 119, ст. 137 Статуту залізниць України, ст. 9 ЦК України, ст. 223, частиною п’ятою ст. 315 ГК України, ст. ст. 44, 49, 77, 82, 84, частиною другою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Витрати по держмиту та судовому процесу покладаються на позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення оформленого у відповідності до вимог ст.84 ГПК України: 31.01.07р.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.