СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.12.07                                                                                 Справа № 3/487ад.

Суддя Доманська М..Л.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора м. Луганська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження, м.Київ, в особі Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області, м.Луганськ

до ОКП "Компанія "Луганськвода" в особі Стаханівського департаменту Світлічанського РВУ, м. Луганськ

про стягнення 16 214 грн. 02 коп.

в присутності представників сторін:

від заявника –Подгорна Г.В.,

від позивача - Шоха С.Є. (дов. від 11.10.07  № 12/139-2375),

від відповідача –Осадча О.С. (дов. від 03.05.07 № 45),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь Держбюджету 16214 грн. 02 коп. –підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів.

Ухвалою від 26.07.07 у справі № 3/476ад провадження у справі було зупинено на підставі ч. 2 п.4 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 09.11.07 господарським судом Луганської області провадження у справі № 3/487ад поновлене .

В засіданні суду оголошувались перерви з 04.12.07 до 13.12.07 та з 13.12.07 до 17.12.07.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відзивом на позовну заяву від 24.07.07 № 20/135, зданим до суду 26.07.07, доповненням до відзиву від 03.12.07 № 20/197, зданим до суду 04.12.07, поясненям від 14.12.07 № 20/205, зданим до суду 17.12.07, відповідач у справі проти позову заперечує з наступних підстав:

-          актом перевірки не встановлено недодержання технологічної дисципліни

в розумінні Постанови № 699;

-          залежно від результатів виконання припису обсяги нераціонального

використання ПЕР коригуються таким чином: у разі виконання робіт - обсяги неефективного використання анулюються;

-          згідно з актом № 18-12/102 перевірки виконання припису від 24.04.07 №

18-12/067 станом на 07.06.07 повинні бути виконані 4 заходи, які було фактично виконано; але обсяги неефективного використання не анульовані позивачем;

-          відповідний акт перевірки, припис та постанову від 24.04.07 було

отримано лише 28.04.07 в порушення п.15 Порядку;

-          позивачем не дотримано строків щодо винесення постанови про

стягнення підвищеної плати, оскільки було надано строк для усунення недоліків, які було виконано;

-               вода не є паливно-енергетичним ресурсом;

-          в постанові від 24.04.07 № 18-12/067-1 застосовується підвищена плата

до ОКП "Компанія "Луганськвода" в особі Стаханівського департаменту Світлічанського РВУ за перевищення втрат води при її транспортуванні Станично-Луганським департаментом Південного РВУ ОКП "Компанія "Луганськвода" .

Позивач та заявник наполягають на задоволенні позовних вимог.

Сторони  не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та заявника, суд прийшов  до наступного.

Згідно ст. 9 Закону України “Про енергозбереження”від 01.07.94  № 74/94 ( далі –Закон № 74/94) управління у сфері енергозбереження… здійснення функцій контролю, прогнозування, інформування та іншої виконавчо-розпорядчої діяльності здійснює Кабінет Міністрів України та уповноважений їм орган.

Державна інспекція з енергозбереження є органом державного управління у цієї сфері, що закріплено у п. 1 Положення про Державну інспекцію по енергозбереженню, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.00 № 1039.

Відповідно до п.п е, є ст. 11 Закону № 74/94 економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають, зокрема , введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами, застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

Пунктом а ч.1 ст. 17 Закону № 74/94 передбачені економічні санкції, що накладаються на юридичних та фізичних осіб за марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів.

Відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні у, зокрема, безгосподарному використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів (п. є ч. 2 ст. 27 Закону).

Відповідно до абз. 2 р. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93 “Про заходи щодо ефективного використання газу на інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві” зі змінами та доповненнями, визначено, якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження.

Як вбачається з матеріалів справи, територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області проведено комплексну перевірку використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємстві відповідача –Стаханівського департаменту Світлічанського РВУ ОКП "Компанія "Луганськвода", за результатами якої складено акт від 24.04.07 № 18-12/067, зі змісту якого вбачається, що з боку перевіряємого підприємства мають місце факти неефективного використання електроенергії,  факти її неефективного використання характеризуються перевищенням фактичних втрат води над нормативними при її транспортуванні, що призвело до неефективного використання електроенергії в кількості  26109,54 кВтг/рік на суму 8107 грн. 01 коп.(а.с.8зв.).

На підставі акту винесено постанову від 24.04.07 № 18-12/067-1  про застосування підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів, якою до відповідача застосовано подвійну плату за перевитрати у розмірі 16214 грн. 02 коп., яку заявник просить суд стягнути з відповідача на користь держбюджету.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві та доповненні до відзиву.

Оцінивши доводи сторін та заявника у їх сукупності,  суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.00 №1039 ( далі -  Положення) встановлено, що Інспекція в своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, цим Положенням та наказами Держкоменергозбереження.

Правовідносини сторін регулюються нормами Закону України «Про енергозбереження»№74/94 , Порядком проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого Наказом Державного комітету України з енергозбереження 25.09.00 за №653/4874, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.93 № 699 „Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві” з додатком.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.00 №1071 „Про деякі заходи щодо раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів” Державним комітетом України з енергозбереження виданий наказ від 04.08.00 №64, яким затверджено Порядок проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання. ( далі –Порядок).

Пунктом 8 Порядку передбачено, що за результатами перевірки визначаються обсяги нераціонального використання енергоресурсів, до яких належать: прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, спричинені безгосподарною діяльністю працівників; марнотратне споживання - паливно-енергетичних ресурсів, викликане їх перевитратами внаслідок недотримання вимог до діючих технологій та обладнання, систем енерго - та теплопостачання; споживання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою державних стандартів, а до введення їх у дію - міжгалузевими, галузевими, регіональними та загальнозаводськими нормами питомих витрат енергоресурсів.

Обсяги марнотратного споживання і прямих витрат паливно-енергетичних ресурсів  визначаються у перерахунку на річне споживання або на період від виникнення до виявлення порушення.

За результатами перевірки інспектор складає акт. У разі виявлення порушень з питань енергозбереження складається припис, який обов'язковий для виконання підприємством (ст. 12 Порядку).

Відповідно до п.14 Порядку встановлено, що залежно від результатів виконання припису обсяги нераціонального використання паливно-енергетичних ресурсів коригується:           у разі невиконання робіт до встановленого обсягу додаються прямі витрати, що виникли у термін, встановлений для виконання робіт;

- у разі часткового виконання робіт цей обсяг визначається як перевитрати, до яких додаються прямі втрати енергоресурсів, зумовлені невиконанням частини робіт;

- у разі виконання робіт –обсяги неефективного використання анулюються.

Пунктом 15 Порядку визначено, що рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається на підставі акту перевірки підприємства і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати.

Як зазначалось вище, 24.04.07 позивачем проведено комплексну перевірку використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємстві відповідача, за результатами якої складено акт № 18-12/067, зі змісту якого вбачається, що з боку перевіряємого підприємства мають місце факти неефективного використання електроенергії,  факти її неефективного використання характеризуються перевищенням фактичних втрат води над нормативними при її транспортуванні, що призвело до неефективного використання електроенергії в кількості  26109,54 кВтг/рік на суму 8107 грн. 01 коп.

Відповідно до п.12 Порядку позивач склав обов’язковий для виконання відповідачем припис від 24.04.07 до вказаного акту від 24.04.07 № 18-12/067, який складається з комплексу робіт, необхідних до виконання для усунення підстав втрати води над нормативними при її транспортуванні, що призвело до неефективного використання електроенергії.

Даним приписом відповідач повинний виконати перелічені в приписі роботи у травні 2007 року (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.06.07 провів перевірку виконання підприємством відповідача вищевказаного припису, про що складено акт від 07.06.07 №18-12/102 (а.с.26).

За даними цього акту від 07.06.07 відповідачем виконані 4 заходи та невиконаних пунктів припису немає, що відповідно до умов п.14 Порядку є підставою щодо анулювання обсягів неефективного використання за актом № 18-12/067. Представник позивача підтвердив факт складення даного акту та виконання відповідачем вимог вказаного припису.

При цьому , позивачем винесено постанову від 24.04.07 № 18-12/067-1  про застосування підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів, якою до відповідача застосовано подвійну плату за перевитрати у розмірі 16214 грн. 02 коп., що суперечить п.14 і п.15 Порядку, оскільки дана постанова згідно пунктів 12, 13, 14 і 15 Порядку приймається за актом перевірки виконання припису.

З огляду на наведене, суд вважає що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми перевитрат за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів   задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду підстав для визначення даного факту, з врахуванням складеного акту виконання припису від 07.06.07 №18-12/102.

Питання щодо судових витрат (зі сплати судового збору) не вирішується, оскільки заявник звільнений від їх сплати.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 150, 158 , 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд , –

п о с т а н о в и в:

У задоволені позову відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 21.12.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                         М.Л. Доманська