ПОСТАНОВА

"17" грудня 2007 р.
Справа № 7а/210-4296

14:30

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання Лисому Я.І.

Розглянув справу:

за позовом Дочірнього підприємства "Капро-Тернопіль" товариства з обмеженою відповідальністю "Комплект",  вул. Живова, 23, м.Тернопіль,46008

до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м.Тернопіль,46000

За участю представників сторін:

позивача:            Присько Н.С. - головний бухгалтер , наказ №2 від 01.07.2000р.;

Грицаєв П.М. - довіреність №2 від 30.04.2007р.;

відповідача:  Вербицька Н. В. - довіреність №70196/7/10-015 від 26.10.07р.;

Глєбов В.Є. - довіреність №75739/7/10-015 від 20.11.2007р.

Суть справи:

Дочірнє підприємство "Капро-Тернопіль" товариства з обмеженою відповідальністю "Комплект" звернулося з позовом про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 28.04.2007р. № /031366 прийнятого Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією.

Ухвалою суду від 30.10.2007р. призначено  справу № 7а/210-4296 до судового розгляду.

Представникам сторін в розпочатому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В судовому засіданні з 27.11.2007р. по 17.12.2007р. , на підставі ст.150 КАС України, оголошено перерву , для надання сторонам можливості подати додаткові докази в обгрунтування заявлених вимог та заперечень.

Відповідач повідомив суд про участь у розгляді справи ревізора - інспектора, який здійснював перевірку - Глєбова Василя Євгеновича, пояснення якого можуть мати суттєве значення при вирішенні даного спору.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт документальної перевірки. Просить в позові відмовити.

.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція, керуючись Указом Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” (далі Указ Президента)та „Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 72 від 19.02.2001 року (далі Положення про ведення касових операцій),  прийняла 28.04.2007р. рішення №  /031366, згідно якого Дочірньому підприємству "Капро-Тернопіль"  нараховано 31373,75грн. штрафних санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки .

Як стверджує інспекція, підставою для застосування санкцій згідно акту виїзної планової документальної перевірки від 20.04.2007 року № 3751/23-02/30836910,  проведеної на предмет дотримання підприємством період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року вимог податкового, валютного та іншого законодавства , стало порушення пп. 12 п. 2. Положення про ведення касових операцій, а саме в період з 01.12.2004 р. по 08.12.2004р.  готівкова виручка в сумі 31373,75 грн. витрачена на виплату заробітної плати  при наявності в цей період (20.11.- 08.12.2004р.)податкового боргу по збору за забруднення навколишнього природного середовища та ПДВ , за що застосовані санкції передбачені абз. 4 п. 1. Указу Президента.

Позивач не погоджується з доводами інспекції і просить суд врахувати, що борг в сумі 32,47 грн. по ПДВ та 4,49 грн. по збору в період виплати заробітної плати , виник в результаті помилки бухгалтера при проведені перерахунків , просить суд врахувати, що Положення на яке посилається відповідач втратило  чинність на підставі постанови НБ України від 15.12.2004р. № 637 , яким затверджено „Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” і в якому не міститься обмежень підприємства щодо виплати заробітної плати при наявності податкового боргу, так як згідно Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати" від 21.10.2004р. виплата заробітної плати проводиться в першочерговому порядку і не ставиться в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним в процесі розгляду справи  представниками сторін доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до п. 11. ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку, передбаченому законом;

- контроль за дотриманням вимог Положення про ведення касових операцій (п.7.1 Положення про ведення касових операцій в редакції постанови № 637  ) віднесено до державних податкових органів, що здійснюється шляхом проведення перевірок (ст.2. Указу Президента);

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм законодавства з регулювання обігу готівки, органи державної податкової служби застосовують штрафні санкції передбачені Указом Президента в порядку передбаченому „Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби”, затвердженої наказом ДПА України № 110 від 17.03.2001 р. шляхом прийняття рішень відповідно до "Порядку направлення органами державної податкової служби України  податкових повідомлень платникам та рішень  про застосування штрафних (фінансових) санкцій" затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253, на підставі матеріалів перевірок, результати яких оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 р.№ 327.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення пп.12.п.2 Положення про ведення касових операцій ( в редакції постанови НБУ № 72) , відповідно до якого підприємства, що мають податковий борг , здійснюють виплати, що пов'язані з оплатою праці (крім виплат через екстрені (невідкладні) обставини), виключно за рахунок коштів, одержаних з установ банків, є акт  перевірки.

Актом перевірки, даними облікової картки платника податку, які велися інспекцією на підставі „Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов’язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів” затвердженої наказом ДПА  України від 02.04.1999р. № 174  (втратила чинність на підставі наказу ДПА № 276 від 18.07.2005р. яким затверджено  „Інструкцію про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України”) підтверджено, що:

-  підприємством згідно декларації  від 17.11.2004р. № 695597  задекларовано податкове зобов'язання по ПДВ в сумі 16087 грн. з терміном сплати до 30.11.2004р.(п.5.3.1 п. 5.3 ст. 5 та пп. 4.1.4 п.4.1  ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", далі Закон 2181), при цьому на протязі місяця у платника рахується переплата по даному податку, а станом на 29.11.2004р. сума сплаченого податку становить 16060,53 грн., в результаті чого на 30.11.2004р. недоїмка складає 26,47 грн. та нараховано 6 грн. санкцій;

-  по розрахунку  № 675810 від 08.10.2004р. платником визначено зобов'язання  по збору в сумі 5,04 грн. з терміном сплати до 19.11.2004р.( пп.7.3 п.7 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища) , за даними картки у платника значиться на початок місяця переплата 0,55 грн., у зв'язку з чим недоїмка станом на 19.11.2004р.складає 4,49 грн..

Отже, станом на 30.11.2004р. та 19.11.2004р. закінчився строк сплати податку та збору, як  податкового зобов'язання, у зв'язку з чим з даних дат, згідно норм  Закону 2181 передбачено, що :

1) несплачена платником в установлені терміни узгоджена сума податкового зобов'язання, визнається сумою податкового боргу ( підпункту 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону України);

2) виникає право податкової застави (ст. 8 Закону 2181);

3) податковий орган надсилає такому платнику дві податкові вимоги в порядку передбаченому підпунктами 6.2.1-6.2.5 п.6.2 ст. 6 Закону 2181 та " Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків" , які повинні містити повідомлення про виникнення права податкової застави на активи платника податків та вважаються надісланою ( врученою) юридичній особі , якщо її передано посадовій особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

Податкова вимога №1 від 06.12.2004р. отримана позивачем 09.12.2004р. і платіжними дорученнями №1085 від 09.12.2004р. перераховано 40 грн. ПДВ та №1086 від 09.12.2004р. перераховано 6 грн. збору.

Разом з тим, приймаючи рішення податкова інспекція не врахувала наступного:

-          заходи передбачені п.8.1. ст. 8 Закону 2181, щодо податкової застави, застосовуються з метою захисту інтересів  бюджетних споживачів;

-           заходи передбачені пп.12.п.2 Положення про касові операції застосовувалися  з метою забезпечення системи прав і гарантій громадян України, які потребують соціального захисту , передбачені ст. 46 Конституції України, який включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються  також шляхом сплати страхових внесків (зборів) суб'єктами господарювання (роботодавцями) при одержані в установах банків коштів на оплату праці, а при проведені оплати з готівкової виручки, платники зобов'язані не пізніше наступного дня після виплати подати до установи банку платіжне доручення про перерахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного страхування . Податковий борг позивача складав 36,96 грн., несплата якого не могла порушити гарантії  громадян , так як дана сума є несорозмірною з поняттям "соціального захисту громадян" і акт перевірки не містить даних щодо не перерахування позивачем сум внесків з виплаченої заробітної плати на користь фондів.

-          ст. 15 Закону України "Про оплату праці", ст. 97 Кодексу законів про працю України, з метою захисту  права працівника підприємства, установи, організації на одержання заробітної плати, гарантованого  ст.43 Конституції України, з 09.11.2004р. ( з моменту опублікування Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати" від 21.10.2004р., далі Закон України) забезпечено першочергову виплату заробітної плати, всі інші платежі підприємство здійснює після виконання даного зобов'язання. Тобто, даним законом скасовано обмеження щодо виплати підприємством заробітної плати після сплати обов'язкових платежів, яке було передбачено ст.15 Закону України "Про оплату праці" і  діяло до 09.11.2004р., до набрання чинності Закону України .

Приймаючи до уваги, що :

-          відповідно до ч.2 ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння,  які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення;

-          матеріалами справи доведено,  що позивач виплативши заробітну плату не порушив порядок її виплати передбачений законом;

- відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України, закони та інші нормативно - правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону;

- пп.12.п.2 Положення про касові операції ,в частині обмежень порядку виплати заробітної плати з готівки при наявності податкового боргу, суперечив нормам Закону України, а тому з 09.11.2004р. дана норма  не діяла , підтвердженням чого є постанова НБУ від 15.12.2004р. № 637 , якою визнано таким, що втратило чинність Положення в редакції постанови НБУ №72 та затверджено „Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” норми якого приведені у відповідність із Законом України;

- відповідальність передбачена Указом  Президента з метою  підвищення контролю за  додержанням суб'єктами господарювання норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України та виконання ними зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами, оскільки норма пп.12.п.2 Положення про касові операції, якою встановлено порядок витрачання готівки на оплату заробітної плати при наявності податкової заборгованості  не діяла в грудні 2004р., а тому суд відхиляє доводи відповідача щодо правомірності прийнятого рішення, як такі, що не відповідають закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /031366 прийнятого Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією 28.04.2007р., яким  Дочірньому підприємству "Капро-Тернопіль" товариства з обмеженою відповідальністю "Комплект" нараховано 31373,75грн. штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки , з моменту його прийняття.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (18.01.2008р.) до  Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя