СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.07                                                                                 Справа № 10/550.

Суддя Т.М.Мінська,  розглянувши матеріали  справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - Україна", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог", м. Лутугіне

про стягнення  5160 грн. 52 коп.

Представники  сторін:

від позивача – не прибув  (надіслано  клопотання  про розгляд справи  без участі  предстаника позивача)

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми боргу за договором № 11 від 04.05.2006р. з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 5160 грн. 52 коп.

Відповідач   відзив  на  позовну  заяву  не  надав.  На підставі  ст. 75 ГПК України  суд  вирішує   спір  на  наявними  у  справі  документами.

Дослідивши  матеріали  справи,  додатково  надані  документи,  суд

в с т а н о в и в:

Згідно з  договором   № 11  від 04.05.2006. ТОВ "Мікролайф _ Україна"  - Продавець (позивач у справі)   зобов’язався  передати у  власність  ТОВ  «Пролог» - Покупця   (відповідача  у справі)  предмети  медичного призначення,  а  відповідач  -  прийняти та  своєчасно  оплатити  товар.

Згідно п. 5.4. Договору  Покупець  сплачує  100 %  вартості  кожної партії товару  до моменту її  передачі  на  підставі  виставленого рахунку.  Остаточний  розрахунок   - на протязі  30 календарних днів  з  моменту  отримання  товару.

Позивач  поставлено  товар  на  адресу  відповідача  на  загальну  суму  2765 грн. 70 коп.  за  накладними  від  19.05.2006.,  08.06.2006.,  20.06.2006.,  26.06.2006., 29.06.2006.,  12.07.2006.   Відповідачем повернуто товар  на  суму  491 грн.,  а  також  оплачено 860 грн.    Згідно п. 5.4. Договору  заборгованість в сумі  1414 грн. 70 коп.  виникла  з  14.08.2006.   Прострочення  з    14.08.2006.   до  15.10.2007.  становить  428 днів.

Наявність  заборгованості  в сумі  1414 грн. 70 коп.  також  визнана  відповідачем   шляхом підписання  акту  звірення,  та  визнана  відповіддю на претензію.

Згідно  до п 6.4. Договору   розмір  процентів  за  користування  чужими  грошовими  коштами  даним  договором  встановлюється  на  рівні   30  %  річних.

Відповідно  до  цього пункту  нараховано  30 % річних  за  прострочення  428  днів  в  загальній  сумі   497 грн. 66 коп.

Відповідно  до п 6.5. Договору  якщо заборгованість триває  більше 2 –х місяців,  Покупець  сплачує  Продавцю  пеню в  розмірі 0,5 % від  суми заборгованості  за кожен день прострочення.

Відповідно  до  цього пункту  нараховано  пеню  за  прострочення  428  днів  в  загальній  сумі   3027 грн. 46 коп.

Також позивачем  нараховані   інфляційні  збитки   в сумі  220 грн. 70 коп.  за  весь  період  з  прострочення.

Відповідач  не  надав  відзив  на спростування  вищевказаних  обставин,  також  не  заявив  про  застосування  скорочених  строків  позовної давності.

Оцінивши  всі обставини справи,  суд  вважає,  позовні  вимоги  такими,  що  підлягають задоволенню  частково  з  огляду  на  наступне:

Згідно ст.  526 ЦК України зобов’язання  має виконуватись належним чином  відповідно до умов договору.  Згідно ст. 627  ЦК України  сторони вільні  в укладенні договору.  П.  3 ст.  692 ЦК України  передбачено,  що  в  разі  прострочення  оплати  товару  продавець  має  право  вимагати  оплати  товару  та  сплати  процентів  за  користування  чужими грошовими  коштами.  А  ст. 536  ЦК України  визначено,  що розмір  таких  процентів  за  користування  чужими  грошовими  коштами  встановлюється  договором,  законом  або  іншим актом  цивільного  законодавства.  Відповідно  до  вищевказаних  норм  сторони  встановили розмір  процентів   за  користування  чужими  грошовими  коштами   саме  Договором  в  розмірі  30 %  річних.

Виконання  зобов’язання   згідно ст.  546  ЦК України  може  забезпечуватися  неустойкою,  яка  існує  у  вигляді  штрафу  та  пені.

Факт  порушення  відповідачем  умов  договору  підтверджено  матеріалами  справи.

За таких  обставин  суд  визнає  обґрунтованими  і  такими,  що підлягають задоволенню  в  частині  стягнення  заборгованості   в  сумі   1414 грн. 70 коп.,   інфляційних   збитків     в сумі  220 грн. 70 коп.,   процентів  за  користування  чужими  грошовими  коштами  в  сумі   497 грн. 66 коп.

Щодо  нарахування   пені  за  прострочення  оплати  на   428  днів,  то  відповідно  до  ст. 232  п.6  ГК України   нарахування  штрафних санкцій  за  прострочення  виконання  зобов’язання,   якщо інше не встановлено  законом або договором,  припиняється  через 6 місяців  від  дня,  коли зобов’язання  мало  бути виконано.  Таким чином,  нарахування  пені  0,5 %  від  суми заборгованості  за кожен день прострочення  припиняється  через  6 місяців  від  14.08.2006.,  тобто  -  13.02.2007.,  що  становить  184 дня.  Пеня  може  бути  нарахована  лише  в такому  розмірі  -  1414 грн. 70 коп.  х 0,5 % х 184 дня = 1301 грн. 52 коп.

З огляду на  вищевказане,  позовні  вимоги підлягають задоволенню частково  в  сумі   3434 грн.  58 коп.  В решті  вимог слід відмовити.

Згідно  ст.  49   ГПК  України  судові  витрати  стягуються  з  відповідача пропорційно розміру  задоволених позовних вимог.

На  підставі  викладеного   і,  керуючись  ст. ст.  44, 49, 75, 82, 84, 85   ГПК  України,   суд

в и р і ш и в:

1.   Позов задовольнити частково.

2.  Стягнути з  Товариства  з обмеженою відповідальністю  «Пролог»,  м. Лутугіне,  Луганської області,  вул. Леніна,  89,   ідентифікаційний код  21773157   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю   «Мікролайф - Україна»,  м. Дніпропетровськ,  вул. Мандриківська,  161/26,   ідентифікаційний код  31384594    заборгованість за товар   в  сумі   1414 грн. 70 коп.,   інфляційні   збитки   в сумі  220 грн. 70 коп.,   відсотки   за  користування  чужими  грошовими  коштами  в  сумі   497 грн. 66 коп.,   пеню в сумі  1301 грн. 52 коп.,  витрати  по   сплаті  держмита  в  сумі  67 грн. 89 коп. ;  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі  78 грн. 52 коп.

3. Видати наказ  після  набрання  рішенням  законної  сили.

4.          В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                      Т.М.Мінська