ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  07/1121а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2007 р.

10год., м. Черкаси

За адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства „Водоканал”

до державної податкової інспекції у м. Ватутіне

про скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Долженкова І.М.

Представники сторін:

від позивача: Мельник А.Ю. за довіреністю 21.03.2007р.;

від відповідача: Тращенко В.М. за довіреністю від 25.01.2007р.

Заявлено адміністративний позов про скасування податкових повідомлень - рішень відповідача:

від 04.07.2006р. №/0 (форма „Ш”), за яким до позивача був застосований передбачений пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –Закон №2181-ІІІ) штраф у сумі 130594грн. 32коп. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість;

від 14.09.2006р. №/1 (форма „Р”), за яким до позивача був застосований передбачений пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штраф у сумі 130594грн. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість;

від 06.11.2006р. №/2 (форма „Ш”), за яким до позивача був застосований передбачений пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штраф у сумі 112068грн. 94коп. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість;

від 15.01.2007р. №/3 (форма „Ш”), за яким до позивача був застосований передбачений пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штраф у сумі 106686грн. 85коп. за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

В обґрунтування позову позивач вказав на невідповідність спірних податкових повідомлень-рішень та акту перевірки, на підставі якого вони були прийняті, вимогам Закону України від 04.12.1990р. №509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні” (далі –Закон №509-ХІІ), Закону №2181-ІІІ, Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.08.2005р. №327 (із змінами та доповненнями), Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001р. №253 (із змінами і доповненнями), та Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001р. №110 (із змінами та доповненнями).

Зокрема, позивач вказав на таке:

направлення на перевірку від 02.06.2006р. №266 за змістом не відповідає вимогам ст. 11-2 Закону №509-ХІІ, оскільки у ньому не вказана підстава для проведення перевірки і дата її закінчення;

вказані у направленні на перевірку від 02.06.2006р. №266 вид перевірки і дата початку її проведення не відповідають виду перевірки і даті початку її проведення, вказаним у а у акті перевірки від 30.06.2006р. №584/23-017/24359125;

відповідач не надсилав позивачу письмове повідомлення про проведення виїзної планової документальної перевірки за 10 днів до її початку;

відповідач порушив трьохденний строк розгляду заперечень позивача до акту перевірки і встановлений строк для проведення перевірки;

три перші спірні повідомлення-рішення не відповідають встановленій на час їх прийняття формі, зокрема, у них не вказана або вказана неправильна норма законодавчого акта, яка була порушена позивачем, у податковому повідомленні-рішенні від 04.07.2006р. №/0 не вказаний акт перевірки, на підставі якого це податкове повідомлення-рішення було прийняте, номер повторного податкового повідомлення-рішення від 14.09.2006р. №/1 не відповідає номеру попереднього податкового повідомлення-рішення, у податковому повідомленні-рішенні від 06.11.2006р. №/2 вказано не існуючий акт перевірки від 06.11.2006р. №584/23-017;

у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій:

- не визначений базовий податковий (звітний) період, за який подавалися податкові декларації;

-є посилання на податкові декларації з одним і тим самим номером та з різними сумами зобов’язань;

- не визначений останній день граничного строку сплати суми податкового зобов’язання;

- не визначена сума зобов’язань, яка підлягає сплаті до бюджету відповідно до податкових декларацій;

- кількість днів затримки у сплаті податкового боргу не обґрунтована відповідними датами нарахування штрафних (фінансових) санкцій;

Крім того, позивач вважає, що нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій на розстрочені за договором розстрочення суми податкового боргу з податку на додану вартість суперечить узагальнюючому роз’ясненню, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 07.10.2005р. №434.

У засіданні суду представник позивача позов підтримав з викладених вище підстав.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому, що перевірка позивача проводилася на виконання постанови слідчого Звенигородської міжрайонної прокуратури від 30.05.2006р. і це була виїзна позапланова документальна перевірка, про що зазначено у вступній частині акту перевірки.

На думку відповідача у зв’язку з прийняттям ним спірного податкового повідомлення-рішення від 15.01.2007р. №/3 інші спірні податкові повідомлення рішення від 04.07.2006р. №/0, від 14.09.2006р. №/1 і від 06.11.2006р. №/2 в силу вимог законодавства втратили чинність, тому немає підстав для їх скасування судом.

Розрахунок застосованих до позивача штрафних (фінансових) санкцій за твердженням відповідача формувався автоматично комп’ютерною системою „Аудит”, а базовий податковий період як і граничні строки сплати податкових зобов’язань встановлені законодавством.

Відповідач також зазначив, що при обчисленні строку проведення перевірки позивачем не були враховані вихідні дні - 10, 11, 17, 18, 24, 26 червня 2006р., а також те, що перевірка проводилася на виконання постанови слідчого прокуратури, якому ст. 120 Кримінально-процесуального кодексу України надає право вчиняти слідчі дії протягом двох місяців, а в окремих випадках цей строк може бути продовжений до шести місяців.

Крім того, відповідач вважає, що акт перевірки містить достатні відомості щодо змісту та обставин вчинення правопорушень позивача, які останнім не заперечуються, тому його доводи щодо окремих недоліків в оформленні акту перевірки та спірних податкових повідомлень-рішень не можуть бути достатньою підставою для їх скасування.

У засіданні суду представник відповідача підтримав заперечення проти позову.

З 22.03.2007р. по 03.04.2007р. у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

12 серпня 1996р. позивач був зареєстрований виконавчим комітетом Ватутінської міської ради як юридична особа.

19 вересня 1996р. позивач став на податковий облік як платник податків.

18 вересня 1997р. позивач був зареєстрований відповідачем як платник податку на додану вартість.

30 травня 2006р. старшим слідчим Звенигородської міжрайонної прокуратури Коваленком С.М. була прийнята постанова у кримінальній справі № про призначення позапланової документальної перевірки Ватутінського комунального виробничого підприємства „Водоканал” з питань дотримання останнім вимог податкового законодавства стосовно сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2003р. по 10.05.2006р. Проведення цієї перевірки було доручено інспекторам - ревізорам відділу податкової міліції Звенигородської об’єднаної державної податкової інспекції.

2 червня 2006р. начальником Звенигородської об’єднаної державної податкової інспекції було видане направлення №266 старшим державним податковим ревізорам Бондаруку В.А і Пекановій Л.К. на проведення з 05.06.2006р. виїзної позапланової документальної перевірки Ватутінського комунального виробничого підприємства „Водоканал” з питань дотримання ним вимог податкового та валютного законодавства з підстав, передбачених частиною 13 ст. 11-1 Закону №509-ХІІ.

Доказів вручення позивачу під розписку наказу про проведення позапланової перевірки відповідач суду не надав.

На підставі названого вище направлення старші державні податкові ревізори Звенигородської об’єднаної державної податкової інспекції Бондарук В.А і Пеканова Л.К. провели перевірку позивача з питань дотримання ним вимог податкового, валютного і іншого законодавства за період з 01.01.2004р. по 10.05.2006р., за результатами якої був складений акт від 30.06.2006р. №584/23-017/243591251 (далі - акт перевірки).

На початку акту перевірки зазначено, що останній складено за результатами виїзної планової документальної перевірки. Разом з тим, дальше по тексту акта перевірки ця перевірка названа як виїзна позапланова документальна. Перевірка проводилася з 07.06.2006р. по 27.06.2006р.

Перевіркою були встановлені порушення позивачем передбачених пп. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону №2181-ІІІ граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобовязань з податку на додану вартість та нараховані штрафні санкції за ці порушення, передбачені пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ на загальну суму 130594грн. 32коп.

У приведеному в акті перевірки розрахунку суми штрафних санкцій зазначені відомості про документи, згідно з якими були нараховані відповідні суми податкового зобов’язання, дату настання строку платежу, дату фактичної сплати, фактично сплачені суми, кількість прострочених днів, розмір штрафу і суму штрафу.

З 1 липня 2006р. відповідно до наказу державної податкової адміністрації в Черкаській області від 11.03.2006р. №37 Звенигородська об’єднана державна податкова інспекція була припинена як юридична особа, її правонаступником на території м. Ватутіне стала державна податкова інспекція у м. Ватутіне –відповідач у цій справі.

3 липня 2006р. відповідач один примірник акту перевірки вручив позивачу для ознайомлення.

4 липня 2006р. відповідач прийняв перше спірне податкове повідомлення-рішення №/0 (форма „Ш”), за яким, не вказуючи на акт перевірки, а посилаючись лише на пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ, вирішив застосувати до позивача штраф у сумі 130594грн. 32коп. за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість

6 липня 2006р. позивач подав відповідачу письмові заперечення до акту перевірки, на які відповідач листом від 14.07.2006р. №120/23-032 повідомив позивача, що перевірка проводилася на виконання постанови слідчого Звенигородської прокуратури від 30.06.2006р. у кримінальній справі № відповідно до абзацу 13 ст. 11-1 Закону №509-ХІІ і що відповідь на заперечення до акту перевірки буде надана пізніше у встановлений законодавством термін. Фактично ж така відповідь не була дана позивачу.

Позивач оскаржив у адміністративному порядку спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0, подавши в установлений строк відповідачу скаргу від 20.07.2006р. №443.

Рішенням відповідача від 08.08.2006р. №363/1/25-005 термін розгляду скарги позивача від 20.07.2006р. №443 був продовжений до 15.09.2006р.

Рішенням від 07.09.2006р. №694/1/25-005 відповідач скаргу позивача від 20.07.2006р. №443 на податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0 залишив без задоволення, а оскаржене податкове повідомлення-рішення –без змін.

14 вересня 2006р. відповідач прийняв друге спірне податкове повідомлення –рішення №/1 (форма „Р”), за яким, посилаючись на акт перевірки, пп. 4.2.2 п.4.2 ст.4 і пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ повторно вирішив застосувати до позивача штраф у сумі 130594грн. 32коп. за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість

Позивач оскаржив у адміністративному порядку перше спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0, друге спірне податкове повідомлення-рішення від 14.09.2006р. №/1 і рішення відповідача від 07.09.2006р. №694/1/25-005, подавши в установлений строк відповідні скарги від 15.09.2006о. №591 і від 22.09.2006р. №605 до державної податкової адміністрації в Черкаській області.

Рішеннями державної податкової адміністрації в Черкаській області від 26.09.2006р. №13971/25-010 та від 27.09.2006р. №14010/25-010 термін розгляду скарг позивача від 15.09.2006р. №591 і від 22.009.2006р. №605 був продовжений до 16.11.2006р.

Рішенням від 27.10.2006р. №15881/25-010 державна податкова адміністрація в Черкаській області скарги позивача від 15.09.2006о. №591 і від 22.009.2006р. №605 задовольнила частково, скасувавши перше спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0, друге спірне податкове повідомлення-рішення від 14.09.2006р. №/1 і рішення відповідача від 07.09.2006р. №694/1/25-005 в частині застосування до позивача 18525грн. 38коп. штрафних санкцій. У решті застосованої до позивача суми штрафних санкцій –112068грн. 94коп. державна податкова адміністрація в Черкаській залишила скарги позивача без задоволення, а оскаржувані рішення – без змін.

6 листопада 2006р. відповідач прийняв третє спірне податкове повідомлення –рішення №/2 (форма „Ш”), за яким, посилаючись на неіснуючий акт перевірки від 06.11.2006р. №584/23-017, пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ  вирішив застосувати до позивача штраф у сумі 112068грн. 94коп. за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість

Позивач оскаржив у адміністративному порядку перше спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0, друге спірне податкове повідомлення-рішення від 14.09.2006р. №/1, третє спірне податкове повідомлення –рішення від 06.11.2006р. №/2 і рішення відповідача від 07.09.2006р. №694/1/25-005 та рішення державної податкової адміністрації в Черкаській області від 27.10.2006р. №15881/25-010, подавши в установлений строк відповідні скарги від 08.11.2006р. №715, від 13.11.2006р. №718 і від 11.12. 2006р. №785 до Державної податкової адміністрації України.

Рішенням Державної податкової адміністрації України від 27.11.2006р. №13394/6/25-0215(22099/7) термін розгляду скарг позивача був продовжений до 11.01.2007р.

Рішенням від 28.12.2006р. №14761/6/25-0215 Державна податкова адміністрація України скарги позивача від 08.11.2006р. №715, від 13.11.2006р. №718 і від 11.12. 2006р. №785 задовольнила частково, скасувавши перше спірне податкове повідомлення-рішення від 04.07.2006р. №/0, друге спірне податкове повідомлення-рішення від 14.09.2006р. №/1 (з урахуванням рішення державної податкової адміністрації в Черкаській області від 27.10.2006р. №15881/25-010), третє спірне податкове повідомлення-рішення від 06.11.2006р. №/2 і рішення відповідача від 07.09.2006р. №694/1/25-005 та рішення державної податкової адміністрації в Черкаській області від 27.10.2006р. №15881/25-010 в частині застосування до позивача 5382грн. 09коп. штрафних санкцій. У решті застосованої до позивача суми штрафних санкцій –106686грн. 85коп. Державна податкова адміністрація України залишила скарги позивача без задоволення, а оскаржувані рішення –без змін.

15 січня 2007р. відповідач прийняв четверте спірне податкове повідомлення –рішення №/3 (форма „Ш”), за яким, посилаючись на акт перевірки, вирішив застосувати до позивача за порушення встановлених пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону №2181-ІІІ граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість передбачений пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181-ІІІ штраф у сумі 112068грн. 94коп.

Податок на додану вартість згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України 25.06.1991р. №1251-ХІІ „Про систему оподаткування” відноситься до загальнодержавних податків.

В преамбулі Закону №2181-ІІІ зазначається, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податкові контролюючими органами, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Підпункт 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону №2181-ІІІ передбачає, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Пунктом 6.5 ст. 6 Закону №2181-ІІІ встановлено, що у разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу зменшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкова вимога вважаються відкликаними від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення або відповідної податкової вимоги, що містить нову суму податкового зобов'язання (податкового боргу).  Аналогічну норму містить п. 5.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001р. №253 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону №2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 17.3 ст. 17 Закону №2181-ІІІ сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Пунктами 1 та 11 ст. 11 Закону №509-ХІІ  встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право:

1) здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків);

11) застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України;

Згідно із ст. 11-1 Закону №509-ХІІ плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Забороняється проведення планових виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

2) платником податків не подано в установлений строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

4) платник податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового скасування результатів відповідної перевірки;

5) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

6) проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства;

7) стосовно платника податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом, податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків;

8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу;

9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення суду. Орган державної податкової служби, який ініціює проведення позапланової виїзної перевірки, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої перевірки та дати її початку і закінчення, склад осіб, які будуть проводити таку перевірку, документи, які відповідно до частини шостої цієї статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки, інформацію про вид та кількість перевірок, проведених органами державної податкової служби щодо суб'єкта господарської діяльності та наслідки таких перевірок за попередні три роки, а також на вимогу суду - інші відомості. У розгляді питання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки мають право брати участь представники суб'єкта господарської діяльності. Повідомлення про місце, дату та час розгляду питання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки направляється не пізніше ніж за три робочі дні до дати такого розгляду.

Позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Тривалість позапланової виїзної перевірки не повинна перевищувати 10 робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів.

Подовження термінів проведення позапланової виїзної перевірки можливе на термін не більш як 5 робочих днів, а стосовно суб'єктів малого підприємництва - 2 робочих дні.

Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Законом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться після порушення кримінальної справи проти платника податків (посадових осіб платника податків), що перевіряється, відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 11-2 Закону №509-ХІІ встановлено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обов’язок доказування правомірності рішення у адміністративних справах про протиправність рішень ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на відповідача, якщо той заперечує проти позову.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до таких висновків.

Проведена Звенигородською об’єднаною державною податковою інспекцією у період з 07 по 27 червня 2006р. перевірка позивача була позаплановою виїзною документальною перевіркою. До проведення цієї перевірки Звенигородська об’єднана державна податкова інспекція приступила без вручення позивачу під розписку наказу про проведення такої перевірки, що є порушенням вимог ст. 11-2 Закону №509-ХІІ. Тривалість цієї перевірки перевищила 10 робочих днів, при тому, що термін перевірки в установленому порядку не продовжувався, що є порушенням вимог ст. 11-1 Закону №509-ХІІ. Кримінально-процесуальний кодекс України не регулює відносини, пов’язані з термінами проведення органами державної податкової служби перевірок платників податків, у тому числі і перевірок, призначених слідчими у кримінальних справах. Ці відносини врегульовані ст. 11-1 Закону №509-ХІІ.

Отже, складений за результатами проведеної Звенигородською об’єднаною державною податковою інспекцією у період з 07 по 27 червня 2006р. перевірки позивача акт перевірки згідно з ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України не може братися до уваги судом при вирішенні даної справи як доказ вказаних вище правопорушень позивача, що означає про безпідставність застосування відповідачем до позивача за спірними рішеннями штрафних санкцій за порушення ним граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Разом з тим, в силу вимог п. 6.5 ст. 6 Закону №2181-ІІІ та п. 5.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001р. №253 (із змінами та доповненнями) з чотирьох спірних податкових повідомлень-рішень три перші є відкликаними, тому скасуванню підлягає лише четверте спірне податкове повідомлення-рішення від 15.01.2007р. №/3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Ватутіна від 15.01.2007р. №/3 (форма „Ш”).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Ватутінського комунального виробничого підприємства „Водоканал” (вул. К. Цеткін, 1, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, ідентифікаційний код 24359125) –85 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                          Дорошенко М.В.