КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2007                                                                                           № 36/147

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової  Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача – Надточій В.В. – голова ГБК (паспорт СН 404022);

Стальмахович  В.І.(дов. б/н від 08.05.2007);

від прокурора – не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Прокуратура Дніпровського району м.Києвав інтересах держави в особі Київської міської ради

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.07.2007

у справі № 36/147

за позовом                               Прокурор Дніпровського району м.Києвав інтересах держави в особі Київської міської ради

до                                                   Гаражно-будівельний кооператив "Лівобережний"

про                                                  повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 у справі №36/147 відмовлено у задоволенні позовних вимог Прокурора Дніпровського  району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради  про зобов’язання Гаражно-будівельного кооперативу “Лівобережний” повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 1,68 га, яка використовується останнім під розміщення автомобільної стоянки, за адресою: вул.Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі міста Києва, привівши її у придатний для використання стан, звільнивши від будівель, споруд шляхом знесення та вивезення.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що при зверненні до суду із позовом на прокурора та позивача покладено обов’язок довести суду належними засобами доказування факт, що саме відповідач самовільно використовує земельну ділянку для експлуатації та обслуговування гаражів на вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва, а не фізичні особи.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням Прокурор Дніпровського  району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради  звернувся з апеляційним поданням, в якому просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення  Господарського суду міста Києва  від 25.07.2007 у справі №36/147 та прийняти нове, яким позовні вимоги  задовольнити повністю.

В апеляційному поданні прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме статей 9, 116, 125, 212 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) та відсутність у відповідача будь-яких правових підстав користування спірною земельною ділянкою.

Відповідачем було подане заперечення на апеляційне подання в якому зазначено, що право відповідача на користування земельною ділянкою передбачено пунктом 2.1 рішення Київради від 04.03.1999 р. № 148/249, де вказано, що “оформлен ню підлягають земельні ділянки, які знаходяться у користуванні юридичних осіб, право користування якими посвідчено розпорядчим документом органу влади та планом зе мельної ділянки виданим в установленому порядку”. Технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування № 90140015 Гаражно-будівельного кооперативу “Лі вобережний” вул. Березняківська, 29-б Харківський район м. Києва виготовлений та за тверджений в установленому порядку ще у лютому 2000 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду  розгляд апеляційного подання призначено на 12.09.2007. В судове засідання 12.09.2007 представник  позивача не з’явився, в зв’язку з чим слухання справи було відкладено до 10.10.2007.

Ухвалою від 10.10.2007 Київський апеляційний господарський суд відклав розгляд апеляційної скарги на 13.11.2007, в зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів та неявкою представника позивача.

13.11.2007 представники відповідача в судове засідання з’явилися. Відповідач заперечив проти доводів, які викладені в  апеляційному поданні з тих самих підстав, що й у запереченні на позовну заяву.

В судове засідання представники позивача та прокуратури не з’явилися, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційного подання, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м.Києва за наявними у справі матеріалами без представників позивача та прокуратури.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційного подання, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Прокурор Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу “Лівобережний” про повернення земельної ділянки площею 1, 68 га, яка використовується ним під розміщення автомобільної стоянки, за адресою: вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва, Київській міській раді, привівши її у придатний для використання стан, звільнивши від будівель, споруд шляхом знесення та вивезення.

Відповідно до ст. 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель в місті Києві здійснюється Київською міською радою.

Позовну заяву було подано прокурором Дніпровського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради після проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві. На підставі перевірки було складено акт № 1074/42 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.09.2006, з якого вбачається, що Гаражно-будівельний кооператив “Лівобережний” використовує земельну ділянку площею близько 1, 68 га, під розміщення автомобілів по вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва.

На запит Господарського суду м. Києва від 18.06.2007 Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна листом № 18748 від 10.07.2007 повідомило, що станом на 09.07.2007 згідно з даними книг реєстрації бюро бокси в ГБК за адресою: вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва на праві власності не зареєстровані.

Рішенням Київської міської ради № 229 від 24.07.1995 було створено Гаражно-будівельного кооператив “Лівобережний”.

В п. 1 статуту Гаражно-будівельного кооперативу “Лівобережний” зазначено, що кооператив організований за рішенням Київської міської ради від 24.07.1995 № 229 для зберігання транспортних засобів, що знаходяться у приватній власності громадян, які мешкають в у м. Києві. Кооператив по будівництву та експлуатації гаражів (стоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян організується після прийняття рішення виконкому міськради про дозвіл на будівництво гаражів (стоянок), а отже і виділення землі для цих цілей.

Відповідно до Акту встановлення та узгодження існуючих меж земельної ділянки в натурі від 05.02.2000 встановлено та узгоджено відповідачу існуючі межі земельної ділянки в натурі за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 29-б.

Листом № 1-14-5585/4 від 20.09.2005 Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація повідомила відповідача про згоду щодо надання відповідачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування гаражів на вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідачем був розроблений технічний звіт по встановленню меж землекористування, укладені договори на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва.

Також відповідно до Рішення Київської міської ради № 229 від 24.07.1995 “Про затвердження скоригованої “Схеми розміщення в м. Києві гаражів та відкритих автостоянок для транспортних засобів індивідуальних власників на період до 2000 року” земельна ділянка по вул.Березняківська,29-б, у Дніпровському районі м. Києва надана відповідачу для зберігання транспортних засобів, що знаходяться у приватній власності громадян.

Приписами ст. 212 ЗК України встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або користувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об’єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 40 Конституції України передбачає, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Повноваження Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин, визначені ст. 9 ЗК України, до яких належить: розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (п. 5 ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).

Згідно зі ст. 116 ЗК України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пункт 1 ст. 124 ЗК України встановлює, що передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 2 ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (п. 3 ст.125 ЗК України).

Судовою колегією критично оцінюється посилання прокурора Дніпровського району м.Києва на ту обставину,  що  Гаражно-будівельний кооператив “Лівобережний” використовує земельну ділянку для   експлуатації   та   обслуговування   гаражів   на   вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема договорів, та рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2007 у справі №2-1417/1 вищезгадану земельну ділянку використовують фізичні особи.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і прокурора, який мав надати Київському апеляційному господарському суду докази того що саме відповідач самовільно використовує земельну ділянку для експлуатації та обслуговування гаражів на вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2007 по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.101-106 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційне подання Прокурора Дніпровського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2007 у справі № 36/147  без змін.

2. Матеріали справи № 36/147 повернути до Господарського суду   міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

16.11.07 (відправлено)