ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.
№ 53/369-06

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Фролова Г. М.
Коробенко Г.П.

розглянувши
касаційну скаргу
Приватного підприємства "Промінь"

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року

по справі
№ 53/369-06 Господарського суду Харківської області

за позовом
Приватного підприємства "Торговий дім "Макро"

до
Приватного підприємства "Промінь"

про
стягнення 8842,28 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:
не з’явився

від відповідача:
не з’явився

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.03.2007 року касаційна скарга Приватного підприємства "Промінь" була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 27.03.2007 року.

У зв’язку з перебуванням судді Полянського А.Г. у відпустці, розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 26.03.2007 року для розгляду справи № 53/369-06 в касаційному порядку утворена колегія суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Фролова Г. М., Коробенко Г. П.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

У судове засідання 27.03.2007 року сторони по справі не з’явились, в письмових заявах просили розглядати справу без участі представників сторін, у зв’язку з чим повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду Харківської області заявлена вимога про стягнення з Приватного підприємства "Промінь" на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Макро" заборгованості по договору № 30/05-МиП1 від 30.05.2006 року про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом в розмірі 8842,28 грн. з яких: 8694,00 грн. основного боргу, 70,03 грн. 3 % річних та 78,25 грн. інфляційних витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.12.2006 року (суддя Прохоров С.А.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року (головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.), позовні вимоги задоволені: стягнуто з Приватного підприємства "Промінь" на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Макро" 8194,00 грн. основного боргу, 78,25 грн. інфляційних та 70,03 грн. 3% річних, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, в частині стягнення 500 грн. основного боргу провадження по справі припинено.

Не погоджуючись з прийнятими по справі судовими рішеннями, Приватне підприємство "Промінь" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2006 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити Приватному підприємству "Торговий дім "Макро" в задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на касаційну скаргу Приватне підприємство "Торговий дім "Макро" проти вимог та доводів відповідача заперечує, просить залишити судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів без змін, а скаргу Приватного підприємства "Промінь" – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу та відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, відповідно до умов договору № 30/05-МиП1 від 30.05.2006 року (далі Договір) та заявки відповідача № ДБ 000000148 від 30.05.2006 року (далі Заявка) автомобілем VOLVO № СВ 8022 АВ/СВ 2494 ХХ, який належить позивачу в період з 05.06.2006 року по 07.06.2006 року здійснене перевезення вантажу за маршрутом Харків - Дніпропетровськ - 44532 Lunen.

Згідно заявки сума фрахту за перевезення вантажу встановлена у розмірі 8694,00 грн. в тому числі по території України 2600,00 грн. разом з ПДВ.

Зазначена заявка була належним чином виконана позивачем (доказом отримання вантажу належним вантажоотримувачем є, як вірно зазначено місцевим господарським судом, долучена до матеріалів справи копія CMR №0179507), після чого 20.06.2006 року відповідачу були направлені рекомендованим листом оригінали актів приймання виконаних робіт, податкова накладна, товарно-транспортна накладна та рахунок № 366 від 20.06.2006 року на оплату даних послуг.

Факт відправлення документів відповідачеві, що визнається колегією суддів Вищого господарського суду України, підтверджується фіскальним чеком № 6736 від 20.06.2006 року.

Відповідач, як вірно встановили місцевий та апеляційний господарські суди, жодних претензій до якості наданих позивачем послуг не мав, на підтвердження чого підписав акт № 79Т/1 здачі приймання виконаних робіт від 20.06.2006 року та акт № 79Т/2 здачі приймання виконаних робіт від 20.06.2006 року на загальну суму 8694,00 грн.

Згідно п. 4.3 договору оплата наданих послуг здійснюється відповідачем на протязі 3-х банківських днів, але в порушення умов договору, про що вірно зазначено в рішенні місцевого суду, оплату відповідачем за надані послуги в повному обсязі здійснено не було.

28.11.2006 року відповідачем частково погашено суму основного боргу у розмірі 500,00 грн., а тому, колегія суддів Вищого господарського суду України визнає цілком правомірним факт припинення місцевим судом в цій частині провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Оскільки відповідач не надав суду доказів погашення суми боргу в повному обсязі, враховуючи, що відповідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами в тому, що позовні вимоги позивача в сумі 8194,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

В касаційній скарзі заявник стверджує, що місцевий господарський суд, а так само і апеляційна інстанція не застосували до спірних правовідносин відповідні норми Статуту автомобільного транспорту України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за якими факт надання послуг по перевезенню повинен підтверджуватись товарно-транспортними документами, у зв’язку з чим вважає, що надані листи, свідоцтва та акти не є належними доказами на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобов'язань по перевезенню.

Колегія суддів Вищого господарського суду України з такими твердженнями Приватного підприємства "Промінь" не погоджується, оскільки, як вірно встановлено Харківським апеляційним господарським судом, відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

При цьому, що визнається касаційною інстанцією, перелік таких документів не є вичерпним. Тобто до комплекту документів, що підтверджують факт надання послуг, крім товарно-транспортної накладної, належать і подорожні листи, і акти здачі-приймання виконаних робіт, в яких чітко зазначений маршрут здійснення і перевезень. За таких обставин, вказане вище твердження відповідача про те, що єдиним доказом, який може підтвердити факт надання послуг, є товарно-транспортна накладна, цілком обґрунтовано визнано апеляційною інстанцією безпідставним.

Відповідно  до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також  3% річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, місцевий та апеляційний господарські суди, на думку касаційної інстанції, прийшли до цілком вірних висновків, що позовні вимоги Приватного підприємства "Торговий дім "Макро" в розмірі  78,25 грн. інфляційних та 70,03 грн. 3% річних обґрунтовані, відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2006 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року по справі № 53/369-06 в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Приватного підприємства "Промінь" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Приватним підприємством "Промінь" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Промінь" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року по справі № 53/369-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді
Г. М. Фролова

Г. П. Коробенко