ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"20" грудня 2007 р.
справа № 20-11/058-12/313

За позовом: Севастопольського міжрайонного природоохоронного прокурора (99011, м. Севастополь, вул. Вороніна, 11) в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі (99011, м. Севастополь, вул. Радянська, 61)

до Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя (99038, м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, 8)

про  відшкодування збитків в розмірі 17559,36 грн.

Суддя Харченко І.А.,

Представники сторін

Від позивача  –не з’явився;

Від відповідача – не з’явився;

Прокурор –Шульга А.М., посвідчення №438 від 20.02.2006;

Суть спору:

08.02.2007 Севастопольський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі звернувся до суду з позовом (вх. №32-пр) до Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя про відшкодування збитків в розмірі 17559,36 грн.

Ухвалою від 12.02.2007 прийнята позовна заява та порушено провадження у справі №20-11/058.

Ухвалою від 11.04.2007 провадження у справі №20-11/058 припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 ухвалу господарського суду м. Севастополя від 11.04.2007 скасована, справа №20-11/058 направлена до господарського суду міста Севастополя для розгляду по суті.

Ухвалою від 17.07.2007 №20-11/058 прийнята до провадження суддею Харченко І.А., її привласнено №20-11/058-12/313.

24.07.2007 від відповідача Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя надійшла касаційна скарга на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2007.

Ухвалою від 26.07.2007 провадження у справі №20-11/058-12/313 зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 по справі № 20-11/058.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.10.2007 касаційна скарга Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя повернута скаржнику без розгляду.

Ухвалою від 09.11.2007 поновлено провадження у справі №20-11/058-12/313.

Позивач та відповідач явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, клопотаннями (вх. №57867 від 20.12.2007) просять відкласти розяглд справи на більш тривалий строк у зв’язку з неможливістю забезпечити явку їх представників в судове засідання.

Справа розглядається за наявними в неї матеріалам у порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечення виклав згідно відзиву на позов (вх. №6537 від 28.02.2007).

Згідно  статей 20, 22 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні прокурору роз’яснені  процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав прокурора  суд,

В с т а н о в и в:

Відповідно до статті 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, передбачених законом. Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор має право звертатися до господарського суду в інтересах держави. Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/99 від 0804.99р. про офіційне тлумачення статті 2 ГПКУ визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, у чому саме є порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтує в позовної заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України під поняттям „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, визначеним у частини другої статті 2 ГПК України, слід розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органа виконавчої влади.

Відповідно до пунктів 1, 14 Положення про державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища від 16.06.2006 №285 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі є територіальним органом Міністерства охорони навколишнього середовища України, входить до сфері його управління, та є юридичної особою.

Судом встановлено, що в межах наданих Положенням про державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі, повноважень державними інспекторами Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі (надалі Управління) 07.09.2006 проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства території в районі будинків 88, 90 по вул. Меншикова в м. Севастополі.

Управлінням виявлено та зафіксовано в акті перевірки від 07.09.2007  несанкціоноване звалище побутових відходів в районі будинків 88, 90 по вул. Меншикова в м. Севастополі площею на ґрунті - 18,76 м2, об'ємом - 3,752 м3, яке призвело до засмічення земель та заподіяло шкоди земельним ресурсам.

Спеціально уповноваженим територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, якому надано право щодо розрахунків розмірів заподіяних державі збитків зумовлених засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства на території міста Севастополя є Управління (п.5.7. Положення про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі від 16 червня 2006 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 липня 2006 року за №812/12686).

Згідно розрахунку Управління, внаслідок порушення законодавства про поводження з відходами, яке потягло засмічення земель, заподіяно державі збитків на суму 17559,36 грн. (Методика визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів, через порушення природоохоронного законодавства - Наказ Мінекобезпеки № 171 від 27.10.1997 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 1998 року за №285/2725 ).

Відповідно до статті 56 Закону України "Про охорону земель", юридичні і фізичні особи, винні в порушені законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 16 названого Закону, місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за збиранням, утилізацією і захороненням промислових, побутових та інших відходів.

Тому, на думку прокурора та позивача, відшкодування збитків за забруднення навколишнього природного середовища повинно бути за рахунок Гагарінської районної державної адміністрації в місті Севастополі на адміністративній території якої виявлено звалище побутових відходів.

За змістом статей 8, 9, 12 Закону України "Про відходи", відходи є об'єктом права власності. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об'єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий. Відходи, що не мають власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними. Місцеві органи виконавчої влади ведуть облік безхазяйних відходів І несуть відповідальність за комплексне використання таких відходів, додержання умов поводження з ними та запобігання негативному впливу їх на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Умови поводження з безхазяйними відходами передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року №1217 "Про затвердження Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів".

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів" закріплено, що безхазяйними вважаються відходи, що не мають власника або власник яких невідомий.

Пунктами 6-9 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів" визначено, що відповідна комісія вживає заходів до визначення власника відходів. У разі необхідності для визначення власника відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти та експерти. За результатами своєї роботи комісія складає акт, який передається до місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування для вирішення питання про подальше поводження з відходами.  На підставі акта комісії місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування приймають рішення щодо подальшого поводження з відходами та в разі необхідності порушують справу про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про відходи, та відшкодування заподіяної шкоди. У разі визначення власника відходів він несе повну відповідальність за додержання умов поводження з ними та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище відповідно до положень Закону України "Про відходи".

Як вбачається з матеріалів справи, необхідні міри відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів" проведено не було, тобто відходи безхазяйними визнано не було.

Крім того, за матеріалами, які стали підставою для проведеної перевірки Управлінням, - власник відходів був відомий. Це Комунальне підприємство „Форель”(а.с.59-63).

За такими обставинами, відповідальність за додержання умов поводження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище відповідно до положень Закону України "Про відходи", повинен нести власник цих відходів, а ні державна адміністрація, яка може нести відповідальність лише за відходи які визнано безхазяйними.

Вищезазначене дає суду право для висновку про необґрунтованість позовних вимог прокурора.

Керуючись 8, 9, 12 Закону України "Про відходи”, ст. 16, 56 Закону України "Про охорону земель”, ст.  49,  82 –85 Господарського процесуального кодексу України,   суд –

в и р і ш и в :

У  задоволенні позовних вимог відмовити.

Примірники рішення надіслати на адресу сторін та прокурора рекомендованою кореспонденцією.

Суддя                                                                                                                              І.А. Харченко

Рішення оформлено та підписано

в порядку ст. 84 ГПК України

25.12.2007.