ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 лютого 2007 р.
№ 41/154-18/170

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого,

Ковтонюк Л.В., Плюшка І.А.,

розглянувши
касаційне подання
Військового прокурора Центрального регіону України

на рішення
господарського суду м.Києва від 19.10.2006р.

та постанову
Київського апеляційного господарського суду України від 10.01.2007р.

у справі
№41/154-18/170

за позовом
Приватного підприємства "Автосервіс"

до
1.          Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" –Державного підприємства "Укроборонсервіс";
2.          Відкритого акціонерного товариства "Спецтехсервіс";
3.          Міністерства оборони України

за участю
Військового прокурора Дарницького гарнізону

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Військова частина А 2215

про
визнання договору недійсним

встановив:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга (подання) за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу (подання), із зазначенням суті порушення або  неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення норм законодавчих актів  та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Військовим прокурором Центрального регіону України не обґрунтовано в касаційному поданні суті порушення або неправильного застосування судом  норм матеріального чи процесуального права в оскаржуваних рішенні та постанові. Аналізуючи норми матеріального права, прокурор не зазначає суті порушення, не вказує які висновки судів, викладені в оскаржених рішенні та постанові, не  відповідають законодавству.

При цьому, не допускається посилання у касаційній скарзі (поданні) на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог ст.ст. 1115, 1117  ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного суду виключно на предмет правильності застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права,  тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Разом з тим,  зазначені вимоги Господарського процесуального кодексу України заявником не дотримані. Зважаючи на це касаційне подання не дає підстав для перегляду рішення та  постанови в касаційному порядку та підлягає поверненню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 86, п.6 ст.1113  Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційне подання (та додаткове обґрунтування) повернути Військовому прокурору Центрального регіону України, а справу направити до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя, головуючий                                                                                            Т. Козир

Суддя                                                                                                                   Л. Ковтонюк

Суддя                                                                                                                   І. Плюшко