ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.
№ 2-4/1415.1-2005

Колегія суддів Вищого господарського  суду  України у складі :

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ВАТ “Золоте поле”, с.Золоте Поле Кіровського р-ну АР Крим

на постанову
від 03.10.05 Севастопольського  апеляційного  господарського суду

у справі
№ 2-4/1415.1-2005 господарського суду  АР Крим

за позовом
ВАТ “Золоте поле”, с.Золоте Поле Кіровського р-ну АР Крим

до
Кіровської районної державної адміністрації

3-ті особи:
1.          Золотополенська сільська рада
2.          Кіровський районний відділ  земельних ресурсів

про
визнання недійсним розпорядження, спонукання укласти договір оренди земельної ділянки та приведення у відповідність з діючим законодавством всіх нормативно-правових актів у відношенні земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача

у справі взяли участь представники

позивача: Заверуха І.Л., довір. від 19.03.07

відповідача: не з’явилися

3-ті особи:    не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Від ВАТ “Золоте поле” надійшла заява про відмову від касаційної скарги, підписана головою правління М.І.Тацюля. Розглядаючи відмову від скарги встановлено, що касаційна скарга до суду була направлена 28 листопада 2005 року головою правління Фурмановим А.В. Скаржник та його представник в суді не надали доказів про зміни, що відбулися в керівництві товариства. За таких обставин на підставі ст.ст. 22,1116 ГПК України відмова від касаційної скарги  судом не приймається, оскільки порушуються права та охоронювані законом інтереси позивача.

Рішенням господарського суду АР Крим від 19.05.2005 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним розпорядження райдержадміністрації № 842-р від 23.09.2003.

Зобов’язано райдержадміністрацію вирішити питання про надання ВАТ “Золоте поле” в довгострокову оренду земельної ділянки шляхом прийняття відповідного розпорядження та укладання договору оренди земельної ділянки. Визнано незаконним відмову райдержадміністрації в наданні ВАТ “Золоте поле” в довгострокову оренду земельної ділянки, що знаходиться в його фактичному користуванні.

В частині позову про примушення райдержадміністрації і селищної ради привести у відповідність з діючим земельним законодавством всі свої нормативно-правові акти відносно земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ВАТ “Золоте поле”, провадження у справі припинено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач в порушення діючого законодавства провів приватизацію землі, що не знаходилась в постійному користуванні агрофірми, а тому його розпорядження № 842-р є недійсним. Оскільки позивач більш 40 років зі згоди виконавчих органів влади району користувався і продовжує користуватися спірною земельною ділянкою для ведення сільськогосподарського виробництва, право користування землею підлягає оформленню на нього ()суддя І. Белоглазова).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2005 року рішення місцевого суду від 19.05.2005 скасовано, провадження у справі припинено, оскільки суд дійшов висновку, що розгляд даної справи зачіпає інтереси фізичних осіб, що є власниками спірної земельної ділянки (колегія суддів: О. Латинін, В. Сотула, Н. Горошко).

В поданій касаційній скарзі ВАТ “Золоте поле” просить скасувати постанову апеляційної інстанції і залишити в силі рішення місцевого суду.

Скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду не грунтується на матеріалах справи. Постанова прийнята з неправильним застосуванням ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 118, 123, 124, 149 та п.п. 1, 6, 8 глави Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, ст. ст. 108, 154, 159 ГК України, незастосуванням Указу Президента України від 17.12.2003 № 1456/2003 “Про невідкладні заходи по поліпшенню охорони та використання земель АР Крим” та постанови Ради Міністрів АР Крим від 25.05.2004 № 227 “Про затвердження реєстру земельних ділянок, на яких вирощуються особливо цінні сорти винограду”, ухвали Вищого господарського суду України від 15.09.2004.

Скаржник вважає, що державні акти на землю видані фізичним особам в період заборони на їх видачу з грудня 2004 року по серпень 2005 року і тому суд не повинен їх брати до уваги. Крім цього в ст. 17 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що справа прийнята господарським судом до свого провадження з дотриманням правил підсудності, повинно бути розглянуто їм по суті і у тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стане підсудна іншому суду.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню   з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На виконання постанови Вищого господарського суду України від               9 листопада 2004 року у даній справі суди повторно дослідили обставини справи і встановили, що ні Агрофірмі “Золоте поле”, ні ВАТ “Золоте поле” спірна земельна ділянка у постійне користування не надавалась.

Рішенням № 20-3 від 20.12.2004 20-ї сесії 24-го скликання Золотополенської сільради, рішення виконкому № 10 від 03.12.1999 “Про видачу державного акту на право постійного користування землею”,  скасовано як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства, що діяло на момент його прийняття. Золотополінська селищна рада рішення про надання земельної ділянки Агрофірмі “Золоте поле” не приймала, межі ділянки в натурі не встановлювались, державний акт на право користування землею агрофірмі не видавався. Землі 2749,4 га, що знаходились в фактичному користуванні позивача на момент приватизації агрофірми не були об’єктом приватизації. На балансі агрофірми обліковувалось лише майно, закріплене за ній на праві повного господарського відання.

З огляду на встановлене, суд першої інстанцій дійшов висновку, що спірне розпорядження Кіровської райдержадміністрації № 842-р від 23.09.2003 “Про затвердження проекту приватизації земель ВАТ “Золоте поле” не відповідає діючому законодавству, а саме ст. 25 Земельного кодексу України, на яку посилається відповідач при прийнятті спірного розпорядження. Зазначена стаття регулює порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств. Цей порядок поширюється і на членів сільськогосподарських акціонерних товариств (п.8, розділ Х Перехідних положень ЗК України). Але як встановлено судом першої інстанції земля за ВАТ в установленому порядку не закріплена і звернення робітників ВАТ та пенсіонерів щодо приватизації землі відсутнє.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що спірну земельну ділянку позивач фактично використовує, вирощує плодові сади, виноград та інше, які відносяться до основних фондів позивача і відображені у нього на балансі. Крім цього, на балансі позивача знаходиться передане йому у власність по акту від 16.08.2001 державне майно: зрошувальна мережа, канал, дренаж (455 га), зрошувальна ділянка (650 га), шпалери у виноградниках, а також гідротехнічні споруди на ставках - накопичувальниках. Суд дійшов висновку, що у своїй діяльності позивач фактично використовує землі сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться  у  віданні райдержадміністрації, і тому правомірно звернувся 24.11.2003 до останньої з проханням про надання землі у довгострокову оренду. Відповідач листом № 1-19/4150 від 8.12.2003 відмовив позивачу в оренді землі і  повідомив, що спірна земельна ділянка підлягає розпаюванню.

Судом апеляційної інстанції з посиланням на лист Кіровського райвідділу земельних ресурсів від 23.09.2005 № 01-11/2144 встановлено, що спірна земельна ділянка передана громадянам України для ведення особистого селянського господарства в приватну власність, про що свідчать надані суду копії Державних актів на землю, виданих фізичним особам                 (а.с. 61-112).

За таких обставин апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що при розгляді даної справи зачіпаються інтереси фізичних осіб, що є власниками спірної землі.

Доводи скаржника, що незважаючи на вказані обставини суд на підставі ст. 17 Господарського процесуального кодексу України повинен розглянути справу по суті, колегія суддів до уваги не приймає.  Цією статтею регулюється передача справ з одного господарського суду до іншого господарського суду (підсудність). А суд апеляційної інстанції припинив провадження у справі: на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з тих підстав, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України відповідно приписів ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (підвідомчість).

Відповідно ст. 126 Земельного кодексу України документом, що посвідчує право на земельну ділянку є Державний акт на землю. Доводи скаржника про те, що ці акти суд не повинен брати до уваги є необгрунтованими. Державні акти на право власності на земельні ділянки видавалися фізичним особам на підставі розпоряджень Кіровської райдержадміністрації.

Позивач не надав судам попередніх інстанцій доказів, що ці розпорядження владного органу у встановленому порядку визнані недійсними. Ухвала суду про заборону РДА видавати акти на землю датована 6.12.2004, а акти видані до 4.12.2004.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що відповідно встановленим обставинам і наданим доказам, суд апеляційної інстанції обгрунтовано припинив провадження у справі на підставі ст. 80 п.1 Господарського процесуального кодексу України і підстави для скасування його постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “Золоте поле” залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.10.2005 у справі № 2-4/1415.1-2005 –без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун