ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.10.07р.

Справа № А23/311

За позовом  Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", м. Дніпродзержинськ

до  Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, м. Дніпродзержинськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Пушкарь О.В. дов. від 02.01.07, №14-10-01/03 нач. юр. відділу

Від відповідача Федіна Т.В. дов. 09.08.07 №29233/10/100 старший держподатінспектор

Від відповідача Сорока В.М. дов. від 12.10.07 №355512/10/100 головдержподатінспектор

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить зобов'язати Державну податкову інспекцію м. Дніпродзержинська списати з особового рахунку позивача неправомірно існуючий податковий борг по податках і зборах у розмірі 80456,21 грн. (53153,03 грн. –збір за використання водних ресурсів загальнодержавного значення, 657,32 грн. –податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, 1611,09 грн. –комунальний податок, 25034,77 грн. –інші збори за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього природного середовища) у зв'язку з визнанням недійсною другої податкової вимоги від 21.04.04 № 2/408; зобов'язати відповідача повернути до особового рахунку позивача неправомірно списану суму по земельному податку в розмірі 197971,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винесені відповідачем друга податкова вимога № 2/408 від 21.04.04 на суму податкового боргу 279479,55 грн. по переліченим вище податкам і зборам та рішення про результати розгляду скарги від 25.05.04 № 11221/10/23-1 в судовому порядку визнані недійсними (рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.04 у справі № 37/122). Вказані в податковій вимозі суми віднесені відповідачем в особовому рахунку позивача до недоїмки.

Згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.05 № 27/125 відповідачем до особового рахунку позивача повернена неправомірно списана сума по податках та зборах у розмірі 408765,11 грн., з якої 255994,41 грн. –земельний податок, але сума по земельному податку в повному обсязі в особовому рахунку позивача відображена відповідачем не була, оскільки в особовому рахунку позивача існувала неправомірно визначена недоїмка по земельному податку у розмірі 197971,89 грн. у зв'язку з чим частина поверненої суми по земельному податку була компенсована цією недоїмкою.

Рішення господарського суду від 13.08.04 у справі № 37/122 відповідачем не виконано.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що суми податкового боргу донараховані позивачу за результатами проведеної 18.11.03 позапланової документальної перевірки ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", про що позивачу були направлені податкові повідомлення-рішення від 20.11.03. 05.12.03 почалась процедура оскарження прийнятих рішень. Після завершення оскарження 02.02.04 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення, які були направлені ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", після чого було проведено злиття особових рахунків підприємств ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" до складу позивача по терміну 27.02.04 з метою завершення реорганізації ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

У зв'язку з тим, що позивач є правонаступником вказаних підприємств, суми нарахованих штрафних (фінансових) санкцій (борг підприємства, що рахувався за підприємствами ДП "Амофос" та ДП "Агрофос") було перенесено до картки особового рахунку позивача, після чого з переплати, яка рахувалась в особових рахунках позивача, було погашено борг ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

Резолютивною частиною рішення господарського суду від 13.08.04 у справі № 37/122 визнано недійсним податкове повідомлення (податкову вимогу) від 21.04.04 № 2/408. Донараховані суми податкового боргу виникли на підставі податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами проведених документальних перевірок ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", які оскаржені не були.

26.07.07 відповідачем подано письмове клопотання, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

26.07.07 відповідачем подано письмове клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п.4 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України з  тих підстав, що  господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення від 06.10.05 у справі № 27/125 за позовом ЗАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив", яким зобов’язано відповідача - ДПІ у м. Дніпродзержинську повернути до картки особового рахунку позивача неправомірно списану суму у розмірі 408756,11 грн. як переплату по податкам та зборам, відмовлено в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача повернути до картки особового рахунку позивача неправомірно списану суму у розмірі 595,16 грн. як переплату по податкам та зборам. Вказане рішення суду відповідачем виконано, по особовому рахунку позивача проведені відповідні корегування. Предмет даного позову є по суті тотожнім та таким, який вже був розглянутий та вирішений судами.

Стосовно питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд вважає, що строк звернення позивача до суду не пропущений.

Згідно ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Закон України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" згідно преамбули є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Встановлюючи правовідносини між платником податків та податковим органом, стаття 15 цього Закону визначає строки давності, зокрема, строки, протягом яких платник податків може звернутися до податкового органу з заявою на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, а саме: не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування (пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листами від 16.08.05 № 14/10-01/1506, № 14/10-01/732 від 26.04.06 з проханням вирішити питання по виконанню рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.04 №37/122 та поверненню на особову картку позивача неправомірно списаної переплати по податках та зборах, а також списанню неправомірно існуючого податкового боргу, нарахованого на підставі другої податкової вимоги від 21.04.04 № 2/408.

Листом від 03.07.06 № 15960/10/24-227, яке отримано позивачем 06.07.06 (т.1 а.с.23), відповідач, посилаючись на те, що рішенням господарського суду від 13.08.04 у справі № 37/122 була визнана недійсною друга податкова вимога від 21.02.04, податкові повідомлення-рішення  від 02.02.04, що винесені на підставі актів перевірок ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" не оскаржувалась, фактично відмовив позивачу в задоволенні його вимог.

До суду з даним позовом позивач звернувся 06.07.07, що знаходиться в межах встановленого ст.99 КАС України строку, який слід обраховувати з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права - 06.07.06.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін,  господарський суд, -

В С Т А Н О В И В  :

Позивач –Закрите акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" відповідно до Статуту, затвердженого протоколом № 1 установчих зборів засновників товариства від 01.07.02, зареєстрованого виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради 05.07.02, є правонаступником ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 05.08.02 № 472 припинена діяльність вказаних підприємств у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття цілісних майнових комплексів та включенням їх до складу ЗАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив", який визначений правонаступником у частині прав та обов’язків, пов’язаних з їх діяльністю.

05.08.02 до позивача передана заборгованість ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" по сплаті їх податкових боргів в обсязі, визначеному передавальними балансами.

Згідно передавальних балансів та актів приймання-передачі майна станом на 05.08.02 активи та пасиви ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" мають нульове значення.

Відповідно до ст.37 ЦК УРСР, який діяв під час реорганізації  ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", при злитті юридичних осіб майно (права і обов’язки) переходить до ново виявлених юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов’язки) переходить до останнього. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачено законом або постановою про реорганізацію.

Листом від 10.10.03 № 19943/10/24-124 відповідач повідомив, що станом на 01.10.03 загальна сума боргу позивача по платежах до бюджету становить 1666000,7 грн., включаючи борг реорганізованих підприємств ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

Вказана заборгованість погашена позивачем в повному обсязі 30.10.03 шляхом перерахування грошових коштів.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.04 у справі № 37/122 за позовом ЗАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив" до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, яке набрало законної сили і яким  визнано недійсним податкове повідомлення (податкову вимогу) від 21.04.04 № 2/408 та рішення по результати розгляду скарги від 25.05.04 № 11221/10/23-1, видані ДПІ у м. Дніпродзержинську.

Також зазначеним рішенням суду встановлено, що за результатами проведених 18.11.03 перевірок ДП "Амофос" та ДП "Агрофос"  (акти перевірок, відповідно, № 446/23-108, № 445/23-108) 20.11.03 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №№ /0/22606 –/0/22631 в кількості 26 штук, якими позивачу нараховані штрафні санкції з інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища, комунального податку, податку на додану вартість, земельного податку, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин, плати за забір води загальнодержавного значення, на загальну суму 688840,00 грн.

Перелічені податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача і за його скаргою рішенням відповідача від 02.02.04 № 1752/10/23-1 скасовані повністю.

21.04.04 відповідачем сформовано і направлено на адресу позивача другу податкову вимогу № 2/408, якою повідомлено останнього про наявність податкового боргу станом на 21.04.04 в сумі 279479,55 грн., із яких 3326,12 грн. –сума основного платежу, 276125,50 грн. –штрафні санкції, 27,93 грн. –пеня, в  тому числі за платежами:

53153,03 грн. –збір за використання водних ресурсів загальнодержавного значення,

657,32 грн. –податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

197971,89 грн. –штрафні санкції з земельного податку,

1611,09 грн. –комунальний податок,

25034,77 грн. –інші збори за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього природного середовища, надходження від застосування штрафних санкцій з основного платежу на суму 70,97 грн. та штрафні санкції на суму 350,48 грн.

Виносячи рішення № 37/122, суд виходив з того,  що витребувані у відповідача докази виникнення у позивача податкового боргу за спірною податковою вимогою, документи в підтвердження підстав виникнення такого боргу (декларації, податкові повідомлення-рішення тощо)  відповідачем не надані.

Таким чином, під час з'ясування судом наявності узгоджених податкових зобов'язань та факту їх несплати в установлені законом строки судом в межах справи № 37/122 встановлено, що  належні докази з боку відповідача відсутні, подані позивачем докази свідчать про відсутність податкового боргу на момент видання спірної податкової вимоги, що підтверджено наданими суду розрахунками, деклараціями та платіжними документами, передавальними балансами, актами приймання-передачі майна від реорганізованих підприємств, а також доказами, які свідчать про скасування податковою службою відносно позивача податкових повідомлень-рішень про нарахування штрафних санкцій, відносно яких є підстави вважати, що вони частково мають місце в спірній податковій вимозі.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки факти відсутності у позивача податкового боргу на момент винесення другої податкової вимоги № 2/408 від 21.04.04 та неправомірності винесення відповідачем другої податкової вимоги № 2/408 від 21.04.04 встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили 22.11.04, при вирішенні даного спору ці факти доказуванню не підлягають.

Посилання відповідача на той факт, що підставою для винесення другої податкової вимоги № 2/408 від 21.04.04 стали податкові повідомлення-рішення від 02.02.04 на загальну суму 688839,81 грн., які були прийняті відповідачем за результатами розгляду скарг позивача (рішення від 02.02.04 № 1752/10/23-1) і якими застосовані фінансові санкції до ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" згідно актів перевірок від 18.11.03 (отримані підприємствами 04.02.04), суд не може прийняти до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що зазначені податкові повідомлення-рішення в установленому порядку оскаржені не були, 16.02.04 відповідачем суми узгоджених податкових зобов'язань в загальному розмірі 688839,81 грн. відображені в особових рахунках ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

З посиланням на те, що позивач є правонаступником ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", суми нарахованих фінансових санкцій, що рахувалися за підприємствами ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", відповідачем перенесені до картки особового рахунку позивача, після чого з переплати, яка рахувалась в особових рахунках позивача, була погашена частина податкового боргу ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" у сумі 408765,11 грн., в тому числі 255994,41 грн. –по земельному податку.

На залишкову суму 279479,55 грн. відповідачем виставлена податкова вимога № 2/408 від 21.02.04, яка рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.04 у справі № 37/122 визнана недійсною.

Щодо суми 408765,11 грн. рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.05 у справі № 27/125, яке набрало законної сили, відповідача було зобов’язано повернути до картки особового рахунку позивача неправомірно списану суму у загальному розмірі 408765,11 грн., як переплату по податкам та зборам.

Виходячи з предмету та підстав позову, який розглядався в межах справи господарського суду № 27/125, суд вважає твердження відповідача, що предмет даного позову є по суті тотожнім та таким, який вже був розглянутий та вирішений судом у справі № 27/125, помилковим, оскільки в даному випадку мова йдеться про залишок загальної суми визначених податковим органом податкових зобов'язань ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", який був відображений відповідачем в особових рахунках позивача з урахуванням часткового погашення за рахунок наявної у позивача переплати (408765,11 грн.).

Таким чином, правові підстави для закриття провадження у даній справі відповідно до п.4 ч.1ст.157 КАС України відсутні.

Рішенням суду від 06.10.05 № 27/125 встановлена неправомірність дій відповідача при списанні з картки особового рахунку ЗАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив"  переплати  в сумі 408765,11грн. в рахунок погашення боргу ДП "Амофос" і ДП "Агрофос" з тих підстав, що відповідачем було допущено порушення п.12.5 Інструкції про порядок ведення державними податковими інспекціями оперативно-бухгалтерського обліку податків і неподаткових платежів, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 12.05.94 № 37, у зв'язку із здійсненням процедури злиття особових рахунків підприємства тільки у лютому 2004 року та врахуванням весь цей час у звітності карток особових рахунків ДП "Амофос" та ДП "Агрофос".

У відповідності з п.12.5 вказаної вище Інструкції при зміні протягом року форми власності, назви, організаційно-правової форми або місцезнаходження платника податків, які призводять до зміни виду платежу (коду бюджетної класифікації), такому платнику відкривається нова картка особового рахунку за відповідним кодом бюджетної класифікації, до якої в автоматичному режимі вноситься сальдо розрахунків з попередньої картки. При цьому дані з попередньої картки особового рахунку враховуються у звітності до кінця поточного року.

Таким чином, злиття особових рахунків повинно було автоматично здійснитися при створені на базі ДП "Амофос" і ДП "Агрофос" Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", при цьому картки особових рахунків підприємств повинні були враховуватись у звітності тільки до  кінця 2002 року.

На виконання рішення суду від 06.10.05 № 27/125 в частині повернення до картки особового рахунку позивача по земельному податку відповідачем сума 255994,41 грн. в повному обсязі не була повернена з тих підстав, що на момент виконання рішення суду на особовому рахунку позивача рахувалась недоїмка по земельному податку, яка була включена до другої податкової вимоги № 2/408 від 21.04.04, - 197971,89 грн., у зв'язку з чим частина поверненої суми по земельному податку зарахована відповідачем в погашення цієї недоїмки.

Керуючись нормами ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаючи до уваги той факт, що правонаступництво в результаті реорганізації ДП "Амофос" і ДП "Агрофос" здійснено 05.08.02, суд вважає, що дії відповідача щодо відображення даних особових рахунків ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" станом на 27.02.04 в особових  рахунках позивача є неправомірним.

Облік, контроль і складення звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби у відповідності з п.1.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.05 № 276,  з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес уведення, контролю інформації обробки документів.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби відкриваються особові рахунки за кожним платником податків та кожним видом платежу, які повинні сплачуватись таким платником.

У картках особових рахунків платників податків відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків, стан розрахунків платника з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов’язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше).

На підставі облікових даних карток особових рахунків платників податків засобами програмного забезпечення формуються податкові вимоги на суми податкового боргу та реєструються у реєстрі виданих податкових вимог за кожним боржником окремо (п.11.3 Інструкції).

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги,  що в картках особових рахунків позивача по переліченим вище податкам та зборам неправомірно відображена недоїмка в розмірі 80456,21 грн. та неправомірно списана сума по земельному податку у розмірі 197971,89 грн., суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Дніпродзержинську списати з особового рахунку Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", м. Дніпродзержинськ,   податковий борг по податках і зборах у розмірі 80456,21 грн., з якого: 53153,03 грн. –збір за використання водних ресурсів загальнодержавного значення, 657,32 грн. –податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, 1611,09 грн. –комунальний податок, 25034,77 грн. –інші збори за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього природного середовища.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Дніпродзержинську повернути до особового рахунку Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", м. Дніпродзержинськ неправомірно списану суму по земельному податку в розмірі 197971,89 грн.

Стягнути з Державного бюджету на користь Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, –1703,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

24.12.07