ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.10.07                                                                                           Справа№ 31/66

Господарський суд Львівської області в складі судді Артимовича В.М.

При секретарі Митник М.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в інтересах Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», м. Львів

До відповідача: Приватного підприємства «Торгово-фінансовий центр «Універсал», м. Львів

Про: зобов’язання до виконання умов договору

За участю представників:

від прокуратури: не з’явився;

від позивача: Зінко Т.А. –представник;

від відповідача: не з’явився.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що сторони подали відповідне клопотання.

Суть спору: Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені документи достатніми для прийняття до провадження позовної заяви Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в інтересах Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», м. Львів, надалі - позивач, до Приватного підприємства «Торгово-фінансовий центр «Універсал», м. Львів, надалі - відповідач, про зобов’язання до виконання умов договору купівлі-продажу № 11/01 від 13.02.2007 р., надалі –договір, про передачу товару на загальну суму 9566,25 гривень. Позовні вимоги прокурор мотивує тим, що згідно договору позивачем проведена оплата коштів в сумі 9566,25 гривень за марміт других страв, а відповідач всупереч умовам договору та вимогам ст.ст. 662, 663 ЦК України товар позивачеві не передав.

21.08.2007 р. позивачем подано заяву від 20.08.2007 р. про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений аванс в розмірі 9566,25 грн. та пеню в сумі 670,29 грн.

Також позивач 17.09.2007 р. подав пояснення по суті позовних вимог, в яких обґрунтовує позовні вимоги нормами ст. 220 Господарського кодексу України, ст.ст. 530, 612 Цивільного кодексу України та п. 4.2 договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 07.08.2007 р., 21.08.2007 р., 10.09.2007 р., 17.09.2007 р.

Ухвалою від 17.09.2007 р. суд, розглянувши клопотання сторін спору, продовжив строк вирішення даного спору.

В судове засідання 15.10.2007 р. позивач направив уповноваженого представника, який підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та поясненнях по суті позовних вимог. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзиву на позов не подав, хоча належним належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами згідно вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Позивачем та відповідачем 13.02.2007 р. був укладений договір купівлі-продажу № 11/01, надалі –договір, згідно якого відповідач зобов’язався передати у власність позивача посудомийну машину F1-30, марміт других страв ЕМК-70М нерж. і картоплечистку МОК-300, надалі –товар, а позивач у справі взяв на себе зобов’язання прийняти товар і оплатити його вартість згідно умов договору купівлі-продажу.

Згідно розділу 3 договору загальна вартість товару становить 27455,25 грн., при цьому оплата товару повинна проводитись покупцем –позивачем у даній справі шляхом здійснення передоплати у розмірі п’ятдесяти відсотків вартості товару протягом семи банківських днів з дня підписання договору. Остаточний розрахунок за поставлений товар позивач зобов’язався провести після проведення відповідачем робіт з установки, налагодження обладнання і здачі виконаних робіт позивачеві з підписанням відповідного акту (п. 3.3 договору). У свою чергу відповідач взяв на себе зобов’язання передати позивачеві товар не пізніше тридцяти днів з моменту надходження коштів попередньої оплати на рахунок відповідача.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, якими є позивач і відповідач у даній справі, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України. Згідно ж ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку.

Матеріали справи свідчать, що позивачем згідно договору купівлі-продажу сплачено відповідачеві кошти лише в сумі 9566,25 гривень, тобто всупереч п. 3.2 договору позивачем, як покупцем, не проведена у встановлений договором строк попередня оплата товару в розмірі п’ятдесят відсотків його загальної ціни.

Аналіз укладеного між сторонами договору свідчить про зустрічний характер зобов’язань сторін, у зв’язку з чим твердження позивача про прострочення відповідачем взятих на себе зобов’язань по передачі товару судом відхиляються, оскільки суперечать матеріалам справи, наведеним вище правовим нормам, а також ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України, згідно якої прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона за допомогою належних і допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження представників позивача, наведені в судових засіданнях, про те, що платіжні доручення № 232 від 02.02.2007 р., № 234 від 02.02.2007 р., рахунок-фактура № 0009 від 08.02.2007 р., рахунок № 8 від 31.01.2007 р., рахунок № 7 від 31.01.2007 р., видаткові накладні № 25 від 28.02.2007 р. та № 26 від 28.02.2007 р. є належними доказами, які свідчать про виконання позивачем взятих на себе зобов’язань, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного: платіжні доручення містять посилання на договір № 11/01 від 01.02.2007 р., а не договір купівлі-продажу № 11/01 від 13.02.2007 р.; більшість зазначених вище документів датовані до моменту укладення договору, а тому ці правовідносини сторін спору не регулюються договором купівлі-продажу № 11/01 від 13.02.2007 р., так як згідно ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України на зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Пунктом 7.1 договору № 11/01 від 13.02.2007 р. передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.03.2007 р.

Отже, позовні вимоги з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог про стягнення з відповідача сплаченого авансу в сумі 9566,25 грн. задоволенню не підлягають.

Правові основи господарської діяльності суб’єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, ст. 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені). Пунктом 4.1 договору купівлі-продажу встановлена відповідальність відповідача за прострочення передачі позивачеві товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни непоставленої у строк частини товару за кожен день прострочення.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 9566,25 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки відповідач не допустив прострочення у передачі позивачеві товару.

У відповідності до ст. 49 ГПК України та п. 6.6 Роз’яснення ВАС України від 04.03.1998 р. № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»господарським судом при залишенні без задоволення позову зі справи, провадження у якій порушено за заявою прокурора або його заступника, державне мито не стягується.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 538, 549, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в інтересах Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», м. Львів, відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Артимович В.М.