ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 9/61б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
суддів :
Удовиченка О.С.
Мамонтової О.М.
Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу
ЗАТ “Полікомбанк”

на  ухвалу

та постанову

господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р.
Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р.

у справі
№ 9/61б

господарського суду
Чернігівської області

за заявою
Державного підприємства “Крисківський спиртовий завод”

про
банкрутство

розпорядник майна
Рязанова С.М.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

ЗАТ “Полікомбанк”
Величко Г.В.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. у справі  № 9/61б (суддя Івченко С.М.) затверджений реєстр вимог кредиторів Державного підприємства “Крисківський спиртовий завод” (надалі Боржник) із відповідними сумами вимог та з відповідною черговістю їх задоволення, у тому числі ЗАТ “Полікомбанк” визнано кредитором боржника на суму 1753262,73 грн., з них 1509182,84 грн. (4 черга задоволення), 244079,89 грн. (6 черга задоволення), а також додатково 125 грн. (1 черга задоволення) (з урахуванням ухвали господарського суду Чернігівської області від 26.04.2007р. у справі  № 9/61б про виправлення описки в ухвалі господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. у справі  № 9/61б).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. у справі  № 9/61б (суддя –Коваленко В.М. - головуючий) ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. у справі  № 9/61б залишено без змін, а апеляційну скаргу  ЗАТ “Полікомбанк” залишено без задоволення.

ЗАТ “Полікомбанк” звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. та постанову   Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. в частині черговості задоволення вимог ЗАТ “Полікомбанк” та прийняти нове рішення, яким включити вимоги ЗАТ “Полікомбанк”  в сумі 1509182,84 грн. до 1-ої черги задоволення, як вимоги, які забезпечені заставою.

В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень норм матеріального права, зокрема: ст. 28, 40, 43 Закону України “Про заставу”, ст.591, 593 ЦК України, ч.3 ст.7, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ЗАТ “Полікомбанк” звернулось до господарського суду Чернігівської області із заявою №1-05/862 від 22.03.2007р., в якій просило включити грошові вимоги в сумі 1762319,83 грн. до реєстру вимог кредиторів боржника, як вимоги, що підлягають задоволенню в першу чергу. (а.с.107-109 т.4).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги ЗАТ “Полікомбанк” до Боржника виникли на підставі кредитного договору №883 від 20.05.2003р., який забезпечений заставою майна, а саме товарами в обороті: спирт вищої очистки в кількості 115,6 тис. дал., згідно договору застави №884 від 20.05.2003р., та молодняк ВРХ в кількості 564 голів, жито групи Б  - 680т., згідно договору застави №1278 від 04.08.2003р.

У зв”язку з непогашенням кредиту, ЗАТ “Полікомбанк” звернувся до господарського суду Чернігівської області. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 01.07.2004р. у справі №12/148 та рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.04.2006р. у справі №8/70, була встановлена заборгованість по кредитному договору №883 від 20.05.2003р., на виконання рішень було видано накази № 12/148 від 12.07.2004р. та №8/70 від 18.04.2006р. Державною виконавчою службою було описано та накладено арешт на майно боржника. (а.с. 121-129 т.4) Виконавче провадження було зупинено у зв’язку з порушенням провадження у справі про банкрутство за заявою Боржника 05.02.2007р. (а.с.130-131 т.4)

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент порушення провадження у справі про банкрутство Боржника та складання розпорядником майна реєстру вимог кредиторів, майно Боржника, яке було предметом застави та знаходилось у володінні та користуванні Боржника за вищезгаданим договором, відсутнє; факт відсутності зазначеного майна визнається як Боржником, так і ЗАТ “Полікомбанк”.

З матеріалів справи вбачається та судом апеляційної інстанції встановлено, що ЗАТ “Полікомбанк” надавав дозволи на реалізацію певної кількості заставного майна  за умови, що кошти одержані від такої реалізації будуть направлені на погашення кредиту та сплати процентів за користування ним. Надання скаржником згоди на реалізацію Боржником майна, що перебувало у заставі  підтверджується листами, відповідно до яких кредитор не заперечує проти зняття арешту з заставленого майна для його реалізації та погашення частини боргу. (а.с.  14, 33 т.7)

Разом з тим судами попередніх інстанцій не було встановлено кількість та вартість заставного майна, на яке ЗАТ “Полікомбанк” надав дозвіл  на реалізацію, а також кількість заставного майна реалізованого Боржником без дозволу скаржника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 12.12.2006р. об’єкт обтяження є спирт вищої очистки –115,6 тис. дал., балансовою вартістю 25432000,00 грн. згідно договору застави від 20.05.2003р. №884, вказано, що обтяжувач є ЗАТ “Полікомбанк”, боржник –державне підприємство “Крисківський спиртовий завод”. (а.с. 36 т.7).

Частиною 6 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Отже зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що кредиторські вимоги, забезпечені заставою майна боржника, відомості про яке містяться у державному реєстрі застав, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів відповідного боржника окремо та мають різний статус щодо їх погашення. Відповідно до ст.31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в першу чергу задовольняються вимоги, що забезпечені заставою.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України. (Постанова ВСУ від 06.03.2007р. у справі 23/222).

За таких обставин ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв’язку з чим вони підлягають скасуванню, а справа направленню до господарського суду Чернігівської області на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно з’ясувати кількість реалізованого заставного майна, кількість заставного майна, на яке була надана згода ЗАТ “Полікомбанк” щодо зняття його з-під арешту та його реалізації для погашення частини боргу, дослідити чому боржником не було замінено реалізоване заставне майно аналогічними товарами такої або ж більшої вартості.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ЗАТ “Полікомбанк” задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. та ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007р. скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий                                                              О.С. Удовиченко

Судді                                                                          О.М. Мамонтова

М.І. Хандурін