Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2007
року
Справа № 37/144-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В.Я.,
судді Істоміна О.А., Шутенко І.А.

при
секретарі -Андросовій О.В.

за
участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_5, дов.
ВЕЕ № 235386 від 05.04.2007 року (у справі)

третіх осіб -ОСОБА_6, дов.
б/н від 22.06.2005 року (у справі), ОСОБА_7, дов. ВЕК № 803477 від 04.12.2007
року

відповідача
-Осьмухіна
С.А., дов. № 2 від 10.09.2007 року, Хоменко О.О., дов. № 3 від 10.09.2007 року,
Грузкова О.Г., дов. № 1 від 10.09.2007 року (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Відродження" (вх. № 2697Х/2)

рішення господарського суду Харківської області від 03 серпня 2007
року по справі № 37/144-07

за позовом ОСОБА_1, с.
Уди Золочіського району Харківської області

за участю третіх осіб на стороні позивача,
які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. ОСОБА_2, с.
Уди Золочівського району Харківської області

2. ОСОБА_3, с. Уди Золочівського району Харківської області

3. ОСОБА_4, с. Уди Золочівського району Харківської області

до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", с. Уди
Золочівського району Харківської області

про визнання недійсними установчих
документів, відновлення становища та визнання діючими установчих документів, -

встановила:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження" із залученням до участі у справі в
якості 3-х осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору -ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними установчих
документів, а саме: протоколу №1 загальних зборів учасників
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Відродження" від 25 липня 2005 року, статуту СТОВ
"Відродження" (нова редакція) 2005 року, який зареєстрований
Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області та
затверджений загальними зборами СТОВ "Відродження" від 25 липня 2005
року; просив відновити становище, яке існувало до проведення загальних зборів
учасників СТОВ "Відродження" 25 липня 2005 року (протокол № 1 від 25
липня 2006 року), та визнати діючим статут СТОВ "Відродження" від 28
березня 2000 року та установчий договір від 28 березня 2000 року. Просив судові
витрати у вигляді сплаченого державного мита та витрат на судово-технічне
забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Рішенням від 03 серпня 2007 року господарський суд Харківської
області по справі № 37/144-07 (головуючий суддя Доленчук Д.О., судді Хачатрян
В.С., Кононова О.В.) частково задовольнив позовні вимоги позивача. Суд визнав
недійсним статут  Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (нова редакція)
2005 року, відновив становище, яке існувало до проведення загальних зборів
учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
"Відродження" 25 липня 2005 року. В іншій частині позову відмовив.

Відповідач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою
відповідальністю "Відродження", з рішенням суду першої інстанції не
погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність в матеріалах
справи письмових доказів, які підтверджують внесення в статутний фонд СТОВ
"Відродження" (станом на 25 липня 2005 року) внесків ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 - по 930 грн., ОСОБА_2 та ОСОБА_4- відповідно 920 грн. та 900 грн.;
на  висновки місцевого суду, які
суперечать обставинам справи, а саме, визнавши недійсним протокол №1 від 25
липня 2005 року, цим же рішенням суд відмовив в задоволенні позову про визнання
недійсним протоколу, та на інші обставини, викладені в апеляційній скарзі
(аркуші справи 5 - 8 том 2).

07 вересня 2007 року на адресу Харківського апеляційного
господарського суду надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких заявник підтверджує
свою позицію по справі стосовно скасування рішення господарського суду
Харківської області від 03 серпня 2007 року та просить прийняти нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог. При цьому відповідач зазначає, що зміст
позову протирічить вимогам частині 1 пункту 5 статті 54 Господарського
процесуального кодексу України, а саме -позовна заява повинна містити, зокрема,
зазначення доказів, які підтверджують позов.

11 вересня 2007 року від відповідача надійшли доповнення до
апеляційної скарги, в яких він зазначив, що судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини справи при винесенні оскаржуваного рішення щодо дійсних
прав та обов'язків сторін, в зв'язку з чим судове рішення прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 80, 86, 88
Господарського кодексу України, статтей 98, 117, 140, 144, 145, 147, 148, 1219
Цивільного кодексу України, статей 11, 50, 52, 55, 58, 59, 60, 64 Закону
України "Про господарські товариства".

09 жовтня 2007 року на адресу апеляційного суду надішли
пояснення  директора відповідача, де
зазначено, що  довіреність від 01 грудня
2006 року, яку видано Сільськогосподарським товариством з обмеженою
відповідальністю "Відродження" Столярову М.М., який був представником
СТОВ "Відродження" у суді першої інстанції -скасовано.

05 листопада 2007 року відповідач надав доповнення до апеляційної
скарги №2, в яких дає пояснення стосовно розподілу статутного капіталу
відповідача між його учасниками. Крім того, відповідач зазначає, що 30 липня
2007 року Золочівським районним судом Харківської області  прийняте судове рішення по справі № 2-71/2007
р. При цьому, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні по
справі № 2-71/2007 р. свідчили про ті ж самі факти, про що надає докази
відповідач -позивач та усі треті особи в статутний капітал відповідача надали
лише по 281,25 грн. кожний.

09 листопада 2007 року від СТОВ "Відродження" надійшли
доповнення до апеляційної скарги №3, в яких вказується, що до моменту державної
реєстрації відповідача (28 квітня 2000 року), усі його учасники 24 березня 2000
року фактично сплатили в банківську установу - АПБ "Україна"
грошовими коштами кожний по 281,25 грн., що склало 2250,00 грн.

14 грудня 2007 року на адресу суду апеляційної інстанції знов
надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач пояснює свою
позицію відносно відображення в балансі за 2005 рік розміру статутного
капіталу, а також підстав, за якими він відображений; відносно доведення
позивачем суду обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог,
стосовно того, що ОСОБА_1 вніс 930,00 грн. в якості свого внеску до статутного
капіталу відповідача; відносно безпідставного та необґрунтованого твердження
позивача та третіх осіб щодо спрямування прибутку, отриманого в 2000 році від господарської
діяльності відповідача, на поповнення розміру статутного капіталу,
відображеного в протоколі загальних зборів учасників відповідача.

ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що на її думку
апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Позивач,ОСОБА_1, також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому
також заперечує проти апеляційної скарги, зазначає, що  з доводами, які викладені в ній та у доповненнях
до апеляційної скарги, не згодний. Просить суд повністю відмовити в  задоволенні апеляційної скарги.

19 грудня 2007 року від ОСОБА_2 надійшов ще один відзив на
апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що позивач та треті особи не згодні з
апеляційною скаргою відповідача та вважають рішення господарського суду
Харківської області обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального
права. Просила відмовити відповідачу в задоволені апеляційної скарги, а рішення
господарського суду Харківської області від 03 серпня 2007 року залишити без
змін.

Представники позивача та представник третіх осіб  відзиву на апеляційну скаргу не надали, в
судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду просили
рішення господарського суду Харківської області від 03 серпня 2007 року у
справі № 37/144-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити
без задоволення.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин
справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом
першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін,
колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, в 2000 році було засновано
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю
"Відродження". Відповідно до статті 14 установчого договору
підприємства відповідача внески до статутного фонду відповідача розподілені між
учасниками наступним чином: ОСОБА_8 -930,00 грн., ОСОБА_9 -930,00 грн.,
ОСОБА_10 - 930,00 грн., ОСОБА_11 -930,00 грн., ОСОБА_3 -930,00 грн., ОСОБА_1
-930,00 грн., ОСОБА_2 -920,00 грн., ОСОБА_4 -900,00 грн., що разом складає
7400,00 грн.

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржуване
рішення визнав недійсним статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження" (нову редакцію), який зареєстрований
Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області та
затверджений загальними зборами відповідача від 25 липня 2005 року; відновив
становище, яке існувало до проведення загальних зборів учасників відповідача 25
липня 2005 року (протокол №1 від 25 липня 2005 року).

Проте з такими висновками місцевого господарського суду колегія
суддів погодитися не може.

По-перше, місцевий суд в своєму рішенні зазначив, що
відповідач не довів того факту, що треті особи та позивач систематично не
виконували свої статутні зобов'язання та своїми діями заперечували досягненню
мети товариства. Проте, з такими висновками господарського суду не може
погодитись колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, згідно зі статтею 11 Закону України «Про господарські
товариства»учасники товариства зобов'язані додержувати установчих документів товариства
і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства;
виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з
майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку
та засобами, передбаченими установчими документами. Такі ж самі обов'язки
передбачені, зокрема, частиною 3 статті 88 Господарського кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про господарські товариства»,
яка кореспондується з частиною 3 статті 144 Цивільного кодексу України, частина
статутного капіталу, що залишилася несплаченою, підлягає сплаті протягом
першого року діяльності товариства.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5 статуту Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", передбачено,
що засновники зобов'язані додержуватися положення установчого договору та
статуту, а також виконувати всі зобов'язання перед товариством, у тому числі
зобов'язання щодо внесків до статутного фонду. Крім того, відповідач стверджує,
що як позивач, так і треті особи не спростували твердження відповідача про те,
що він станом на 13 жовтня 2006 року повернув трьом колишнім учасникам
відповідача (ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3) їх внесок із статутного капіталу.

Відповідач надав суду платіжну відомість на видачу (повернення)
внесків до статутного фонду по СТОВ «Відродження»за липень 2005 року та
видатковий касовий ордер № 764 від 13 жовтня 2006 року, з яких випиває, що
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 саме 13 жовтня 2006 року отримали свій внесок із
статутного капіталу відповідача (кожному по 281,25 грн.), про що кожен з них
поставив свій підпис (аркуші справи 102-103 том 2).

Відповідач також стверджує, що ОСОБА_4 і до цього часу не отримала
свій внесок із статутного капіталу відповідача, а належний до виплати ОСОБА_4
внесок із статутного капіталу відповідача зберігається на поточному рахунку
відповідача та обліковуються відповідачем як кредиторська заборгованість
відповідача у регістрі бухгалтерського обліку «Відомість обліку розрахунків за
іншими виплатами».

Підпунктом 6.7 пункту 6 передбачено, що для забезпечення
діяльності за рахунок учасників створюється статутний фонд у розмірі 7400,00
грн. Засновники роблять вклади у статутний фонд грошовими коштами. Відповідно
до підпункту 4.3 пункту 4 установчого договору відповідача, статутний фонд
становить 7400,00 грн.

Статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження" був зареєстрований Золочівською
районною державною адміністрацією Харківської області 28 березня 2000 року та
затверджений загальними зборами учасників протоколом № 1 від 23 березня 2000
року.

Однак, станом з 28 березня 2000 року (день державної реєстрації)
по 25 липня 2005 року (день проведення загальних зборів) учасники відповідача
фактично внесли в статутний капітал лише 4845,00 грн. в якості своїх внесків, а
саме:  ОСОБА_8 -930,00 грн., ОСОБА_9
-930,00 грн., ОСОБА_10 -930,00 грн., ОСОБА_11 -930,00 грн., ОСОБА_3 -281,25
грн., ОСОБА_1 -281,25 грн., ОСОБА_2 -281,25 грн., ОСОБА_4 -281,25 грн., що
разом складає 4845,00 грн.

Таким чином, як позивач так і треті особи, ще з 28 березня 2000
року по 25 липня 2005 року не повністю сплатили свої внески до статутного
капіталу відповідача, порушили свої обов'язки по відношенню до господарського
товариства.

По-друге, не є вірним висновок місцевого суду, який
встановив, що рішення з приводу виключення позивача та трьох третіх осіб є
незаконним, оскільки не було набрано більш як 50 відсотків голосів, тобто 50+1
голос з наступних підстав.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про господарські товариства»
товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має
статутний (складений) капітал, розділений на частки, розмір яких визначається
установчими документами. Частиною 1 статті 58 цього ж закону, яка
кореспондується з частиною 1 статті 145 Цивільного кодексу України,
встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є
загальні збори учасників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру
їх часток у статутному (складеному) капіталі, як це закріплено частиною 4
статті 58 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до статті 59 цього ж Закону до компетенції зборів
товариства з обмеженою відповідальністю крім питань належить виключення
учасника з товариства. При вирішенні питання про виключення учасника з
товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники,
що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів
учасників товариства.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України «Про господарські
товариства»загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як
60 відсотками голосів. Відповідно до частини 1 статті 64 цього ж Закону,
учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує
або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке
проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не бере.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 3 протоколу №1
загальних зборів від 25 липня 2005 року виключено (на підставі статті 64 Закону
України "Про господарські товариства") із складу учасників
відповідача наступних громадян: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 За
виключення вказаних громадян голосували "за" наступні учасники
відповідача: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Кількість голосів учасників відповідача, яких загальні збори
учасників відповідача виключили із складу учасників відповідача, на день
проведення загальних зборів складала 23,2 % (по 5,8 % має кожний із виключених
учасників відповідача) у зв'язку з тим, що виключені учасники відповідача з дня
державної реєстрації відповідача та по день проведення загальних зборів
учасників відповідача внесли у якості своїх внесків (часток) до статутного
капіталу відповідача лише по 281,25 грн. кожний (усі разом вони внесли 1125,00
грн.).

Також відповідач стверджує, що загальна кількість голосів
учасників відповідача, які проголосували «за»виключення із складу учасників
товариства чотирьох учасників, складає 76,8 % (по 19,2 % має кожний), мотивуючи
це тим, що ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 внесли до статутного капіталу
відповідача свій внесок (частку) у повному обсязі, як це і передбачено статтею
14 установчого договору відповідача та Законом України «Про господарські
товариства».

В якості доказів відповідач надав до матеріалів справи квитанції
до прибуткових касових ордерів № 677 від 30 червня 2005 року, № 678 від 30
червня 2005 року, № 679 від 30 червня 2005 року, № 680 від 30 червня 2005 року,
прибуткові касові ордери № 677 від 30 червня 2005 року, № 678 від 30 червня
2005 року, № 679 від 30 червня 2005 року, № 680 від 30 червня 2005 року, та
видатковий касовий ордер № 440 від 30 червня 2005 року, відповідно до якого
відповідачем і внесено на рахунок відповідача в ХОД АППБ «Аваль»грошові кошти у
розмірі 2595,00 грн. (по 648,75 грн. кожний) як внески учасників до статутного
капіталу відповідача.

Ні позивач, ні треті особи не надали суду належних доказів, які б
спростовували твердження відповідача про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з дня державної реєстрації відповідача (28 березня 2000 року) по день
проведення загальних зборів учасників товариства (25 липня 2005 року) додатково
не внесли несплачені ними внески.

Таким чином, частина статутного капіталу відповідача залишилася
несплаченою ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Твердження позивача про те, що статутний капітал відповідача був
сформований всіма його учасниками у повному обсязі ще у 2001 році шляхом
спрямування прибутку відповідача, отриманого за 2000 рік від господарської
діяльності відповідача на поповнення внесків до статутного капіталу товариства,
спростовується протоколом загальних зборів учасників відповідача № 1 від 18
лютого 2001 року (аркуші справи 53-54 том 1). Відповідно до цього протоколу   загальні збори учасників відповідача
вирішили (пункт 1 протоколу) направити отриманий у 2000 році чистий прибуток в
сумі 37258,04 грн. повністю до резервного фонду відповідача, про що
проголосували «за»7 учасників товариства, «проти»проголосував 1 учасник.

Отже, виходячи з матеріалів справи
та з урахуванням вимог частини 1 статті 60, частини 1 статті 64 Закону
України "Про господарські товариства", на загальних зборах, рішення
яких відображено в протоколі № 1 загальних зборів від 25 липня 2005 року були
присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як
60% голосів; загальна кількість голосів учасників відповідача, які голосували
"за" виключення вказаних 4-х громадян складає 76,8%.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та фактичні
обставини справи, рішення, прийняті 25 липня 2005 року зборами учасників
відповідача з приводу виключення позивача та третіх осіб, які відображені в
протоколі № 1 загальних зборів від 25 липня 2005 року є доказаними та
обґрунтованими.

По-третє, колегія суддів апеляційної інстанції також
не може погодитись з висновками суду першої інстанції стосовно того, що
ОСОБА_10 незаконно приймала участь у голосуванні на загальних зборах.

Порядок вступу до господарського товариства спадкоємців
регулюється діючим законодавством України.

Так, відповідно до частини 2 статті 1219 Цивільного кодексу
України не вхо дять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: право на участь у товариствах та право
членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх
установчими доку ментами.

Слід підкреслити, що перехід частки (її частини) учасника у
статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи
визначається статтею 147 Цивільного кодексу України.

У частині 5 цієї статті вказано, що частка у статутному капіталі
товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи
або правонаступника юридичної особи -учасника товариства, якщо статутом
товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших
учасників товариства. Розрахунки зі спадкоємцями (правонаступниками) учасника,
які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148
Цивільного кодексу України.

На теперішній час діє спеціальний закон, який визначає поняття і
види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і
обов'язки їх учасників та засновни ків -Закон України "Про господарські
товариства".

Згідно зі статтею 55 цього Закону у зв'язку із смертю громадянина,
учасни ка товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу
до цьо го товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до
товариства з обмеженою відповідальністю або відмови товариства у прийнятті до
товариства правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або
натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій
юридичній особі (спадкодав цю), вартість якої визначається на день
реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір
статутного фонду товариства підлягає зменшенню.

Тобто у відповідних випадках законодавством України саме і
передбачені пра ва спадкоємців у отриманні у власність частки майна в
товаристві померлого учас ника .

Отже, вступ до товариства спадкоємців померлого учасника можливий
тільки за обов'язковою згодою інших уча сників (учасника) товариства в окремих
випадках.

Так, згідно зі статтею 59 Закону України "Про господарські
товариства" до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю
належить, зокрема: визначення основних напрямів дія льності товариства і
затвердження його планів та звітів про їх виконання, вне сення змін до статуту
товариства, вирішення питання про виключення учасника з товариства.

З цих питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього
проголосують учас ники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голо сів учасників товариства. З решти питань рішення
приймається простою більшістю голосів.

Крім того, збори учасників вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як
60 відсотками голосів.

Отже, як вбачається із вищевикладеного, враховуючи обставини
справи, товариство (загальні збори) може відмовити у прийнятті до нього
правонаступника (спадкоємця) тільки у разі прийняття рішення простою більшістю
голосів учасни ків, які володіють у сукупності більш як 60 відсотків загальної
кількості голо сів учасників товариства.

Станом на 25 липня 2005 року (день проведення загальних зборів
учасників товариства) учасники фактично внесли в статутний капітал лише 4845,00
грн. (замість 7400,00 грн.) у якості своїх внесків (вкладів).

В даному випадку ОСОБА_10, яка є спадкоємцем ОСОБА_12, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до загальних зборів відповідача з проханням прийняти
її до складу учасників відповідача у якості спадкоємця померлого учасника
відповідача.

Загальні збори учасників СТОВ "Відродження" 25 липня
2005 року пунктом 2 постановили прийняти до складу учасників товариства
ОСОБА_10(аркуш справи 13 том 1).

За це "за" проголосували три учасника СТОВ
"Відродження" відповідача: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 -57,6% голосів
(по 19,2% кожний).

Таким чином, в даному випадку рішення, що прийнято 25 липня 2005
року зборами учасників СТОВ "Відродження" з приводу прийняття до
складу учас ників товариства ОСОБА_10, та яке відображено в протоколі №1 загаль
них зборів від 25 липня 2005 року є правомірним та доведеним суду першої
інстанції.

По-четверте, колегія суддів апеляційної інстанції також
не може погодитись з висновком суду першої інстанції, який встановив, що статут
відповідача в новій редакції було прийнято з грубим порушенням вимог
законодавства.

Згідно  частини 4 статті 58
Закону України «Про господарські товариства»учасники мають кількість голосів,
пропорційну розміру їх часток у статутному фонді. Відповідно до частини 2
статті 59 цього ж закону з питань, зазначених у пункті «б»статті 41 цього
закону (внесення змін до статуту товариства), рішення вважається прийнятим,
якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50
відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

На загальних зборах учасників товариства, які відбулися 25 липня
2005 року, до складу учасників відповідача замість виключених учасників:
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були прийняті ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 та ОСОБА_16. Дане рішення учасників товариства було відображено в
пункті 3 протоколу № 1 загальних зборів учасників  від 25 липня 2005 року. Загальна кількість
голосів учасників товариства, які проголосували «за»складає 76,8 %.

Пунктом 5 протоколу № 1 загальних зборів учасників товариства від
25 липня 2005 року було затверджено нову редакцію статуту відповідача, яку було
зареєстровано Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області
25 липня 2005 року.

Таким чином, колегія суддів Харківського апеляційного
господарського суду цілком погоджується з висновком суду першої інстанції
стосовно того, що протокол №1 від 25 липня 2005 року загальних зборів учасників
СТОВ "Відродження" в розумінні Господарського процесуального кодексу
України не є актом індивідуальної дії та не може бути визнаний недійсним. Також
місцевий суд правомірно відмовив в задоволені вимог стосовно визнання діючим
статуту СТОВ "Відродження" від 28 березня 2000 року та установчого
договору СТОВ "Відродження" від 28 березня 2000 року, оскільки
статтею 16 Цивільного кодексу України вказано перелік способів захисту прав та
законних інтересів.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 03 серпня 2007
року по справі № 37/144-07 було прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, в зв'язку з
чим рішення підлягає частковому скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, 103
пунктом 2, статтею 104 пунктами 1, 4, статтею 105  Господарського процесуального кодексу
України,

постановила:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 03 серпня 2007
року по справі № 37/144-07 скасувати в частині задоволення позовних вимог та в
цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області
від 03 серпня 2007 року по справі № 37/144-07 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.Я. Погребняк

суддя
О.А. Істоміна

суддя
І.А. Шутенко