ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

21.03.2007р.                                                                                Справа №14/34

за позовом  Закритого акціонерного товариства  "Лубни-птиця", вул.Оржицька, 1, с. Вищий Булатець, Лубенський район, Полтавська область,37544

до  Приватного підприємства "СІБ-АГРО", вул. М.Бірюзова 32а, м. Полтава,36007

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю „АГРО-ПЛЮС”, 36003, м. Полтава, майдан Незалежності, 20

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю „Українське зерно”, вул. М. Бірюзова, 32А, м. Полтава, 36007;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю „Лохвицький комбікормовий завод”, вул. П.Мирного, 6 м. Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська область

про  про стягнення 148666,73 грн.

Суддя  Іваницький Олексій Тихонович

Представники:

від позивача:  Кульбашний В.Л., директор;

Рябченко О.П., комерційний директор;

Олексієнко О.Ф., заступник директора по виробництву;

Волощенко А.М., головний ветлікар

від відповідача:  Ярош М.М., директор

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні:

позивача - Вишневський К.М., дов. б/н від 01.12.2006р.

відповідача - 1. Полив'яна Ю.М., дор. №37 від 18.08.2006р.

2. Гостік Е.В., дор. №93 від 24.02.2007р.

СУТЬ СПОРУ:  розглядається позовна заява про стягнення 148666,73 грн. - збитків, завданих поставкою неякісного комбікорму по договору поставки №26/07/06 к/к від 26.07.2006р., в тому числі: 139691,04 грн. - вартість загиблої птиці в кількості 10982 голів, 1911,02 грн. - витрат на лікування та проведення досліджень, 5391,00 грн. - вартість придбаних медикаментів, 1673,67 грн. - штрафу.

В судовому засіданні 21.03.2007р. за клопотанням сторін було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Ухвалою господарського суду Полтавської області №14/34 від 23.01.2007р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-плюс", м. Полтава.

Ухвалою господарського суду Полтавської області №14/34 від 27.02.2007р. до участі у справі залучені як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське зерно", м. Полтава та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лохвицький комбікормовий завод", м. Червонозаводське.

В судовому засіданні 21.03.2007р. були заслухані пояснення Олексієнка О.Ф., головного зоотехніка ЗАТ "Лубни-птиця" і Волощенка А.М., ветлікаря ЗАТ "Лубни-птиця".

Відповідач у відзиві на позовну заяву, а його представник у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Українське зерно", м. Полтава у відзиві на позовну заяву зазначає, що у нього існували договірні відносини з ТОВ "Агро плюс" щодо поставки комбікорму в період із 10.07.2006р. по 14.08.2006р., але від останнього будь-яких претензій щодо якості комбікорму не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод", м. Червнозаводське  у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на недоведеність позивачем факту загибелі птиці від отруєння поставленим комбікормом (який вироблений на ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" та наявність відповідних сертифікатів якості на поставлений комбікорм.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи і подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 26 липня 2006 року між відповідачем (ПП "Сіб-Агро", м. Полтава) та ТОВ „Агро-плюс”, м. Полтава було укладено договір поставки № 26/07/06 к/к (далі - Договір), відповідно до якого відповідач (постачальник за договором) зобов’язувався передати у власність  ТОВ „Агро Плюс” (покупець по договору)  товар (комбікорм), а останній зобов’язувався прийняти зазначений комбікорм та оплатити його відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість, найменування та ціна товару зазначалися у видаткових накладних постачальника, а якість повинна була відповідати показникам, зазначеним у свідоцтві про якість відповідного товару, яке видається підприємством-виробником товару (п.2.2 Договору).

Пунктом 2.3. Договору сторони погодили, що товар вважається прийнятим за якістю у випадку, якщо протягом трьох календарних днів покупець не заявить претензію відносно якості поставленого товару.

В силу пункту 2.4. Договору, у випадку виявлення неякісного товару (зокрема токсичного товару) на покупця покладався обов’язок письмово викликати представників постачальника, ввести їх до складу відповідної комісії, здійснити комісійний відбір проб в кількості не менше 4-х зразків та направити відібрані зразки до лабораторії, погодженої з постачальником.

Поставка товару відповідно до п. 3.3. Договору здійснювалась на умовах EXW Україна, Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, склад ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод"відповідно до правил Інкотермс в редакції 2000 року.

Відповідно до п. 6.4. Договору приймання товару (комбікорму) за якістю здійснюється відповідно до Інструкції Держарбітражу при Раді Міністрів РСР "Про порядок приймання продукції за якістю"  від 13 квітня 1966 р. № П-7 (із змінами та доповненнями), далі за текстом -  Інструкція П-7 , якщо інше не встановлено умовами Договору.

Виробником комбікорму, який продавав відповідач є ТОВ „Лохвицький комбікормовий завод”.

В позовній заяві та поясненнях представника позивача, а також письмових поясненнях  працівника позивача (зоотехніка Олексієнко О.Ф.) зазначено, що фактичне перевезення комбікорму з ТОВ „Лохвицький комбікормовий завод” до складу ТОВ „Агро Плюс” здійснювалось транспортними засобами ЗАТ „Лубни-Птиця”.

На виконання умов Договору ТОВ "Сіб-Агро" поставило зі складу ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод" ТОВ "Агро-плюс" відповідно до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних комбікорм у кількості 24,59 тон на загальну суму 25128,72 грн.

01 серпня 2006 року ТОВ „Агро-Плюс” уклало з позивачем (ЗАТ "Лубни-птиця", с. В.Булатець) договір поставки комбікормів, відповідно до якого ТОВ „Агро Плюс” виступало як постачальник, а відповідач – як покупець.

Поставка товару відповідно до п. 2.1. цього договору здійснювалась зі складу в с. В. Булатець, Лубенського району, Полтавської області (точне місцезнаходження складу не зазначено).

В позовній заяві позивач стверджує, що поставка комбікормів від ТОВ „Агро Плюс” на склад позивача також здійснювалось транспортними засобами позивача.

Даний комбікорм позивач використовував для годівлі курей, в яких (зі слів позивача) пізніше розвились типові ознаки некрозу - зростання патологічних процесів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Експертний висновок  НВП «Біо Тест Лабораторія» № 298/Б від 09 жовтня 2006 року (в матеріалах справи),  відповідно до якого спірний комбікорм, який постачався позивачу, містив патогенну кишкову паличку (Е.соlі), що, на думку позивача, спричинило хворобу птиці на кормовий токсикоз  мікробного походження (колібактеріоз) та  загибель птиці в кількості 10 982 голови.

Крім того, позивачем надано копію Акту обстеження поголів’я птиці на птахофабриці «Лубни-Птиця» від 11 жовтня 2006 року (надалі Акт обстеження), яким позивач підтверджує наявність самої хвороби (колібактеріозу) у птиці та копію Експертного висновку  №1 від 11 жовтня 2006 року, підписаного доктором сільськогосподарських наук Подобєдом Л.І.

З аналізу Експертного висновку  НВП «Біо Тест Лабораторія» № 298/Б від 09 жовтня 2006 року не вбачається, що досліджуваний цією лабораторією комбікорм був відібраний з тієї партії комбікорму, про яку заявляє позивач як про неякісну, оскільки така партія одержана 12 вересня 2006 року, а досліджувались проби, як зазначено в експертному висновку, одержані лише 29 вересня 2006 року.

В свою чергу позивачем не надано жодного доказу, що проби відбирались саме з партії відповідно до зазначеної вище накладної.

В матеріалах справи відсутні протоколи відбору проб, які б свідчили, що спірні проби комбікорму відбирались в певному місці, з певної партії комбікорму, в присутності певних осіб.

За таких обставин є недоведеним факт відбору проб саме з того комбікорму, який постачався позивачу від відповідача, і що неякісний комбікорм був вироблений саме на ТОВ «Лохвицький комбікормовий завод».

Пояснення зоотехніка ЗАТ „Лубни Птиця” Олексієнко О.Ф. про те, що проби відбирались безпосередньо на ТОВ „Лохвицький комбікормовий завод” та аналогічні відомості, викладені в Акті обстеження не приймаються судом до уваги, оскільки Олексієнко О.Ф. не заявляв, що особисто здійснював відбір проб та не зміг вказати дату відбору проб, не вказував чи складався протокол відбору проб взагалі, а зазначений вище Акт обстеження складено лише 11 жовтня 2006 року (через 29 діб після прийняття позивачем спірного товару) і особа, що його підписала, безпосередньої участі у відборі проб не приймала.

В даному висновку не  вказано відповідно до якого ДСТУ здійснено відбір проб та  з якою метою.

Отже, відомості щодо відбору проб є лише припущеннями осіб, що давали пояснення та підписали Акт обстеження.

Позивачем не доведено, що неякісний комбікорм, який досліджувався в лабораторії був саме тим товаром, який вироблений ТОВ «Лохвицький комбікормовий завод», який, в свою чергу,  постачався від ПП «Сіб-Агро» до ТОВ «Агро-Плюс» і який потім  від ТОВ «Агро-плюс» був переданий позивачу.

Відповідно до пункту 16 Інструкції Держарбітражу при Раді Міністрів РСР Про порядок приймання продукції за якістю  від 13 квітня 1966 р. № П-7 (із змінами та доповненнями) у випадку виявлення продукції неналежної якості одержувач такої продукції зобов’язаний викликати для складення двостороннього акту представників Постачальника та виготовлювача  такої продукції.

Позивачу  стало відомо про токсикоз птиці ( і відповідно про токсичність комбікорму) з Експертного висновку  НВП «Біо Тест Лабораторія» № 298/Б від 09 жовтня 2006 року та Експертного висновку  №1 від 11 жовтня 2006 року підписаного Подобедом Л.І.

ТОВ „Агро Плюс” та позивач не надали жодних доказів повідомлення ПП „Сіб Агро” та ТОВ „Лохвицький комбікормовий завод” про виявлення неякісного комбікорму за період з 09 жовтня 2006 року по 21 березня 2007 року.

Представник ТОВ „Агро Плюс” не пояснив, чому ним не виконано вимогу п. 2.4. Договору поставки, укладеного між ТОВ „Агро Плюс” та відповідачем щодо письмового повідомлення про виявлення комбікорму неналежної якості та спільного відбору проб.

Згідно з пунктом 3 статті  37 Закону України «Про ветеринарну медицину» особи, які утримують тварин зобов’язані негайно інформувати державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель тварин, підозру на захворювання або виявлення хвороби, що підлягає повідомленню, або поведінку тварин, яка їм невластива.

Позивачем не надано доказів повідомлення державного інспектора ветеринарної медицини про захворювання птахів на колібактеріоз за умови, коли за короткий проміжок часу від цієї хвороби загинуло 10 982 голови птиці.

При цьому, відповідно до Інструкції з профілактики та ліквідації колібактеріозу птиці (затверджена наказом Державного департаменту ветеринарної медицини № 9 від 02 лютого 2005 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2005 року за № 243/10523), надалі за текстом – Інструкція,  колібактеріоз є небезпечним захворюванням для здоров’я людини (п. 1.3. Інструкції)

В матеріалах справи відсутні докази, що всі 10 982 голови птиці загинули саме з однієї причини, і що цією причиною є наявність в комбікормі патогенної палички E.coli.

Відповідні Акти розтину та докази утилізації загиблої птиці позивачем не подані.

Посилаючись на експертний висновок Науково-виробничого підприємства «Біо-Тест Лабораторія» в якості доказу,  позивач не приймає до уваги ту обставину, що пунктом  7.3 ДСТУ 4120-2002 «Комбікорми повнораціонні для сільськогосподарської птиці» імперативно встановлено, що мікробіологічні показники визначають в порядку державного ветсаннагляду. При цьому, безпечність комбікормів визначають не рідше одного разу на квартал, у випадку виникнення претензій до якості з боку споживачів та в інших випадках. Позивач не довів, що НВП «Біо-Тест Лабораторія» є саме органом державного ветсаннагляду.

Таким чином,  Експертний висновок НВП «Біо Тест Лабораторія» № 298/Б від 09 жовтня 2006 року не є беззаперечним  доказом саме тієї обставини, що поставлений Відповідачем комбікорм (відповідно до накладної № РН- 0000558 від 12 вересня 2006 року) був неякісним.

Крім того, згідно п. 7.4.  ДСТУ 4120-2002  у випадку незадовільних результатів досліджень проводять повторні випробування на подвоєній кількості проб, які беруть від тієї самої партії. У випадку незадовільних результатів повторного контролю всю партію бракують.

Тобто, лише після здійснення повторних досліджень є підстави визнавати  конкретну партію комбікорму неякісною з точки зору ветеринарно-санітарної безпеки.

Позивачем не надано жодних доказів проведення повторних досліджень спірної партії комбікорму, тому підстави вважати поставлену партію товару неякісною – відсутні.

Відповідно до п. 10.1 ДСТУ 4120-2002 підприємство – виробник гарантує споживачам відповідність вироблених повнораціонних комбікормів вимогам стандарту за додержанням правил транспортування та зберігання.

В свою чергу п. 9 зазначеного стандарту зобов’язує здійснювати транспортування та зберігання комбікормів відповідно до вимог ДСТУ 23462.

В матеріалах справи відсутні докази належного додержання позивачем (як перевізником комбікорму) вимог ДСТУ 23462 щодо транспортування та зберігання спірного комбікорму.

Позивач як доказ вини відповідача  зазначає також Акт обстеження поголів’я птиці на птахофабриці «Лубни-Птиця» від 11 жовтня 2006 року.

Відповідно до п. 1.2. зазначеної вище Інструкції колібактеріоз птиці характеризується такими симптомами, як діарея, пригніченість, спрага, втрата апетиту, перитоніт, сальпінгіт. Зазначені ознаки повністю відсутні в Акті обстеження. Напроти, Актом чітко зафіксовано відсутність однієї з основних симптом – діареї (п. 4 Акту).

При поталого-анатомічному розтині птиці відповідно до п. 5 Акту паталого-анатомічна картина не відповідає нормативно встановленій (п. 1.10 Інструкції), що додатково підтверджує відсутність підстав для висновку, що птиця загинула саме від колібактеріозу.

В пункті 9. Акту обстеження встановлено, що неякісна партія комбікормів надійшла на підприємство позивача в кінці вересня-на початку жовтня, що  свідчить, про те, що спірна партія комбікорму ( яка надійшла 12 вересня 2006 року) не могла стати причиною отруєння птиці позивача.

В будь-якому випадку відсутні докази, що з цієї партії проби комбікормів взагалі відбирались.

Зазначене дає підстави заперечувати факт загибелі птиці саме від отруєння комбікормами виробленими на  ТОВ «Лохвицький комбікормовий завод» та поставленими ПП «Сіб Агро» та не доводить вину останніх у спричинених збитках позивача.

Посилання позивача на Експертний висновок №1 від 11 жовтня 2006 року як на підставу своїх вимог  відхиляється судом, виходячи з наступного.

Особа, що підписала цей документ, не є експертом в розумінні статті 41 ГПК України, Ступінь кваліфікації та компетенції зазначеної особи не підтверджена жодними матеріалами справи.

Крім того,  гр. Подобєда Л.І., за відсутності будь-яких (трудових, цивільно-та/або господарсько-правових) відносин між ним та позивачем, останній без будь-яких правових підстав (трудова угода № 8-2006 від 19 червня 2006 року гр.. Подобєдом Л.І не підписана, копія в матеріалах справи) сплатив зазначеній особі грошові кошти (платіжне доручення № 62 від 27 грудня 2006 року на суму 2000,00 грн., платіжне доручення № 594 від 13 жовтня 2006 року на суму 2000,00 грн., в матеріалах справи)

В описовій частині експертного висновку №1 від 11.10.2006р. вказуються візуальні та анатомічні симптоми певної хвороби, а висновки зводяться до встановлення факту відбору проб безпосередньо на ТОВ «Лохвицький комбікормовий завод», способу відбору проб та відкиданням самої можливості існування іншого способу захворювання. Крім того, встановлено не причину загибелі птиці, а причину падіння рівня продуктивності.

Пунктом 2.2. Інструкції вказано, що в обов’язковому випадку необхідно здійснити бактеріологічні дослідження трупів загиблої птиці.

Позивач не надав суду доказів таких досліджень та їх результатів.

Крім того, пунктом 2.3. Інструкції імперативно встановлено, що діагноз колібактеріоз вважається встановленим при наявності клінічних ознак захворювання, характерних паталого-анатомічних змін та виділенні при бактеріологічних дослідженнях трупів птиці або патологічного матеріалу. Патогенні властивості визначають біопробою.

Позивачем не доведено проведення вищезазначених досліджень.

Відповідно до статті 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин ДСТУ 4120-2002 «Комбікорми повнораціонні  для сільськогосподарської птиці» є чинним державним стандартом, що регулює якість комбікормів для годівлі сільськогосподарської птиці.

Позивачем не доведено порушення відповідачем вищезазначеного нормативного документу та інших норм чинного законодавства

Згідно з пунктом 1 статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Жодних доказів тих обставин, що до передання товару ЗАТ «Лубни Птиця» комбікорм не відповідав нормативній якості позивачем не надано.

Як передбачено п. 7.3. ДСТУ 4120-2002 «Комбікорми повнораціонні  для сільськогосподарської птиці» ПП «Сіб-Агро» щомісячно здійснювало лабораторні випробування всіх виготовлених партій комбікормів на показники безпеки

За період з серпня по жовтень 2006 року Полтавською обласною державною лабораторією ветеринарної медицини здійснено дослідження  1500 тон комбікормів, які постачаються від імені ПП «Сіб-Агро» (експертні висновки Полтавської обласної державної лабораторії ветеринарної медицини № 3520від 22 серпня 2006 року, № 4407 від 04 жовтня 2006 року, № 5094 від 09 листопада 2006 року).

Крім того, відповідачем надано результати експертизи Лохвицької районної державної ветеринарної лабораторії, проведеної за результатами дезинфекційних заходів на підприємстві – ТОВ «Лохвицький комбікормовий завод» здійснені протягом вересня-жовтня 2006 року (копії в матеріалах справи). Зазначені експертизи визнають задовільною якість здійснених дезінфекційних заходів.

Позивачем не надано жодного доказу щодо епізоотичної ситуації на птахо підприємстві, не надано доказів належного здійснення профілактичних заходів, щодо попередження колібактеріозу.

Відповідно до п. 6.2.Ветеринарно-санітарних правил для птахівницьких господарств і вимоги до їх проектування, затверджених Наказом №53 від 03 липня 2001 року Головним державним інспектором ветеринарної медицини України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 липня 2001 року за № 565/5756 „ Якість кормів, що надходять у господарство, обов’язково перевіряють у виробничій лабораторії господарства, а також один раз на місяць – у державній лабораторії ветеринарної медицини. У разі виникнення захворювання птиці, у зв’язку з годівлею недоброякісними кормами, відбирають проби від кожної партії комбікормів і направляють у районну, обласну лабораторію ветеринарної медицини.

Відповідно до п. 6.3. вищезазначеного нормативного документу корми зберігають не більше  одного місяця в сухих складських приміщеннях з належним санітарним станом.

Позивачем не надано доказів належного зберігання комбікормів у відповідності до норм чинного законодавства та не надано доказів належної перевірки якості комбікормів у державних лабораторіях ветеринарної медицини.

Відповідно до статті 22 ЦК України  особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно зі  статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Таким чином,  відповідно до наявних в справі доказів, суд вважає недоведеним наявність причинно-наслідкового зв’язку між збитками позивача та діями відповідача.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна  довести  ті обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Докази    подаються    сторонами    та    іншими   учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивач у відповідності до статей 32-33,36 ГПК України не надав належних   доказів, спричинення відповідачем збитків, пов’язаних із загибеллю 10 982 голів птиці, здійсненням додаткових ветеринарних заходів (витрати на придбання ветеринарних препаратів та вітамінів) та штрафу  в заявлених розмірах, не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог та їх не  обґрунтував.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст 27,30,32-34,36,43,44-45,49,82-85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

СУДДЯ                                                                      Іваницький О.Т.