ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2007 р.                                                            Справа № 35/410-05

вх. № 9385/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Бабенко Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Чупрін С.В., дов. б/н від 10.01.07р.  відповідача - Чайкін І.Б., дов. № 7

від 31.01.07р. розглянувши справу за позовом Підприємство "Інваспектр" Харківського відділення ВГО "Союз організацій інвалідів України" - товариства інвалідів Київського району, м. Харків

до  Приватне підприємство "Дарт", м. Балаклія

про стягнення 440389,04 грн.

та за зустрічною позовною заявою

за позовом Приватного підприємства "Дарт", м. Балаклія;

до Підприємства "Інваспектр" Харківського відділення ВГО "Союз організацій інвалідів України" - товариства інвалідів Київського району,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму перерахованої ним відповідачеві попередньої оплати (авансу) в розмірі 300 000,00 грн., штраф в сумі 70 000,00 грн., що складає 10% від вартості (700 000,00 грн.), недопоставленої позивачеві продукції, штраф в сумі 30 000,00 грн., що складає 10% від суми перерахованої відповідачеві попередньої оплати, а також пеню в сумі 40 389,04 грн. за прострочення  виконання зобов‘язання по поставці продукції. Свої вимоги позивач обґрунтовує наявністю укладеного між сторонами Договору поставки № 19-Т від 01.02.2005 року, виконанням зі свого боку зобов‘язання щодо здійснення попередньої оплати, та порушенням з боку відповідача умов вищенаведеного Договору, та відсутністю поставки продукції.

В подальшому позивач надав через канцелярію суду доповнення до позовної заяви, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за порушення виконання зобов‘язання щодо поставки відповідно до п.6.2. Договору поставки № 19-Т від 01.03.2005 року в сумі 209689,04 грн., обґрунтовуючи цю вимогу продовженням порушення з боку відповідача виконання взятих на себе зобов‘язань за Договором.

Відповідач за первісним позовом позовні вимоги не визнає з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві, а саме через відсутність, на його думку, у директора ПП „Дарт” повноважень на підписання Договору поставки № 19-Т від 01.02.2005 р..

Приватне підприємство „Дарт”, відповідач за первісним позовом, звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати договір поставки № 19-Т від 01.02.2005 р. недійсним та відмовити повністю відповідачу за зустрічною позовною заявою у стягненні на його користь з позивача за зустрічним позовом штрафних санкцій в сумі 209 689,04 грн., ці вимоги обґрунтовуються тим, що Договір поставки підписаний з боку ПП «Дарт» неповноважною особою, оскільки згідно до Додаткової угоди від 30.03.2002 року, до Контракту №1 від 20.03.2002 року повноваження директора ПП «Дарт» на укладання господарських договорів були обмежені  сумою 100 000,00 грн., і це обмеження не було дотримано при укладанні Договору поставки № 19-Т від 01.02.2005 р..

Відповідач за зустрічним позовом, зустрічний позов не визнав у повному об‘ємі з підстав зазначених у своїх запереченнях на зустрічний позов.

В судовому засіданні 11.06.07 року оголошено перерву для оголошення вступної та резолютивної частини рішення до 18.06.07 року до 11:00 годин.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне, 01.03.2005 року між сторонами по справі було укладено Договір поставки 19-Т (надалі – Договір) , відповідно до якого одна сторона ПП „Дарт” взяла на себе зобов’язання поставити товар (муку першого сорту) та передати право власності на нього покупцю – відповідачу за первісним позовом. Попередня сума договору складала 700 000 грн..

Згідно з п. 3.2. Договору позивач за первісним позовом зобов’язувався сплатити на розрахунковий рахунок відповідача за первісним позовом передплату (аванс) у розмірі 300 000 грн.. Виконання цього зобов’язання підтверджується доданим до позовної заяви платіжним дорученням № 3 від 10.03.2005 р. та копією виписки по рахунку № 0432 від 10.03.2005р.

Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач за первісним позовом зобов’язувався поставити товар по реквізитах позивача протягом 15 банківських днів від дня здійснення передоплати, тобто 31.03.2005 р.

Як встановлено в процесі розгляду даної справи, відповідач не виконав взяті на себе за вищезазначеним договором зобов‘язання по поставці продукції, не представив документального  підтвердження виконання цих зобов‘язань, або повернення отриманих грошових коштів позивачеві за первісним позовом.

Позивач відповідно до розділу шість вищезазначеного договору та пунктів 6.2; 6.5, якими передбачена відповідальність за порушення строків поставки товару, а саме сплата штрафу в розмірі 10 % від загальної вартості недопоставленої продукції, яка складає 700 000,00 грн., а також пеня в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України за кожен день прострочення, нарахував відповідачеві, згідно до розрахунку, штраф в сумі 70 000,00 грн., пеню в сумі 40 389, 04 грн.. Окрім того, за невиконання взятих на себе відповідачем за вищенаведеним договором зобов‘язань протягом 60 календарних днів, позивач нарахував останньому також штраф в розмірі 10% від перерахованих грошових коштів в сумі 300 000,00 грн., що складає згідно до розрахунку суму 30 000,00 грн. Загальна сума штрафних санкцій за первісним позовом, нарахованих позивачем за вищенаведеним Договором складає, 140 389, 04 грн., в подальшому позивачем за первісним позовом нараховані штрафних санкцій в сумі 209 689,04 грн..

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як видно з матеріалів справи Договір поставки № 19-Т від 01.03.2005 р. з боку відповідача (ПП «Дарт») підписано директором Башкевич С.Г., якого призначено на цю посаду відповідно до Контракту № 1 від 20.03.2002 р., який укладено між засновником (відповідачем) та вищезазначеною фізичною особою і на підставі якого вищезазначена особа здійснювала управління підприємством відповідно до Статуту. Як вбачається із змісту п.1 Додаткової угоди від 30.03.2002 р. до Контракту № 1 від 20.03.2002 р. ст.4 Контракту № 1 від 20.03.2002 р. викладена у такій редакції: «Директор має право:…самостійно укладати господарські договори на суму, яка не перевищує 100 000,00 грн.».

Із змісту Договору поставки № 19-Т від 01.03.2005 р. попередня сума договору, який було укладено між позивачем та відповідачем, складає 700 000,00 грн. з урахуванням ПДВ. Реально позивач, як видно з наданих до матеріалів справи копій первинних документів,  перерахував відповідачеві 300 000,00 грн.

Письмова угода може бути укладена від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

З матеріалів справи вбачається , що директор ПП „Дарт” Башкевич С.Г. діяв всупереч укладеному з ним контракту № 1 від 20.03.2002 року та Додатковій угоді до контракту від 30 03. 2002 року, згідно до яких для укладення господарських договорів на суму, що перевищує 100 000 грн., він повинен отримати письмову або усну згоду засновника ПП „Дарт”.

Документального підтвердження, або доказів стосовно того, що існує належним чином оформлене погодження на укладання директором ПП «Дарт» Башкевичем С.Г. контрактів на суму яка перевищує 100 000,00 грн. сторонами представлено не було.

Пояснення директора ПП „Дарт”  Башкевича С.Г. не можуть бути прийняті судом в якості доказу, оскільки матеріали справи не містять фактичного підтвердження обставин викладених у даних поясненнях.

Наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.). Позивач за первісним позовом не представив документального підтвердження подальшого схвалення угоди з боку відповідача.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при укладанні спірного договору поставки відповідач не оформив належним чином свої повноваження та не забезпечив належного оформлення цього договору, оскільки директор мав право підписувати договори  тільки на суму не більше ніж 100 000,00 грн., тоді як Договір укладено на суму 700 000,00 грн., та перераховано попередню оплату в сумі 300 000,00 грн. Таким чином, судом вбачається, що вищенаведена угода не може бути визнана укладеною, в частині досягнення погодження сторін по всіх істотних умовах, тому що при її укладанні сторонами не дотримано вимог, щодо вчинення правочину в письмовій формі відповідно до вимог ст.207 Цивільного кодексу України, та не погоджено всіх його істотних умов, а в даному випадку умов по терміну виконання своїх зобов‘язань та відповідальності за їх порушення. Тому у суду не вбачається підстав для задоволення вимог за первісним позовом щодо стягнення штрафних санкцій.

Як випливає із змісту ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуто майно), зобов‘язана повернути потерпілому це майно.

В даному випадку відповідач безпідставно отримав грошові кошти відповідача, який повинен повернути, з урахуванням чого його вимога за первісним позовом в частині стягнення 300 000,00 грн., що складає попередню оплату підлягає задоволенню, а вказана сума стягненню на його користь. В іншій частині вимог, що стосується штрафних санкцій в сумі 70 000,00 грн. та 10 000,00 грн., а також пені в сумі 40 389,04 грн. задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку не вбачається підстав вважати укладеним спірний договір, а відтак і погодження застосуванню таких санкцій до винної сторони.

Витрати по сплаті держмита та за інормаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача за первісним позовом пропорційно сумі задоволених позовних вимог

Розглянувши зустрічний позв, суд приходить до висновку, що він не підлягає задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку, що, з урахуванням чого  спірний Договір поставки № 19-Т від 01.03.2005 р. є неукладеним, а питання про задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій вирішено при розгляді первісного позову.

Витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за зустрічним позовом підлягають віднесенню на позивача за зустрічним позовом.

При таких обставинах первісний позов підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача за первісним позовом попередньої оплати в сумі 300 000,00 грн., в іншій частині позовних вимог за первісним позовом треба відмовити.

В задоволенні зустрічного позову треба відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Дарт», 64200,  Харківська область, м. Балаклея, вул.. Гелогічне, буд.10-А, р/р 0000 в ХФ АКІБ «Укрсиббанк» ХРУ, код 31150933, на користь Підприємства «Інваспектр» Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації інвалідів України» - Товариства інвалідів Київського району», 61060, м. Харків, проспект 50-річчя СРСР, буд. 151, р/р 6980 в ФБ «Фінанси і кредит» ТОВ в Харківській області, код 32870293, безпідставно набуто майно, попередню оплату в сумі 300 000,00 грн. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Стягнути з Приватного підприємства «Дарт», 64200,  Харківська область, м. Балаклея, вул.. Гелогічне, буд.10-А, р/р 0000 в ХФ АКІБ «Укрсиббанк» ХРУ, код 31150933, на користь державного бюджету України ( одержувач – УДК у м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, банк одержувача – ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011) державне мито в сумі 3000,00 грн.  Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовити.

В задоволенні вимог за зустрічним позовом відмовити.

Повний текст рішення підписано 25.06.07 року.

Суддя                                                                                            Швед Е.Ю.