ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.

№ Б-39/206-06

Вищий
господарський  суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого:

Ткаченко Н.Г.

суддів:

Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Панова І.Ю.

розглянувши касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

на постанову

господарського суду Харківської
області від 20.12.2006

у справі  господарського суду

№ Б-39/206-06 Харківської
області

за заявою

Ліквідатора товариства з
обмеженою відповідальністю «Альфін»ОСОБА_1 , м. Харків

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мандуліс», м. Харків

про

визнання банкрутом

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги

не з'явився

від заявника

не з'явився

від боржника

Загребельний Г.С., доруч.
26.03.2007

В С Т А Н О В
И В  :

Ухвалою господарського суд у
Харківської області від 30.11.2006 (суддя Швидкін А.О.) порушено провадження у
справі № Б-39/206-06 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю
«Мандуліс»за заявою ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю
«Альфін»ОСОБА_1 в порядку статті 52 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду
Харківської області від 20.12.2006 (суддя Швидкін А.О.) (а.с. 71-72) товариство
з обмеженою відповідальністю «Мандуліс»визнано банкрутом, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, державна податкова інспекція Київського району міста Харкова
звернулася до Вищого господарського суду України, в якій просила скасувати  постанову господарського суду Харківської
області від 20.12.2006, мотивуючи її прийняття з порушенням норм матеріального
та процесуального права, а зокрема, статтею 67 Конституції України, статями 10,
11 Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" та статтею 30, 43, 52, 84 ГПК України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову
господарського суду на підставі встановлених фактичних обставин справи,
перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням
вимог  Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, норми якого, як
спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 статті 1
Закону, кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому
порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника,
щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника. Сторонами
у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів), боржник
(банкрут).

Згідно зі статтею 107
Господарського процесуального кодексу України сторони у справі мають право
подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого
господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду.
Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до
участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх
прав і обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою господарського суду Харківської області від 20.12.2006 товариство з
обмеженою відповідальністю «Мандуліс»визнано банкрутом, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2, зобов'язано ліквідатора у п'ятиденний
строк опублікувати в офіційних друкованих органах оголошення про визнання
боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Державна податкова інспекція у
Київському районі міста Харкова не зверталась з заявою про грошові вимоги до
боржника у визначеному законом порядку. Відтак, вона не є конкурсним  кредитором у справі про банкрутство
Товариства з обмеженою відповідальністю «Мандуліс». Матеріалами справи не
підтверджується подання скаржником заяв з кредиторськими вимогами, які виникли
в процедурі ведення справи про банкрутство. Отже, скаржник не є кредитором
боржника, а тому він не є учасником провадження у справі про банкрутство.

Відтак, скаржником не наведено
доводів в обґрунтування яким чином оскаржуваний судовий акт порушує права
Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова.

Доводи скаржника про попередні
скасування постанови суду в іншій справі про банкрутство даного боржника
(справа №Б-39/119-05) колегією суддів відхиляються з огляду на припинення
провадження у справі № Б-39/119-05, а доводи про неможливість проведення
органом податкової служби планової перевірки у зв'язку винесенням постанови про
визнання боржника банкрутом є необґрунтованими, оскільки відкриття
ліквідаційної процедури жодним чином не обмежує компетенцію податкового органу
в здійсненні його прав перевірки суб'єктів господарювання на предмет повноти
виконання податкових зобов'язань.

Враховуючи викладене, колегія
Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної
скарги та скасування постанови суду першої інстанції про визнання боржника
банкрутом від 20.12.2006.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському районі міста Харкова залишити без
задоволення.

2. Постанову господарського суду
Харківської області від 20.12.2006 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Н.
Ткаченко

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

І.
Панова