ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07                                                                                        Справа №  22/61/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Фармацевтична фірма “У Фарма Трейд”, м. Запоріжжя
до товариство з обмеженою відповідальністю “Фармацевтичне підприємство –аптека № 248”, м. Запоріжжя

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:
Гробова Ю.М. представник на підставі довіреності б/н від 30.01.2007р.
Дуднік І.Г. представник на підставі довіреності б/н від 07.03.2006 р.

від відповідача:

Максимович Л.І. представник на підставі довіреності б/н від 15.02.2007 р.

Заявлені вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Фармацевтичне підприємство –аптека № 248” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Фармацевтична фірма “У Фарма Трейд” 3647,06 грн. основного боргу, 27,73 грн. пені за поставлений товар на підставі Договору № 3427 поставки товару від 03.02.2005 р., 27,58 грн. інфляційних витрат, а також 400,00 грн. за надану правову допомогу відповідно до Угоди про надання правової допомоги № 1 від 11.01.2006 р.

Ухвалою суду від 23.01.2007 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 15.02.2007 р.

Враховуючи клопотання представників сторін розгляд справи здійснюється без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

15.02.2007 р. позивач надав суду пояснення до позовної заяви № 240 від 14.02.2007р., в яких зазначив, що після подання позивачем позовної заяви до господарського суду, відповідач здійснив повернення товару позивачу 11.01.2007 р. накладною № 1 від 21.12.2006 р. на суму 909,49 грн., 11.01.2207 р. накладною № 3 від 21.12.2206 р. на суму 86,31 грн., накладною № 4 від 15.01.2007 р. на суму 43,26 грн. Крім того, 15.01.2007 р. позивач та відповідач уклали договір про часткове припинення зобов’язання передачею відступного, відповідно до якого 16.01.2007 р. відповідач згідно з накладною № 5 від 15.01.2007 р. передав позивачу товар на загальну суму 813,06 грн. взамін часткової сплати боргу у розмірі 813,06 за поставками товару по договору № 3427 від 03.02.2005 р. (копії вищезазначених документів в матеріалах справи). Отже, відповідач в рахунок погашення основного боргу повернув позивачу товар на загальну суму 1852,12 грн. Дані пояснення відповідають ст. 22 ГПК України та приймаються судом до рогляду.

15.02.2007 р. в судовому засіданні в порядку ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 03.02.2005 р. між товариством з обмеженою відповідальністю “Фармацевтична фірма “У Фарма Трейд” (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю “Фармацевтичне підприємство –аптека № 248” (Покупець) укладено Договір № 3427 поставки товару (в подальшому Договір), за умовами якого Постачальник зобов’язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, поставляти Покупцю (передавати у власність Покупця) лікарські препарати, вироби медичного призначення, засоби особистої гігієни тощо (надалі –Товар), а Покупець зобов’язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, приймати названий товар та оплачувати його /п. 1.1. Договору/.

Згідно п. 5.1.. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку платіжним доручення не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту здійснення поставки, на підставі отриманих разом з товаром рахунків, якщо інше не обумовлене у видатковій накладній-рахунку.

Як свідчать матеріли справи, “Товар” відповідач отримав, про що свідчить видаткові накладні –рахунки № 700787 від 21.11.2006 р. на суму 396,09 грн., № 701057 від 22.11.2006 р. на суму 326,63 грн., № 701062 від 22.11.2006 р. на суму 47,86 грн., № 701063 від 22.11.2006 р. на суму 460,15 грн., № 701160 від 23.11.2006 р. суму 482,97 грн., № 701164 від 23.11.2006 р. на суму 248,51 грн., № 701506 від 24.11.2006 р. на суму 205,08 грн., № 701523 від 24.11.2006 р. на суму 27,04 грн., № 701584 від 24.11.2006 р. на суму 271,89 грн., № 701586 від 24.11.2006 р. на суму 16.76 грн., № 701809 від 27.11.2006 р. на суму 331,83 грн., № 702768 від 30.11.2006 р. на суму 159,62 грн., № 703605 від 05.12.2006 р. на суму 414,07 грн., № 703621 від 05.12.2006 р. на суму 84,79 грн., № 704105 від 07.12.2006 р. на суму 152,00 грн., № 704107 від 07.12.2006 р. на суму 21.77 грн., на загальну суму 3647,06 грн.

За своєю правовою природою правовідносини сторін є господарськими.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як з’ясувалось в судовому засіданні 15.02.2007 р., 11.01.2007 р. відповідач повернув позивачу товар на суму 995,80 грн., про що свідчать відмітки на накладних № 1 від 21.12.2006 р. на суму 909,49 грн. та № 3 від 21.12.2006 р. на суму 86,31 грн. Тобто, на день звернення позивача з позовом до суду, 12.01.2007 р., (про що свідчить штамп поштового відправлення на конверті в якому на адресу суду надійшла позовна заява) заборгованість відповідача перед позивачем складала 2651,26 грн.

На підставі вище зазначеного, суд визнає заборгованість у сумі 995,80 грн. такою, що не існувала на час звернення з позовом до суду та в позовних вимогах в даній частині –відмовляє.

Також, з наданих представником позивача документів видно, що 15.01.2007 р. відповідач повернув позивачу товар на суму 856,32 грн., про що свідчать відмітки на накладних № 4 від 15.01.2007 р. на суму 43,26 грн. та № 5 від 15.01.2007 р. на суму 813,06 грн. Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 856,32 грн. - у справі (з моменту звернення позивача з позовом до суду –12.01.2007 р.) припинила своє існування.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 3 Розяснення ВАСУ “Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 господарського процесуального кодексу України “ від 23.08.1994 р. № 02-5/612 господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору у випадках припинення існування предмета спору.

Враховуючи викладене, провадження в частині стягнення 856,32 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Документальних доказів погашення заборгованості у сумі 1794,94 грн. відповідач суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1794,94 грн. основного боргу слід визнати документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 6.3. Договору, відповідно до якого Покупець за прострочку оплати отриманого товару сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 % за кожен день прострочки, нарахованої на суму боргу.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із розрахунком позивача сума пені за період часу з 21.12.2006р. по 10.01.2006р. складає 27,73 грн.

Факт прострочення платежу матеріалами справи доведений, отже вимоги в частині стягнення пені є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 27,58 грн. інфляційних витрат за період часу з 21.12.2006 р. по 10.01.2007 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. Договору в разі прострочення розрахунку Покупець повинен сплатити Постачальнику вісімнадцять відсотків річних за користування коштами Постачальника за кожен день, починаючи з першого дня прострочення по день здійснення платежу включно.

Вимога позивача про стягнення 27,58 грн. інфляційних витрат за період часу з 21.12.2006 р. по 10.01.2007 р. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 400,00 грн. витрат пов’язаних з наданням послуг адвоката, про що свідчать надані позивачем Угода про надання правової допомоги № 1 від 11.01.2006 р. Додаткова угода до неї від 21.12.2006 р., платіжне доручення № 24121 від 27.12.2006 р., акт про надання правової допомоги від 10.01.2007 р.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають оплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 400,00 грн. витрат пов’язаних з наданням послуг адвоката обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, п.1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 175, 193, 230 Господарського кодексу України, ст. 526, 625, Цивільного кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Фармацевтичне підприємство –аптека № 248” (69124, м. Запоріжжя, вул. Рубана, 23, р/р 0001 в ЗФ УКРІНБАНК, МФО 313184, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Фармацевтична фірма “У Фарма Трейд” (69000, м.Запоріжжя, бул. Центральний, буд.. 26, р/р № 8671 в ЗФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 313010, ) 1794 (одна тисяча сімсот дев’яносто чотири) грн. 94 коп. основного боргу, 27 (двадцять сім) грн. 73 коп. пені, 27 (двадцять сім) грн. 58 коп. інфляційних витрат, 400 (чотириста) 00 коп. витрат пов’язаних з наданням послуг адвоката, 74 (сімдесят чотири) грн. 56 коп. державного мита та 86 (вісімдесят шість) грн. 26 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В частині стягнення 995,80  грн. основного боргу –відмовити.

4. В частині стягнення 856,32 грн. основного боргу –провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 29 березня 2007 року.

Суддя                                                                                          Ю.О. Скиданова