ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 19/207пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кочерової Н.О.

суддів:
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз"

на постанову
від 25.09.2007
Донецького апеляційного господарського суду

у справі
№ 19/207пд господарського суду Донецької області

за позовом
Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз"

до

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
про
Міського комунального підприємства "Маріупольтепломережа"
відкритого акціонерного товариства "Скіф"

про визнання недійсними правочинів з передачі  векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП „Маріупольтепломережа” як таких, що вчинені під впливом помилки; застосування в якості наслідків визнання вказаних правочинів недійсними двосторонньої реституції шліхом зобов’язання МКП „Маріупольтепломережа” відшкодувати ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Донбастрансгаз” вартість наданих послуг з транспортування природного газу за договором № 431-101 від 28.12.1999р. на суму 185 000 грн. та за договором № 431-255 від 01.08.1999р. на суму 600 000грн.

за участю представників сторін:

від позивача        Гугніна М.С. дов. від 26.12.2006

від відповідача    не з’явилися

від третьої особи не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В червні 2007 року Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" звернулась до господарського суду з позовом до Міського комунального підприємства "Маріупольтепломережа", третя особа без самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство "Скіф" про визнання недійсними правочинів з передачі  векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП "Маріупольтепломережа" як таких, що вчинені під впливом помилки; застосування в якості наслідків визнання вказаних правочинів недійсними двосторонньої реституції шліхом зобов’язання МКП "Маріупольтепломережа" відшкодувати ДК "Укртрансгаз" в особі УМГ "Донбастрансгаз" вартість наданих послуг з транспортування природного газу за договором № 431-101 від 28.12.1999р. на суму 185 000 грн. та за договором № 431-255 від 01.08.1999р. на суму 600 000грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на передавання відповідачем в рахунок погашення заборгованості за надані ДК "Уктрансгаз" в особі філії УМГ "Донбастрансгаз" послуги згідно договорів № 431-255 від 01.08.99 та № 431-101 від 28.12.98 на транспортування природного газу в листопаді 1999 та листопаді-грудні 2000 векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн., емітованих ВАТ "Скіф"; акти прийому-передачі векселів від 02.08.2000 та від 15.12.2000; акт про протест векселя від 12.10.2000; порушення прокуратурою Червоногвардійського району кримінальної справи № 27/17176/2 за фактом підроблення векселів № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. та № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн.; допущення позивачем помилки стосовно дійсності векселів, що передавались відповідачем в рахунок погашення зобов’язань за договорами на транспортування природного газу; недійсність правочинів з передачі зазначених векселів згідно ст. 229 ЦК України, як таких, що вчинені під впливом помилки.

Письмовими поясненнями від 12.07.07р. позивач в підтвердження зобов’язань відповідача по сплаті послуг за транспортування природного газу за договорами № 431-255 від 01.08.99 та № 431-101 від 28.12.98 посилається на розширений акт звірки № 1 станом на 01.01.02, підписаний представниками УМГ "Донбастрансгаз" і МКП "Маріупольтепломережа", в якому також відображене погашення зобов’язань за поставлений природний газ 02.08.2000р. векселем № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  15.12.2000р. векселем № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн., акти звірки розрахунків між УМГ "Донбастрансгаз" і МКП "Маріупольтепломережа" станом на 01.01.2000р. та на 01.07.2000р., надання відповідачу послуг з транспортування природного газу в 1999-2000р.р. підтверджує реєстрами споживачів природного газу.

Зазначав, що оскільки передача векселя від МКП "Маріупольтепломережа" до УМГ "Донбастрансгаз" припинила зобов’язання відповідача щодо оплати за надані послуги з транспортування природного газу і встановлює зобов’язання МКП "Маріупольтепломережа" щодо оплати за векселем, зазначена передача векселів є правочином відповідно ст. 202 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.207 (суддяДучал Н.М.) відмовлено Дочірня компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" у задоволені позову до Міського комунального підприємства "Маріупольтепломережа", третя особа ВАТ "Скіф" про визнання недійсними правочинів з передачі векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП "Маріупольтепломережа" як таких, що вчинені під впливом помилки.

Відмовляючи в позові, господарський суд виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2007 (судді: Діброва Г.І. –головуючий, Стойка О.В., Шевкова Т.А.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного суду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, договором.

Як правильно встановлено господарськими судами, предметом спору є недійсність правочинів, здійснених в 2000 році, за якими правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, та відповідно до ст.58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи; п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ГК України передбачено, що вони застосовуються до цивільних та господарських відносин, що виникли після набрання ними чинності.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом стосовно законодавства, яке діяло на момент здійснення спірного правочину, а не законодавства, яке діє на момент розгляду справи.

Укладення угоди є одномоментним правочином, а не продовжуваною в часі дією, тому в даному випадку суди прийшли до правильного висновку, що відносно  вирішення питання щодо недійсності спірних правочинів застосовуються норми ст.48 ЦК УРСР.

Згідно з приписами статті 151 Цивільного кодексу УРСР, в  силу  зобов'язання  одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію,  як-то: передати майно, виконати роботу,  сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від  боржника  виконання  його обов'язку. Статтею  4  ЦК УРСР серед підстав виникнення зобов'язань  визначено,  що   зобов'язання   виникають   з   угод, передбачених  законом,  а  також  з  угод,  хоч  і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами, Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" були заявлені позовні вимоги про визнання недійсними угод, укладених внаслідок помилки.

Але як правильно встановлено судом першої інстанції, акти приймання-передачі від 02.08.2000 та від 15.12.2000 про передання векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. не є угодами у  розумінні  статті  41  Цивільного  кодексу Української  РСР, в період дії якого вони підписувалися,  а лише засвідчують факти передачі векселів в оплату за надані послуги за договорами № 431-255 та № 431-101.

В акті від 02.08.2000 прийому-передачі векселя №1699 зазначено,  що даний вексель було передано згідно договору № 431-255 від 01.08.1999; в акті від 15 грудня 2000р. прийому-передачі  векселя №1287 зазначено, що вексель було передано згідно договору № 431-01 від 28.12.1998.

Тобто,  вищезазначені акти прийому-передачі векселів не є окремими угодами, укладеними між сторонами, у розумінні статті 41 ЦК УРСР, а є  документами,  якими  останніми  було  оформлено виконання інших  угод, зокрема договорів № 431-255 від 01.08.1999, № 431-01 від 28.12.1998.

Судові інстанції, враховуючи обставини справи, обґрунтовано прийшли до висновку, що позовні вимоги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" не доведені суду належними доказами, оскільки позивачем не надано місцевому господарському суду в якості доказів іншого судового рішення про недійсність або фіктивність векселів № 1699, № 1287. Доказів визнання недійсними договорів № 431-255 від 01.08.1999, № 431-01 від 28.12.1998 позивачем до суду першої інстанції  також не представлено.

При цьому, господарським судом першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд правильно зазначено, що у випадку визнання правочинів з передачі векселів недійсними, це не робить вексель таким, що не має вексельної сили та не тягне за собою припинення індосаментного ряду.

За  наявності на переказному або простому векселі підписів осіб,  не здатних брати зобов'язання за векселем,  або підроблених підписів,   або  підписів  вигаданих  осіб,  або  підписів,  що  з будь-яких інших підстав не  можуть  зобов'язувати  тих  осіб,  які поставили  їх на векселі чи від імені яких він був підписаний,  то згідно  зі  статтями  7,  77  Уніфікованого  закону  зобов'язання  інших осіб,  які поставили свої підписи на ньому,  є юридично  дійсними.  Отже,  підписи  індосантів,  що   не   можуть зобов'язувати  тих  осіб,  від  імені  яких  вони  поставлені,  не переривають ряду індосаментів.

Враховуючи наведене, господарськими судами правомірно встановлено, що позовні вимоги позивача не доведені суду належними доказами, оскільки надані ним документи не мають доказової сили, виходячи з загального цивільно-правового принципу покладання обов’язку доказування на позивача.

Постановлені судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи, викладені скаржником в касаційній скарзі не спростовують мотивованих висновків суду, у зв’язку з чим не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанїї "Нафтогаз України" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" залишити без задоволення, а постанову від 25.09.2007 Донецького апеляційного господарського суду та рішення від 31.07.2007 господарського суду Донецької області у справі № 19/207пд без змін.

Головуючий                                                                   Н.Кочерова

Судді:                                                                               В.Рибак

М.Черкащенко