ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.

№ 13/170

Колегія суддів Вищого
господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі Підприємець)

на ухвалу

Київського апеляційного
господарського суду

від

07.09.07

у справі

№ 13/170

господарського суду

Чернігівської області

за позовом

Прилуцького міжрайонного
прокурора (далі Прокурор)

в інтересах держави в особі

Прилуцької міської ради (далі Рада)

до

Підприємця

про

звільнення земельної ділянки від
тимчасових споруд

В засіданнях взяли участь
представники:

- Прокурора:

не з'явились;

- Ради:

не з'явились;

- Підприємця:

ОСОБА_1. (особисто; свідоцтво про
державну реєстрацію СПД-ФО № НОМЕР_1).

Ухвалою від 29.10.07 Вищого
господарського суду України касаційна скарга Підприємця б/н від 24.09.07 була
прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на
13.12.07.

Вказана ухвала суду була направлена
сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її
неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не
надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце
розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 13.12.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового
процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 13.12.07
представники Прокурора та Ради не з'явились.

Враховуючи, що ухвалою про
призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що
неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення
розгляду справи на інші строки, а від Прокурора та Ради повідомлень щодо
неможливості участі у судовому засіданні 13.12.07 до колегії суддів Вищого
господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними
матеріалами справи за участі Підприємця.

Про вказані обставини Підприємця
повідомлено на початку судового засідання 13.12.07. Відводів складу колегії
суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою Підприємця, відповідно до
ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу
України у судовому засіданні 13.12.07 оголошено лише вступну та резолютивну
частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 06.08.07
господарського суду Чернігівської області (суддя Фетисова І.А.) позовні вимоги
задоволено частково.

Підприємця зобов'язано звільнити
земельну ділянку, яка розташована по вул.Незалежності в м.Прилуки (навпроти
універмагу) від розташованого на ній об'єкта малої архітектурної форми (кіоску)
шляхом його зняття (демонтажу) та зобов'язано повернути земельну ділянку Раді,
шляхом підписання акту приймання-передачі.

З Підприємця в доход державного
бюджету України стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні вимог щодо
примусового вчинення дій по звільненню земельної ділянки за рахунок Підприємця
та приведенню земельної ділянки до попереднього стану, що забезпечує її
використання за цільовим призначенням (зелена зона), відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції Підприємець звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, який ухвалою від 07.09.07 (колегія суддів у складі:
головуючого -Моторного О.А., суддів -Кошіля В.В., Алданової С.О.) таку скаргу
повернув без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського
процесуального кодексу України.

Вважаючи ухвалу від 07.09.07
Київського апеляційного господарського суду неправомірною, Підприємець
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій
просить вказаний процесуальний акт скасувати.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми
процесуального права, а саме: ст.ст. 3, 8 55, 64, 129 Конституції України, ч. 3
ст. 50 Господарського процесуального кодексу України

Зокрема, скаржник звертає увагу на
те, що повний текст рішення від 06.08.07 ним було отримано 11.08.07.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши пояснення Підприємця, суддю-доповідача по справі,
проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовий аналіз матеріалів справи
свідчить, що рішення від 06.08.07 господарського суду Чернігівської області
було направлено сторонам у справі поштою 07.08.07 /відмітка канцелярії суду
вих. № 4307/.

Апеляційна скарга Підприємця на
рішення від 06.08.07 господарського суду Чернігівської області була датована
17.08.07 та направлена до суду 18.08.07.

При винесенні оскарженої ухвали від
07.09.07 Київський апеляційний господарський суд, зокрема, зазначив, що строк
внесення апеляційної скарги на зазначене рішення суду закінчився 16.08.07, та з
урахуванням відсутності клопотання про поновлення строку, прийшов до висновку
про можливість повернення апеляційної скарги Підприємця без розгляду.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції
України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист
прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України
(Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/. Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються
тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України бере до уваги, що

п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує
кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його
цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на
суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду
позов з цивільно-правових питань.

Отже, ст. 6 Конвенції детально
описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді
цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і
швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до
закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що
кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має
ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від
того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону
регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Також, колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що ст. 129 Конституції України
встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено
забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім
випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма
конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України “Про судоустрій України”,
згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку,
передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне
оскарження судового рішення.

Крім того враховується, що ст. 129
Конституції України регламентовано, що судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону. Правосуддя здійснюється судовими органами
на підставі процесуального законодавства, яке регламентує процедуру розгляду та
вирішення справ. Порядок розгляду та вирішення справ господарським судом
визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Право апеляційного оскарження
стороною рішення місцевого господарського суду також передбачено ст.ст. 22, 91
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 91 Господарського
процесуального кодексу України апеляційна скарга подається через місцевий
господарський, який розглядав справу, і надсилається цим судом у п'ятиденний
строк разом із справою відповідному апеляційному господарському суду.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України бере до уваги,

що відповідно до ст. 93
Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у
разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.
84 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що необхідною умовою здійснення стороною
права на оскарження є її обізнаність зі змістом оскаржуваного судового рішення,
що дає можливість стороні викласти свої вимоги та зазначити суть порушення або
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, як це
передбачено п. 3 ч. 1 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України.

Слід враховувати, що заінтересована
сторона не може оскаржити оголошені в судовому засіданні вступну і резолютивну
частини рішення, оскільки відповідно до ст. 91 Господарського процесуального
кодексу України предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого
господарського суду, а значить апеляційна скарга може подаватися на рішення
суду першої інстанції, яким є його повний текст, а не його частини. Таким
чином, у випадку оголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної
частин рішення, перебіг строку оскарження зазначеного рішення не може
розпочатися раніше дня його підписання в порядку, передбаченому ст.ст. 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, та фактичного отримання
сторонами по справі повного тексту рішення, оскільки необхідною умовою
практичного здійснення заінтересованою стороною права на апеляційне оскарження
рішення господарського суду першої інстанції є її обізнаність зі змістом
оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України встановлює можливість відновлення пропущеного
строку подання апеляційної скарги (подання).

Стаття 53 Господарського
процесуального кодексу України регламентує, що господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений
строк.

Отже, у кожному конкретному випадку
суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має зробити мотивований
висновок стосовно поважності чи неповажності причин пропуску.

За таких обставин, касаційна
інстанція вважає, що в даному випадку причиною пропуску встановленого строку
для подання апеляційної скарги стали обставини, які були для Підприємця
об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для
вчинення відповідних процесуальних дій.

При розгляді апеляційної скарги
Підприємця суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, на обставини
подання апеляційної скарги належної уваги не звернув, та виніс ухвалу з
помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши суб'єкта
оскарження у здійсненні прав, передбачених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції
України.

Враховуючи, що відповідно до ст. 1
Господарського процесуального кодексу України встановлено право звернення
визначеного кола суб'єктів до господарського суду за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, та беручи до уваги
зазначене порушення місцевого господарського суду вимог процесуального законодавства,
слід дійти до висновку про відсутність передбачених ст.ст. 93, 97
Господарського процесуального кодексу України підстав для повернення
апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку про відсутність
передбачених ст.ст. 93, 97 Господарського процесуального кодексу України
підстав для повернення апеляційної скарги Підприємця.

При розгляді апеляційної скарги
Підприємця апеляційний суд наведене до уваги не взяв, у зв'язку з чим ухвала
від 07.09.07 Київського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а
справа направленню до суду апеляційної інстанції для здійснення розгляду
апеляційної скарги Підприємця по суті.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 24.09.07
задовольнити.

Ухвалу від 07.09.07 Київського
апеляційного господарського суду у справі № 13/170 господарського суду
Чернігівської області скасувати, а справу направити до суду апеляційної
інстанції для розгляду апеляційної скарги суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 на рішення від 06.08.07 господарського суду
Чернігівської області, по суті.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська