ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.07 р.                                                                               Справа № 23/402

За позовом: Донецького обласного відділення Фонду соціального захистуінвалідів м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства  “Добропіллявугілля” м. Добропілля

про  стягнення  2 578 378, 27 грн.

Суддя              Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача:  не з’явився

Від відповідача:  Богданова К.Х. за дов.

СУТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні, яке відбулось 22.01.2007р. суд закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 29.01.2007р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання.).

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, державного підприємства  “Добропіллявугілля” м. Добропілля, штрафних санкцій за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005р. у сумі 2412602,72грн. та пені у розмірі 165775,55грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на:

- п.1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002р. № 1434 згідно якого Фонд соціального захисту інвалідів (далі – Фонд)  є урядовим органом державного управління;

- встановлення ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі – Закон  № 875) для всіх підприємств і організацій нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік;

- обов’язок відповідача створити 646 робочих місця для працевлаштування інвалідів, з яких створено лише 474;

- невиконання відповідачем приписів норм ст. 19 Закону № 875 і неперерахування ним позивачу штрафних санкцій та пені за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів;

- не інформування відповідачем організацій, перелічених у п. 14 Положення про робоче місце інваліда і  про порядок працевлаштування інвалідів ( далі –Положення) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідач вимоги позивача не визнав, тому  що: згідно норм Закону № 875 та Положення підприємство не займається працевлаштуванням інвалідів; ст.5.12 колективного договору підприємства передбачено обов’язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів; норматив для працевлаштування інвалідів повинен встановлюватися з врахуванням приписів ст.ст. 38 та 40 Гірничого закону України; підприємство у 2005р. працювало зі збитками.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Відповідач надав позивачу звіт про зайнятість та  працевлаштування інвалідів за 2005р. (далі-звіт за 2005р.) за формою № 10-ПІ. В ньому вказано, що: середньооблікова чисельність штатних працівників підприємства становила 16155 осіб, з них 474 інвалідів; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону № 875 становить 646 особи; фонд оплати праці штатних працівників становить 226602300грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника становила суму 14026,76грн.

Статтею 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Таким чином, згідно звіту відповідача за 2005р., відповідач повинен був створити для працевлаштування інвалідів 646 робочих місця, фактично створено 474, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів встановлений ст. 19 Закону № 875  відповідач не виконав – не створено 172 робочих місця для працевлаштування інвалідів.

У відповідності до ст. 20 Закону № 875, підприємство, яке не виконало норматив створення робочих місць для працевлаштування інвалідів повинно сплачувати штрафні санкції у порядку передбаченому Порядком сплати підприємствами  (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів (далі-Порядок), затвердженого постановою КМ України від 28.12.2001р. № 1767. У матеріалах справи відсутні докази  сплати штрафних санкцій та пені за прострочку їх сплати.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на факт відсутності у нього прибутку за результатами фінансової діяльності підприємства у 2005р., оскільки ч.3 ст. 20 Закону № 875 фактично лише забороняє відносити ці санкції за рахунок собівартості.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на нього не покладено обов’язок працевлаштування інвалідів оскільки, він повинен здійснити  всі необхідні заходи, підготовку для працевлаштування інвалідів, які йому повинні направити відповідні державні органи. Такі заходи встановлені пунктами 5 та 14 Положення і відповідач не надав суду доказів виконання ним таких заходів у повному обсязі.

Добропільський міський центр зайнятості листом від 18.01.2007р. № 04-113 підтвердив інформацію зазначену ним у листі № 02-2382 від 20.12.2006р. Зі змісту цих листів витикає, що відповідач надав заявки на працевлаштування 41 інваліда. Оскільки чинне законодавство не покладає на відповідача обов’язок щодо пошуку інвалідів для їх працевлаштування, суд вважає, що у нестворені 41 робочого місця для працевлаштування інвалідів відповідач не винен.

Відповідач не подав суду доказів надання ним інформації до місцевих органів соціального захисту інвалідів про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів (п.14 Положення). У відповідності до ст. 18 Закону № 875 ці органи разом з відповідними центрами зайнятості займаються працевлаштуванням інвалідів. Листом № 1036/06 від 25.04.2006р. управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради сповістило позивача, що у 2005р. відповідач не інформував його про створені (пристосовані) робочі місця для працевлаштування інвалідів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з вини відповідача не створено, не підготовлено 131 робоче місце для працевлаштування інвалідів. У результаті цього відповідними органами не направлено відповідачу відповідна кількість інвалідів для їх працевлаштування у відповідача. У зв’язку з цим суд вважає, що на відповідача повинен бути покладений штраф у сумі 1837505,56грн. У решті  вимог щодо стягнення штрафних санкцій суд позивачу у позові відмовляє у зв’язку з відсутності вини відповідача ( див. ст. ст. 218, 219 Господарського кодексу України).

Частиною 2 ст. 20 Закону № 875 передбачено нарахування пені за порушення терміну сплати штрафних санкцій. Пунктом 4 Порядку закріплено, що штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. Згідно ч. 1 ст. 230  Господарського кодексу України (далі-ГК) пеня є різновидом штрафної санкції. У відповідності до ст. 20 Закону № 875 сплата  штрафної санкції є зобов’язання. Частиною 6 ст. 232 ГК встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня  коли зобов’язання мало бути виконано. Зобов’язання з сплати штрафних санкцій мало бути виконане відповідачем до 15.04.2006р. Тому пеня може бути нарахована лише по 15.10.2006р., тобто лише за 6 місяців. Позивач заявив вимоги про стягнення пені за 220 днів, тобто на 37 дня більше ніж передбачено нормами ст. 232 ГК. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню у сумі 105 024,76грн. Урешті вимог щодо стягнення пені суд позивачу у позові відмовляє.

На підставі ст.ст.19, 20 Закону України  “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст. ст. 173, 193, 218, 219,  230, 232, 238, 239 Господарського кодексу України, Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з державного підприємства “Добропіллявугілля” (пр-т. Шевченка, 2, м. Добропілля, 85000, р/р 1068 відділення ПІБ в м.Добропілля, МФО 334118, ) на користь Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Університетська, 91, м. Донецьк, 83073, р/р 0001 у ВДК м. Донецьк, МФО 834016, , код платежу 50070000) – 1837505,56грн. штрафних санкцій та 105 024,76грн. - пені.

У решті вимог позивачу у позові відмовити.

Стягнути з державного підприємства “Добропіллявугілля” (пр-т. Шевченка, 2, м. Добропілля, 85000, р/р 1068 відділення ПІБ в м.Добропілля, МФО 334118, ) у доход державного бюджету 19 425,30грн.  держмита.

Суддя                                                                         Забарющий М.І.