ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/313

05.11.07

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Аста"

До

Третя
Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста, ЛТД" (Відповідач -1)
Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна" (Відповідач-2)
Виконавчого органу Київської міської Ради (Київська міська державна адміністрація) Головне управління земельних ресурсів (Відповідач-3)
особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Київська міська рада

Про
зобов’язання здійснити певні дії

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача
Северин Ю.Г. по довіреності № б/н від 18.07.2007 р.

Від відповідача - 1
Від відповідача - 2
Від відповідача - 3
Від третьої особи
не з»явились
не з»явились
не з»явились
не з»явились

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Аста" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста, ЛТД", Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна", Виконавчого органу Київської міської Ради (Київська міська державна адміністрація) Головне управління земельних ресурсів про зобов’язання відповідача надати позивачу всі необхідні матеріали та документи для проведення технічної інвентаризації на приміщення консервного цеху по вул. Радченко, 27 в м. Києві з додатковими спорудами та приміщеннями, а саме на тимчасові спорудження (навіси і теплиці) –на загальну площу 19 234, 4 кв.м., а окремо на: теплицю –1058 кв.м.;  теплицю –1303, 6 кв.м.; теплицю –1727, 5 кв.м; теплицю –1730, 9 кв.м.; теплицю –277, 3 кв.м.; 1158, 7 кв.м.; теплицю –751 кв.м.; теплицю –788, 7 кв.м; теплицю –166, 4 кв.м.; теплицю – 829, 4 кв.м.; інші споруди –8852, 2 кв.м. Зобов’язання відповідача - 2 зареєструвати права власності на вищезазначене нерухоме майно. Зобов’язання відповідача - 3 надати в користування земельну ділянку № :72:258:0027 по вул. Радченко, 27 в м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2007 р. було порушено провадження у справі № 36/313, залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київську міську раду. Розгляд справи призначено на 26.09.2007р. до 11-10 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2007р. в зв’язку з неявкою в судове засідання представників позивача,  відповідачів 1 та 2  розгляд справи було відкладено до 24.10.2007 р. до 10-15 год.

Представник відповідача –3, тобто Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) проти позову заперечує з підстав, викладених в письмову відзиві на позов, зазначаючи, що Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації)  діє на підставі та відповідно до положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 р. № 182/342. Відповідно до зазначеного положення, відповідно до Земельного кодексу України, «Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві від 15.07.2004 № 457/1867, у Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) відсутні повноваження по наданню у користування земельних ділянок. Отже, відповідач -3 зазначає, що Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) не могло порушити прав позивача щодо надання у користування земельної ділянки по вул. П. Радченка, 27 у Солом’янському районі м. Києва.

Представник Київської міської ради проти позову також заперечує, посилаючись на наступне: Відповідно до п. а статті 9 Земельного кодексу України та п. 12 розділу Х Земельного кодексу України, виключними повноваженнями щодо розпорядження землями в межах м. Києва, крім земель, переданих у приватну власність, наділена Київська міська рада. Отже, на сьогоднішній день розмежування земель державної і комунальної власності не проведено, Київська міська рада є єдиним органом в межах м. Києва,  який уповноважений передавати земельні ділянки у власність, або надавати у користування. Відповідно до «Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві»від 15.07.2004 № 457/1867 Київським міським головою відмовлено в наданні згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки позивачу в зв’язку з відсутністю згоди землекористувача –Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця». Враховуючи вищевикладене, Київська міська рада просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від  24.10.2007р. в зв’язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів 1 та 2  розгляд справи було відкладено до 05.11.2007 р. до 12-40 год.

В судове засідання 05.11.2007 р. представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з»явились з невідомих суду причин, заяв, клопотань через канцелярію суду від них не надходило.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до  ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку позивача, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2004р. у справі № 17/118 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста», шляхом визнання за ним права власності на консервний цех з допоміжними спорудами по вул. Радченко, 27 в м. Києві, який складається з:

-          приміщення - літера "А" відповідно до плану будови - загальною площею 1976,8мІ;

-          приміщення - літера "Б" відповідно до плану будови - загальною площею 691,8 мІ;

-          приміщення - літера "В" відповідно до плану будови - загальною площею 80,3 мІ;

-          частина приміщення - літера "Г" відповідно до плану будови - загальною площею 380,9 мІ;

-          тимчасових споруджень (навіси і теплиці).

Зазначеним рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста, ДТД»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста»1700 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до приписів ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Частини 2-4 зазначеної норми права вказує на факти, які містять у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти для суду мають преюдиціальний характер та звільняються від доказування тому, що їх з істинністю вже встановлено у вирішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2004 року у справі № 17/118 набрало законної сили, суд встановив, що факти встановлені рішенням суду першої інстанції не потребують доведенню при вирішення зазначеної справи.

Так, зазначеним вище рішенням Господарського суду міста Києва встановлено, що 09.04.99 в порядку дотримання умов пункту 3.2. Договору оренди від 20.03.95 між радгоспом “Совки” та ТОВ “Аста, ЛТД” було укладено договір міни. За цим договором у порядку міни радгосп “Совки” передав ТОВ “Аста, ЛТД”  консервний цех з всіма вказаними в договорі оренди від 20.03.95 та додатках до нього  допоміжними спорудами та спорудженнями по вул. Радченко, 27 в м. Києві  договірною вартістю 297878,83 грн. ТОВ “Аста, ЛТД” передало відповідно радгоспу “Совки” обладнання, матеріали, монтажні і пусконаладжувальні роботи по реконструкції консервного цеху в с. Софіївська Борщагівка Київської області договірною вартістю 297878,83 грн..

З зазначеного вище рішення суду першої інстанції вбачається, що 12.11.2003 року шляхом виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста, ДТД»  було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста», при створенні якого на його баланс у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Аста, ДТД»був переданий консервний цех з усіма допоміжними спорудами по вул. Радченко, 27 в м. Києві.

Спір по справі виник внаслідок того, що відповідач не надає позивачу необхідних матеріалів та документів для проведення технічної інвентаризації на приміщення консервного цеху по вул. Радченко, 27, в м. Києві з додатковими спорудами та приміщеннями, а саме на тимчасові спорудження (навіси та теплиці) –на загальну суму 19 234,4 кв.м. та належного оформлення права власності правоустановчих документів.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності  вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом право власності на майновий комплекс консервного цеху, склад, теплиці по вул. Радченко, 27 в м. Києві в установленому законом порядку спочатку перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю “Аста, ЛТД”, а потім –до новоствореного підприємства ТОВ “Компанія “Аста”.

Відповідно до статті 85, 86 Господарського кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом. Вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Отже до складу підприємства, як об’єкту цивільних прав, входять усі види майна - як речі, так і майнові права та обов’язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно та нерухомість) належать земельні ділянки, а також об’єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст. 182 Цивільного кодексу України об'єкти нерухомості підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до п. 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (надалі –Положення),  державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно п. 1.4 зазначеного Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням (п. 2.1 Положення).

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник наділений правом володіти, користуватися розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Матеріалами справи повністю підтверджується, що позивач правомірно набув право власності на консервний цех з допоміжними спорудами, що знаходиться в м. Києві по вул.. Радченко, 27. Право власності виникло внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків. З наведеного вбачається, що у позивача, як суб'єкта права власності об'єктивно існує право володіння, користування та розпорядження консервним цехом з допоміжними спорудами по вул. Радченко, 27 в м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач 1 своїми діями позбавляє позивача  можливості у повній мірі розпоряджатися консервним цехом з допоміжними спорудами по вул. Радченко, 27 в м. Києві, яке є його правом власності відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2004р. у справі № 17/118,  чим  суттєво порушує права та охоронювані  законом інтереси позивача, позбавляючи його тим самим зареєструвати своє право власності на відповідне  нерухоме майно через  бюро технічної інвентаризації.

Оскільки, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідач 2  мав право прийняти  рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно лише за умови подання позивачем заяви про реєстрацію прав власності, правовстановлювальних документів, їх копії (нотаріально засвідчених), а також інших документів,  визначених зазначеним Положенням, то суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до відповідача 2 є передчасними та необґрунтованими, зважаючи на факт позбавлення відповідачем позивача зареєструвати своє право власності на відповідне  нерухоме майно через  бюро технічної інвентаризації.

Окрім того, позивач також звернувся до суду з вимогою про зобов'язання Головного управління земельних ресурсів надати у користування земельну ділянку № :72)258:0027 по вул. Радченко, 27 в м. Києві.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства у сфері земельних відносин, суд прийшов до висновку, що зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Головне управління земельних ресурсів –відповідач 3. у справі, створене та діє на підставі Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.02 №182/342 „Про затвердження Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)".

Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та виконує функції місцевого органу державної виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Головне управління земельних ресурсів відповідно до покладених на нього завдань та згідно з підпунктом 3.13 пункту 3 Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) організовує видачу державних актів на право власності на землю і право користування землею, оформлення та видачу договорів оренди земельних ділянок та здійснює їх реєстрацію.

Таким чином, повноваженнями щодо надання земельних ділянок у користування  Головне управління земельних ресурсів не наділене.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 основного Закону України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Як вбачається з приписів ст. 26 зазначеного вище Закону України, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 5 ст. 9 Земельного кодексу України та п. 12 розділу Х відповідного кодексу, виключними повноваженнями щодо розпорядження землями в межах міста Києва,  крім земель, переданих у приватну власність, наділена Київська міська рада.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що єдиним органом, який уповноважений передавати земельні ділянки у власність або надавати у користування, є Київська міська рада.

Згідно приписів ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 125 цього Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельною ділянкою, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, і виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація.

Проаналізувавши приписи зазначених норм права, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога до Головного управління земельних ресурсів є необґрунтованою та безпідставною, оскільки по –перше, рішенням  Господарського суду міста Києва від 22.03.2004 року у справі № 17/118 за позивачем було визнано право власності на консервний цех з допоміжними спорудами по вул. Радченко, 27 в м. Києві, а не право власності на земельну  ділянку, на якій розташовано зазначений об’єкт, а по –друге,   відповідач 2 не наділений повноваженнями щодо надання земельних ділянок у користування.

Суд звертає увагу позивача на те, що звертаючись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою вих. № 01/08 від 14.08.2007 року  Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Аста»в якості доказу сплати державного мита було надано квитанцію № 1 від 21.08.2007 року на суму 85 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" із позовних заяв немайнового характеру ставка державного мита встановлюється в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Указу Президента України № 519/94 від 13.09.94р. “Про збільшення неоподатковуваного мінімуму та ставки прогресивного оподаткування доходів громадян” розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на цей час становить 17,00 грн.

Враховуючи те, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, не пов'язаних між собою підставами виникнення, за цих обставин заявник при поданні вказаної позовної заяви повинен був сплатити державне мито по кожній вимозі немайнового характеру 85,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку стягнути з позивача в доход державного бюджету України недоплачену ним суду державного мита у розмірі 170 грн. 00 коп.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача 1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 13, 19, 142 Конституції України,  ст. ст. 181, 182, 316, 319, 328 ЦК України, ст.ст. 75, 86 ГК України, ст.ст. 9, 116, 125 ЗК України,  ст. ст. 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,  –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аста, ЛТД» (01001, м. Київ, вул. Артема, 77, код 21503679) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Аста»(02050, м. Київ, вул. Глибочинська, б. 33-37, оф. 28, код 32735849) всі необхідні матеріали та документи для проведення технічної інвентаризації на приміщення консервного цеху по вул. Радченко, 27 в м. Києві з додатковими спорудами та приміщеннями, а саме на тимчасові спорудження (навіси і теплиці) –на загальну площу 19 234, 4 кв.м., а окремо на: теплицю –1058 кв.м.;  теплицю –1303, 6 кв.м.; теплицю –1727, 5 кв.м; теплицю –1730, 9 кв.м.; теплицю –277, 3 кв.м.; 1158, 7 кв.м.; теплицю – 751 кв.м.; теплицю – 788, 7 кв.м; теплицю –166, 4 кв.м.; теплицю –829, 4 кв.м.; інші споруди –8852, 2 кв.м.

3.          Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Аста, ЛТД»(01001, м. Київ, вул. Артема, 77, код 21503679) на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Аста»(02050, м. Київ, вул. Глибочинська, б. 33-37, оф. 28, код 32735849)  державне  мито у сумі 85 грн. 00 коп. та 39 грн. 33 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Аста»(02050, м. Київ, вул. Глибочинська, б. 33-37, оф. 28, код 32735849) в доход державного бюджету України недоплачене державне мито у сумі  170 грн. 00 коп.

5.          В решті задоволення позовних вимог відмовити.

6.          Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Т.Ю.Трофименко