ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.04.07р.

Справа № А35/148-07

За позовом  Прокурора м. Новомосковська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області

до  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві

та професійних захворювань України

в м. Новомосковську Дніпропетровської області

про стягнення 877,12 грн

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора- Акопова Л.В.- старший прокурор, посвідчення №98 від 14.05.04 р.

Від позивача - Малих І.І. - юрисконсульт, дов №21/06-16 від 03.01.07 р.

Від відповідача - Зузлов О.О. - спеціаліст - юрист, дор №810/4 від 06.04.07 р

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах Держави в особі Позивача просить стягнути з відповідача виплати з доставки та виплати пенсій  потерпілому Манько В.А., якій виплачено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на виробництві, за період з 01.01.2005р. по 31.05.2005р.   в загальній сумі 877,12 грн, та зобов’язати відповідача на подальший період взяти до заліку на відшкодування витрати, що будуть понесені позивачем на виплату та доставку пенсій цьому пенсіонеру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (надалі Закон) на відповідача покладено обов’язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я на виробництві, в тому числі і виплачувати пенсії.  Вказує, що потерпілий отримав ушкодження здоров’я на підприємствах СРСР, та його право на отримання відшкодування шкоди було встановлено згідно із законодавством СРСР  та він має право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до вказаного  Закону.

Відповідач  позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що законодавством України не передбачено регресних вимог позивача до відповідача; та позов про примушення підписати акт  про взаєморозрахунки не досягає мети відшкодування витрат; громадяни України - переселенці із інших держав, які отримали травми або профзахворювання за межами України, не були застраховані згідно згаданого Закону та не мають права на відшкодування виплат за рахунок Фонду соціального страхування від   нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

В судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши  пояснення прокурора та представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- відповідно до статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"  у разі   настання   страхового   випадку   Фонд   соціального страхування  від  нещасних  випадків  зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та  в  повному  обсязі  відшкодовувати   шкоду, заподіяну  працівникові  внаслідок  ушкодження його здоров'я або в разі його смерті,  виплачуючи йому або особам,  які перебували  на його утриманні: пенсію  по  інвалідності  внаслідок  нещасного  випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію  у  зв'язку  з  втратою  годувальника,  який  помер внаслідок   нещасного  випадку  на  виробництві  або  професійного захворювання;

- згідно з пунктом 2 статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного  випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд  сплачує  страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей),  які потерпіли  на  виробництві  до 1 квітня 2001  року,  з  того  часу,  коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право  цих  працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги,  або коли таке право встановлено в  судовому порядку;

- потерпілі, документи  яких не передані до Фонду,  продовжують отримувати  належні  виплати  та  соціальні  послуги   від   свого роботодавця,   Пенсійного   фонду  України  та  Фонду  соціального страхування  України;  при  цьому  кошти,  виплачені   потерпілому страхувальником,  зараховуються  Фондом  у  рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасного  випадку на виробництві та професійного захворювання,  а між страховиками з інших видів страхування і Фондом  в  подальшому відбуваються відповідні розрахунки;

- як вбачається з матеріалів справи потерпілий Манько В.А. отримав каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві, розташованому за межами України  в Спецуправлінні №12 м. Богдановичі Брестської області, акт від 20.06.1961р. (під час існування СРСР) та відповідно до довідки ВТЕК від 25.02.1993р. йому встановлена третя  група інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково. Він переїхав на постійне проживання в Україну і є її громадянином. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв’язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

- Управлінням Пенсійного фонду України м. Новомосковська виплачена зазначеному потерпілому пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та за спірний період з 01.01.2005р. по 31.05.2005р.  виплачено пенсію в загальній сумі 877,12 грн.

- відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа, наступного за звітним, разом з відділенням виконавчої дирекції Фонду складають Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат;

- на підставі вищезазначеного акту узгоджується Довідка про відшкодування, згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця наступного за звітним, Фонд перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду;

Відповідно до п. 3 Постанови  від  04.03.2003р.  N 5-4/4 «Про  затвердження Порядку відшкодування  Фондом соціального страхування від нещасних випадків  на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві  або професійного захворювання в такому ж порядку проводиться відшкодування витрат, що виникли до введення в дію цього Порядку.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новомосковську відмовляється включити суми заборгованості по пенсіях, виплачених цьому потерпілому  в акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким  виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві для подальшого відшкодування, що є причиною виникнення спору.

Доводи відповідача, що він не повинен  включати в щомісячні акти звірок з Пенсійним фондом суми по виплаченим пенсіям по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що сталися в СРСР,  відхиляється судом, виходячи з наступного:

- відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи,  право  яких  на  отримання відшкодування шкоди раніше було  встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України  про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування   на   виробництві   або   професійного  захворювання, пов'язаних  з  виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення  по  страхуванню  від нещасного випадку відповідно до цього  Закону;

- питання пенсійних виплат громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн співдружності регулюється Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, що була підписана 09.09.1994 року державами колишнього Союзу РСР, в тому числі й Україною;

- згідно зі статтею 2 цієї Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я в тому числі під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаних з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті, проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання  каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті; роботодавець відповідальний за заподіяну шкоду відшкодовує її відповідно до свого національного законодавства;

- відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди;

- відповідно до статті 3 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

- тобто, витрати Пенсійного фону України з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих та території країн Співдружності Незалежних Держав, повинні відшкодовуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зазначена правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.06.2006р.

Разом з тим, відшкодування (перерахування) вказаних витрат проводиться на рівні Фондів в централізованому порядку та місцеві органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яким являється відповідач, не наділені повноваженнями самостійно перераховувати вказані витрати до місцевих органів  Пенсійного Фонду України.

Як зазначено вище, Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 на позивача та відповідача покладено тільки обов’язок скласти Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначити загальну суму витрат.

Зважаючи на викладене, вимога прокурора щодо стягнення з відповідача суми виплат 877,12 грн  не відповідає обов’язку відповідача, що покладений на нього законодавством в спірних правовідносинах та порушене право позивача не може бути захищено в такий спосіб і  вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

За приписами ст. 2  Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів. В п. 2 позовної заяви прокурор просить на майбутнє зобов’язати відповідача брати до заліку вказані суми, не визначаючи ні розміру цих сум, ні періоду, не наводячи обставин, щоб підтверджували, що це право позивача вже порушено та вказана пенсія потерпілому з 01.06.2005р. вже не виплачується. Таким чином, вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 94, 160-163, 167, 186, 254, пунктом 6 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності із статтею 254 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 28 квітня  2007р.

Суддя

Л.П. Широбокова