ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.07 р.                                                                               Справа № 16/15

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

При секретарі      Москаленко  О.О. ,  розглянувши  матеріали  справи

за позовом   Товариства  з обмеженою   відповідальністю    “ АвтоГАЗ”  м.Донецьк

До відповідача    Державного  підприємства   Дослідного господарства    Донецької   дослідної   станції  інституту  овочівництва   і баштанництва  УААН м.Донецьк

Про стягнення  2 370   грн. 69   коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:           не з`явився

від  відпозивача :                Масик  Н.І.  по  дор.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою  господарського суду Донецької  області  11.01.2007р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Товариства  з обмеженою   відповідальністю    “ АвтоГАЗ”  м.Донецьк  до Державного  підприємства   Дослідного господарства    Донецької   дослідної   станції  інституту  овочівництва   і баштанництва  УААН м.Донецьк  про стягнення 2 370   грн. 69  коп., з яких  : 1 903  грн. 20  коп.– сума боргу,  163  грн.  10  коп. -   пені ,   76 рн.  01  коп. -  3 %  річних  ,  228 грн. 38  коп. -  індексу  інфляції  .

Представника відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не було надано клопотання про фіксацію судового процесу  технічними засобами, з приводу чого фіксацію здійснено не було. Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування  своїх  вимог позивач  посилається на договір   б/н  від  20.03.2005р., на  накладні  : № 222 від 30.03.2005р., № 458 від 09.06.2005р., № 459 ід  09.06.2005р., № 472 від  14.06.2005р. , № 550 від  14.07.2005р., № 796 від 17.10.2005р., № 797 від  17.10.2005р.

Згідно   ч.4. ст. 22  ГПК  України  -  позивач  вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

Позивачем   до   в порядку  ст. 22  ГПК було надано  уточнення  до  позову                       б/н від 19.02.2007р., згідно  якого   він    уточнює  позовні  вимоги  , а саме  зменшує   позовні  вимоги в  частині суми основного боргу   , яка  складає  1 003  грн.   20  коп., зменшує  позовні вимоги   в  частині  стягнення  штрафних  санкцій , а  саме  : пені , яка  складає  42 грн. 31 коп.;  збільшує  позовні  вимоги в  частині  стягнення  3 % річних  , що  складають   81 грн. 49 коп.,  індексу  інфляції , що  складає  262 грн.   64 коп.

Відповідач проти  суми  основного  боргу  та  штрафних  санкцій   не  заперечує , стверджує , що  заборгованість утворилась  в зв`язку з  складним фінасовим  станом  підприємства   та  зобов`язується  погасити  утворившийся  борг  впродовж  2007- 2010   років  (  пояснення   від 28.02.2007р.) .

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши  пояснення  представників  сторін  ,  суд встановив:

20.03.2005р.    між  позивачем-  Товариством  з обмеженою   відповідальністю                 “ АвтоГАЗ”  м.Донецьк   та  відповідачем   -  Донецькою  опитною  станцією м.Донецьк             (  згідно  наказу    № 089  від 01.06.2005р.  Інститутут   овочівництва  та  баштанництва  УААН  , постанови  Президії   УААН  , протоколу   № 6  від 21.04.2005р.   підприємство  відповідача  було  переіменовано   в   Державне   підприємство   Дослідного господарства    Донецької   дослідної   станції  інституту  овочівництва   і баштанництва  УААН м.Донецьк   був укладений договір   б/н .

Данний  договір  за  своєю  правовою  природою  є  договіром  поставки .

Так ,  відповідно  до  ст. 698  ЦК України  за  договором  поставки  організація  поставщик зобов`язується  передати  у  певні  строки організації - покупцеві  у властність   товар .  Договір  поставки  є  двостороннім  договором  і  передбачає  взаємні  зобов`язання   сторін .

Відповідно  до п.1.1.     договору  позивач  зобов’язується поставляти товар згідно поданої Покупцем (відповідачем) заявки, а Покупець зобов’язується прийняти поставлений товар та своєчасно оплатити його вартість.

Згідно ст. 171  ЦК  України  , взаємні  зобов`язання за  договором  повинні  виконуватись  одночасно , якщо  в  закону  , договору  або  змісту  зобов`язання  не  впливає   інше .

Укладений  між  сторонами  договір  передбачає  певний  порядок виконання  взаємних  зобов`язань  , а  саме  :    згідно   п. 3.1. договору  оплата  за товар   повинна  бути  зроблена шляхом  перерахування  грошових  коштів  на  розрахунковий рахунок  поставника   у  вигляді  передплати ; п.3.2. договору   у  виняткових  випадках   допускається   попереднє  відвантаження   товару  без  передплати  , тоді  оплата  повинна  бути  здійснена   на  протязі  5 ( п`яти)  календарни днів   після  отримання   товару   , згідно  виписаного рахунку.

В виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача товар                       ( автозапчастини )   по накладним 2005р. , № 550 від  14.07.2005р., № 796 від 17.10.2005р., № 797 від  17.10.2005р.   на загальну суму  4 464    грн.   48  коп.

В порушення умов  вищевказаного  договору відповідач за отриману продукцію розрахувався частково в сумі  3 461  грн. 28  коп.  ( згідно  уточнення   б/н  від 19.02.2007р.).

Таким чином на момент слухання справи заборгованість відповідача складає 1 003 грн. 20  коп., що  підтврджується  актом  звірки  розрахунків   станом  на   01.02.2007р.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі  1 003 грн. 20  коп., в зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

В  зв`язку  зі  ст. 526  ЦК України зобов`язання  повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.599 Цивільного кодексу України, зобов”язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також , позивач просить стягнути з відповідача   пеню на  підставі  ст. 549 ЦК  України  згідно з п. 4.2.  договору  за  прострочку  виконання  зобов`язання  в  сумі  42 грн. 31 коп.  ( уточнення  б/н  від 19.02.2007р.).  Пеня  позивачем  була  нарахована  за  період   з  05.04.2005р.  по  04.09.2005р.

Зазначені  вимоги  позивача  задоволенню  не  підлягають з-за  витікання  строку  позовної  давності  , оскільки    позивач  звернувся  до  суду  тільки   10.01.2007р.  (  про  що  є штамт  в  матеріалах  справи ).

Відповідно  до  ст.258  ЦК  України  позовна   давність  про  стягнення  неустойки            (  пені , штрафу)     застосовується  в  один  рік  , але  нараховується  за  шість  місяців та  не  повинна  перевищувати  зазначений  строк ( п.5.  ст.232    Господарського  кодексу   України).  То б то    позивачем    розрахунок     пені  був  зроблений  з  порушенням  норм  закону , так  як   при  її  нарахування  був  порушений  строк  позовної  давності   - право  на  нарахування  неустойки виникло  в   2005 році .

Також,  позивач  просить  стягнути  з  відповідача    згідно  ст.  625 ЦК України       нараховані   індекс  інфляції  -    262 грн. 64 коп.  ,  3 %  річних  -   81 грн. 49  коп.                       (  згідно  уточнення    б/н  від  19.02.2007р.)  , розрахунок  яких  є  обгрунтованим  та  підлягає  задоволенню  .

Відповідно до ст.625 ЦК України, ст.214 ЦК УРСР боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання  на  вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно  ст. 49 ГПК України   господарський  суд  покладає  стягнення  судових  витрат   пропорційно  розміру  задоволених вимоги  на  сторін  (  відповідача по  справі ).

Позовні вимоги обгрунтовані та підлягають  частковому   задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст.ст. 526, 549, ЦК України, і керуючись ст.33, 34, 43, ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги  Товариства  з обмеженою   відповідальністю    “ АвтоГАЗ”  м.Донецьк  до Державного  підприємства   Дослідного господарства    Донецької   дослідної   станції  інституту  овочівництва   і баштанництва  УААН м.Донецьк    задовольнити частково .

Стягнути з Державного  підприємства   Дослідного господарства    Донецької   дослідної   станції  інституту  овочівництва   і баштанництва  УААН м.Донецьк    на  користь Товариства  з обмеженою   відповідальністю    “ АвтоГАЗ”  м.Донецьк  –     1 003  грн. 20  коп.  -  основного  боргу ,    81 грн. 49 коп. – 3 %  річних  , 262  грн. 64 коп. -  індексу  інфляції  , 102 грн. -   витрати по сплаті держмита і    118грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового  процесу.

В іншій частині  позову  відмовити .

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Суддя                                                                         Манжур В.В.