ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007 р.
№ 28/412-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Першиков Є.В.

судді
Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

за участю представників сторін :
позивача -
відповідача –
розглянувши  матеріали касаційної скарги

пр. П?ятигорець О.І. дов. № 1152 від 14.09.2007
пр. Савицька І.В. дов. Від 28.11.2007
відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровська паперова фабрика"

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 26.09.2007р.

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Дніпротяжбуммаш" ім. Артема

до

відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровська паперова фабрика"

про
стягнення 58 237,14грн.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року  відкрите акціонерне товариство "Дніпропетровський завод важкого папероробного машинобудування ім. Артема" ("Дніпроважпапірмаш") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Дніпровська паперова фабрика" збитки в сумі 58237,17 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані обов'язком відповідача відшкодувати позивачу частину витрат на утримання під'їзної колії позивача, через яку вагони відповідача проїжджають на ВАТ "Дніпровська паперова фабрика".

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 23.07.07. позовні вимоги задоволені в повному обсязі  - з ВАТ "Дніпровська паперова фабрика" стягнуто на користь власника під'їзної колії ВАТ "Дніпроважпапірмаш" 58237,14 грн. збитків на утримання колії.

Не погоджуючись із рішенням суду, ВАТ "Дніпровська паперова фабрика" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилалось на порушення норм процесуального та матеріального права, а саме –суд розглянув справу у відсутності відповідача, не дослідив обставини власності на під'їзні колії, а також вважає договір на попередній рік договором оренди, який автоматично продовжений на наступний рік на тих же умовах.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 26.09.2007 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Постанова обґрунтована тим, що відповідач безпідставно відмовлявся укладати Договір на 2005 рік про користування під'їзною колією позивача, однак, колією фактично користувався протягом року, чим заподіяв позивачу майнові збитки у вигляді витрат на поточне утримання колії, які судом першої інстанції обґрунтовано стягнуті з відповідача.

Не погоджуючись із висновками суду першої та апеляційної інстанцій, ВАТ "Дніпровська паперова фабрика" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду   та рішення господарського суду  Дніпропетровської області , просить їх скасувати і справу направити на новий розгляд.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, заявник зазначає про порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме –заявник наполягає, що між сторонами у 2004 році був укладений договір, який за своєю правовою природою є договором оренди, який у відповідності із ст.764 Цивільного кодексу України автоматично пролонгований на 2005 рік на тих же умовах, в тому числі і відносно розміру оплати відшкодування за користування колією позивача, а також оспорює право власності позивача на свої  під'їзні колії. Порушенням норм процесуального права ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика" вважає розгляд справи у суді першої інстанції у відсутності відповідача через те, що відповідач пізно отримав ухвалу суду про призначення справи до розгляду.

Позивач направив відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін у зв'язку з їх відповідністю нормам чинного законодавства та матеріалам справи, заперечує проти оцінки договору про експлуатацію під'їзних залізничних колій ВАТ "Дніпроважпапірмаш" на 2004 рік як різновиду договору оренди та пролонгації цього договору на 2005 рік; право власності на під'їзну колію вважає встановленим судовими рішеннями по справі № 9/168.

Заслухавши  пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін,  перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи , предметом спору є розрахунки між власником під'їзної колії та його контрагентом  за використання контрагентом під'їзної колії власника для проїзду вагонів.

Судами встановлено, що згідно наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 31.03.1994 № 493, який видано на підставі Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств та "Положення про порядок  корпоратизації" на базі Дніпропетровського заводу важкого паперового машинобудування ім. Артема створено відкрите акціонерне товариство "Дніпропетровський завод важкого паперового машинобудування ім. Артема"( "Дніпроважпапірмаш").21.12.2000 в. о. голови Державного комітету промислової політики затверджено перелік нерухомого майна, переданого у власність ВАТ "Дніпроважпапірмаш", в якому вказані залізничні колії із стрілочними переводами, переїздами та шляховими знаками, довжиною 4500 метрів, які згідно затвердженої план-схеми примикають до ст. Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці.

Між державним підприємством "Придніпровська залізниця" та ВАТ "Дніпроважпапірмаш" 29.09.2003 укладено Договір  про експлуатацію залізничної під'їзної колії відкритого акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш"  при станції Нижньодніпровськ терміном на три роки до 30.09.2006.

Послугою  експлуатації залізничної під'їзної колії відкритого акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш" для подавання та забирання вагонів користуються шість контрагентів, в тому числі і ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика".

Стаття 21 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Пункт 73 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 06.04.1998 № 457, встановлює, що порядок обслуговування контрагентів-підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія.

Розрахунки, пов'язані з амортизацією залізничних під'їзних колій, за участь контрагента у ремонті та утриманні колії у всіх випадках здійснюються безпосередньо між підприємством і його контрагентом.

04 березня 2003 року між ВАТ"Дніпроважпапірмаш" та ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика"  був укладений Договір про експлуатацію під'їзної залізничної колії підприємства ВАТ"Дніпроважпапірмаш", відповідно до якого позивач надавав відповідачеві право використовувати залізничну колію для пересування вагонів, а відповідач зобов'язався щомісяця оплачувати  1378,68 грн. за користування під'їзною залізничною колією. Додатковими угодами був встановлений термін дії договору до 31 грудня 2004 року.

Судами встановлено, що до кінця 2004 року та протягом 2005 року позивач неодноразово направляв в різних варіантах відповідачеві пропозиції укласти договір на 2005 рік з проектом Договору про експлуатацію під'їзної залізничної колії підприємства ВАТ"Дніпроважпапірмаш", але керівництво  ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика" ухилялось від укладання договору.

В той же час відповідач протягом 2005 року без договору з позивачем користувався його під'їзною колією, плата за експлуатацію під'їзної залізничної колії позивача відповідно до кількості поданих вагонів відповідачем не сплачувалась.

В Розпорядженні адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №26.1/18 зазначено, що відкрите акціонерне товариство " Дніпроважпапірмаш"  є власником під'їзних залізничних колій, що примикають до станції Нижньодніпровськ  Придніпровської залізниці. Послугою експлуатації під'їзних залізничних колій ВАТ" Дніпроважпапірмаш"  користуються  шість контрагентів, в тому числі і ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика".

ВАТ " Дніпроважпапірмаш"  визнано суб'єктом природної монополії при здійсненні діяльності у сфері користування залізничними коліями, що забезпечують рух залізничного транспорту. Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України встановлено, що плата за експлуатацію під'їзної залізничної колії для відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровська паперова фабрика" на 2005 рік у розрахунку на 1 вагон повинна бути встановлена на рівні 98,61 грн. з ПДВ.

Судами встановлено, що згідно інформації про вантажообіг відповідача на колії позивача за 2005 рік було подано 591 вагон відповідача, згідно розрахунку-калькуляції позивача плата за експлуатацію під'їзної залізничної колії для ВАТ "Дніпропетровська паперова Фабрика" на 2005 рік у розрахунку на 1 вагон встановлена 98,54 грн., за що відповідач повинен сплатити позивачу 58237,14 грн.

Стаття 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків визнає не лише договори та інші правочини, але й встановлює, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Збитками є в тому числі  витрати, зроблені управненою стороною, не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали обов'язок відповідача у відповідності із пунктом 73 Статуту залізниць України відшкодувати позивачу збитки в розмірі прямих витрат на утримання під'їзної колії у 2005 році пропорційно кількості поданих для відповідача  вагонів.

Доводи , викладені ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика" у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, яка обґрунтовано не погодилась із доводами заявника про те, що Договір про експлуатацію під'їзної залізничної колії підприємства ВАТ"Дніпроважпапірмаш" є різновидом договору оренди. Також оспорювання права власності на під'їзні залізничні колії підприємства ВАТ"Дніпроважпапірмаш" не є предметом даного судового розгляду.

Посилання заявника на те, що Ухвалу господарського суду від 05.07.2007 про призначення справи № 18/412-07 до розгляду на 23.07.2007 ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика" отримала після розгляду справи 25.07.2007, спростовується  відміткою на зворотному боці Ухвали, з якої вбачається, що Ухвала відправлена 06.07.2007 вих. №  50686, та оригіналами повідомлень про вручення Ухвали суду ( а.с.52, 53), з яких вбачається, що уповноважений представник ВАТ "Дніпропетровська паперова фабрика" отримав конверт з Ухвалою № 18/412-07 господарського суду  16.07.2007.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що судами попередніх інстанцій досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі судових рішень з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровська паперова фабрика" залишити без задоволення.

Постанову апеляційного господарського суду від 26.09.2007  по справі № 28/412-07 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий                                                             Є. Першиков

Судді                                                                                  Т. Данилова

І. Ходаківська