ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.                                                 Справа №  11/36/07

м. Миколаїв

за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Пенобуд”

(54001, м.Миколаїв, вул.Шевченка, 59)

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області

(54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Сорочан В.В.–дов. №12 від 15.01.2007р., Науменков Ю.Г. дов. від 15.01.2007р.

Від відповідача: Шутяк С.С. –дов. від 15.092.2007р.

СУТЬ СПОРУ: про:  спонукання до належного виконання умов договору від 06.04.2006р.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить спонукати відповідача –Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області до належного виконання договірних зобов’язань за договором від 6 квітня 2006р. про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул.Лагерне поле, 5 в м. Миколаєві.

Зобов’язати відповідача передати позивачу у порядку визначеному договором від 06.04.2006р. земельну ділянку площею орієнтовно 3200 кв. м., що визначена додатком №1 до зазначеного договору, як перша черга забудови, для проведення на цій ділянці проектно-вишукувальних робіт згідно п.1.32 рішення миколаївської міської ради від 30.06.2006р. № 2/18.

Погодити з позивачем і з відповідними зацікавленими службами розміщення на цій ділянці тимчасової огорожі з облаштуванням окремого в’їзду.

Заборонити відповідачу вчинити будь-які перешкоди в проведенні позивачем на зазначеній ділянці необхідних проектно-вишукувальних геологічних та археологічних досліджень.

Відповідач  відзив на позов не представив, представник проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що ним подано позов про визнання спірного договору недійсним.

Заслухавши представників сторін,  вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

06.04.2006р.  сторони уклали договір про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле, 5 в  м. Миколаєві (надалі –Договір).

Умовами названого договору його учасники зобов’язались, діючи спільно, здійснити будівництво житлових будинків та вбудовано-прибудованих приміщень зі всією інженерною та соціальною інфраструктурою на земельній ділянці загальною площею 4,7 га., розташованою за вище вказаною адресою.

Пунктом 2.1. договору сторони  передбачали, що будівництво „об’єкту” здійснює товариство „Пенобуд”  або визначені ним спеціалізовані підприємства., установи та організації. Це ж товариство прийняло на себе частину функцій, які делегувало йому управління –здійснення фінансування  будівництва об’єкту, здійснює будівництво об’єкту та виступає в ролі головного підрядника по договором із сторонніми організаціями.

В свою чергу, відповідач зобов’язався, в якості пайового внеску у спільну діяльність, повинен передати позивачу під забудову зазначену земельну ділянку (або відповідної його складової частини) та делегувати повноваження на будівництво об’єкту після оформлення землевпорядної документації на право користування земельною ділянкою цільовим призначенням, якої є будівництво об’єкту.

При цьому учасники договору зазначили, що земельна ділянка вважається переданою з моменту підписання акту прийому-передачі.

Як передбачено п.3.1.4 спірного договору в акті повинно бути зазначено етапи та строки будівництва, земельну ділянку під будівництво

Позивач з дня підписання сторонами договору належним чином виковував взяті на себе зобов’язання.

Так позивач відповідно до п.2.5 договору виконав топографічну зйомку ділянки площею 4,7 га,  одержав дозвіл Миколаївської міської ради  на проектно-дослідницькі роботи на відведеній ділянці, розробив креслення будинків для розміщення їх на місцевості, отримав необхідні погодження, було складено генеральний план забудови ділянки з виконанням ескізного проекту та вертикального планування ділянки і укладено договір з генеральним проектувальником на першу чергу будівництва.

Про виконані роботи позивач повідомив відповідача листом №235 від 11 січня 2007р. про обсяг робіт виконаних позивачем.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та названого Кодексу.

Не дивлячись на те, що положеннями  статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання, зміна його умов не допускається, УМВС України в Миколаївській області взяті на себе зобов’язання не виконало і 21.11.2006р. направило товариству листа, в якому вимагало дострокового припинення зобов’язань за договором.

Заявник листом від 30 листопада 2006р. повідомив відповідача, що він не вбачає підстав для дострокового припинення зобов’язань за договором та заперечує проти його розірвання.

11 січня 2007р. позивач, відповідно до п.2.6.1. та 3.1.4. Договору,  направив відповідачу лист, яким просив для продовження будівництва об’єкту, погодити установку тимчасової огорожі і організацію окремого в’їзду на територію будівельного майданчика.

Відповідач листом від 22 січня 2007р. за №6810 повідомив товариство про те, що не визнає договір  дійсним, і тому не може здійснювати будь яких спільних дій з позивачем.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про спільну діяльність в формі простого товариства, за умовами якого сторони, без створення нової юридичної особи, зобов’язуються діяти для досягнення спільної господарської мети відповідно до глави 77 ЦК України.

Оскільки між сторонами виникли та існують господарські зобов’язання, то ці правовідносини регулюються положеннями Господарського кодексу України.

Стаття 193 ГК України, говорить, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 188 ГК України встановлює, що зміна та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або умовами договору.

Спірний договір не містить положень, які б дозволяли учасникам правовідносин в односторонньому порядку змінювати, або відмовитись від його умов.

Для договорів про спільну діяльність статтею 1141 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав, при настанні яких ці договори припиняються.

Зокрема п.4 зазначеної статті встановлює, що такою підставою є відмова від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного із учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору для інших учасників.

Проте ч.1 ст.1142 ЦК України містить певні застереження щодо відмови учасників від подальшої участі в договорі простого товариства та розірвання договору.

Так, учасник може відмовитись від подальшої участі в договорі простого товариства зробивши про це заяву не пізніше ніж за три місяці до виходу з договору, лише якщо цей договір є безстроковий.

Щодо договору укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальну умову, частина 2 ст. 1142 ЦК України встановлює, що учасник такого договору має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору.

Як зазначено сторонами  у спірному договорі, строк його дії встановленого з моменту підписання і до його повного виконання.

Посилання відповідача на те, що ним подано до суду позов про визнання недійсним спірного договору не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення  з приводу названого спору судом не прийнято і в разі його задоволення відповідач не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутись з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Окрім сказаного, позивачем на виконання умов укладеного договору  виконано певні роботи та понесені відповідні майнові витрати.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що позовні вимоги складають вимоги, щодо передачі земельної ділянки для проведення проектно-вишукувальних робіт, що передбачено п.1.32 рішення Миколаївської міської ради № 2/18 від 30.06.2006р.

Цим же рішенням дозволено УМВС України в Миколаївській області виконання проектно-вишукувальних робіт строком на 1 рік, але не дивлячись на те, що з дати прийняття рішення минуло більше семи місяців УМВС так і не приступило до виконання рішення міськради і навпаки, створює перешкоди для проведення позивачем проектно-вишукувальних робіт,  а саме - буріння свердловин і зняття верхнього шару ґрунту з метою геологічних та археологічних досліджень.

Тільки за результатами  геологічних та археологічних  робіт буде зроблено висновок про можливість будівництва на відведеній території житлового комплексу (не виключено знаходження історичних пам’яток, про що зроблено зауваження у рішення міськради від 30.06.2006р.).

Отже, такі дослідження, в будь якому випадку, не завдадуть шкоди відповідачу, а навпаки дадуть можливість безоплатно, оскільки ризик цих витрат позивач бере на себе, зробити висновки щодо можливості використання відведеної земельної ділянки під будівництво житлового комплексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач відмовився від стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задовольнити.

2. Спонукати відповідача –Управління міністерства внутрішніх справ України  в Миколаївській області до належного виконання договірних зобов’язань за договором від 06 квітня 2006р. про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул.Лагерне поле, 5 в м. Миколаєві, а саме:

- зобов’язати відповідача передати позивачу у порядку визначеному договором від 06.04.2006р. земельну ділянку орієнтовною площею 3200 кв. м, що визначена додатком № 1 до зазначеного договору, як перша черга забудови, для проведення на цій ділянці проектно-вишукувальних робіт згідно п.1.32 рішення миколаївської міської ради від 30.06.2006р. № 2/18;

- зобов’язати відповідача погодити з позивачем і з відповідними зацікавленими службами розміщення на цій ділянці тимчасової огорожі з облаштуванням окремого в’їзду;

- заборонити відповідачу вчинити будь-які перешкоди в проведенні позивачем на зазначеній ділянці необхідних проектно-вишукувальних геологічних та археологічних досліджень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення аппеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи аппеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка