ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 р.
№ 4/843-4/52 (4/315-8/42)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,
Гончарука  П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві   касаційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду Львівської області від 20.06.2007р. у справі за позовом Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “ЛЬВІВГАЗ” про стягнення сум

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги,  суд

У С Т А Н О В И В  :

У лютому 2006 року Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” пред'явила в господарському суді позов до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “ЛЬВІВГАЗ” про стягнення 37921064,40 грн. заборгованості, послаючись на неналежне виконання відповідачем договору  на постачання природного газу №06/02-2117 від 28.12.2002р.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача 37921065,40 грн., у т.ч. 17984865,94 грн. основного боргу, 4060152,85 грн. пені, 11874350,34 грн. інфляційних, 2742755,65 грн. 3% річних та 1258940,62 грн. 7% штрафу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.03.2006р. у позові було відмовлено.

Позивач оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2006р. апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення господарського суду Львівської області від 30.03.2006р. скасовано і прийнято нове рішення, позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 17984865,94 грн. основного боргу, 4060152,85 грн. пені, 9824358,91 грн. інфляційних, 2097556,75 грн. річних. В решті позову відмовлено.

Відповідач оскаржив дану постанову в касаційному порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006р. касаційну скаргу було задоволено, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2006р. та рішення господарського суду Львівської області від 30.03.2006р. в частині вимог про стягнення пені та розподілу судових витрат скасувати і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2006р. залишено без змін.

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.06.2007р. (суддя Гутьєва В.В.) у позові в частині стягнення 4060152,85 грн. пені було відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 20.06.2007р. в частині відмови у стягненні 4060152,85грн. пені і прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити заявлені вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі договору на постачання природного газу від 28.12.2002р. №06/02-2117 (далі – Договір) Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” передала ВАТ по газопостачанню та газифікації “ЛЬВІВГАЗ” протягом січня-грудня 2003р. куб.м. природного газу на загальну суму 133478019,44 грн. за який відповідач розрахувався частково на суму 115493153,50 грн., заборгувавши таким чином 17984865,94 грн.

Відповідно до пп. 5.1, 6.2 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа, наступного за звітнім місяця.

За несвоєчасну оплату спожитого газу у строки зазначені у п. 1.5 даного договору, покупець сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (в межах оплаченого населенням), за кожний день прострочення платежу. Пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітній місяць.

Крім того, судом було встановлено, що останній термін розрахунків за договором –15.01.2004р.

Вказане сторонами не заперечувалось.

Предметом спору є стягнення 4060152,85 грн. пені за період з 14.02.2005р. по 14.02.2006р., тобто за 365 днів, що передували подачі позову.

З огляду вищевикладеного, а також встановивши те, що нарахування позивачем пені за період з 14.02.2005р. по 14.02.2006р., не відповідає як припису п. 6 ст. 232 ГК України, так і положенням п. 6.2 Договору, суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо посилань скаржника на помилковість застосуванням судом до спірних правовідносин положень Закону України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожитий газ та електроенергію від 20.02.2003р. №554-ІV, то, враховуючи невірність визначення позивачем періоду обрахування пені, це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 - 11112 Господарського  процесуального  кодексу  України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 20.06.2007р. без змін.

Головуючий                                                                                    В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

П.Гончарук