ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.07 р.                                                                                 Справа № 31/288а

Нарадча кімната

місто Донецьк, вулиця Артема 157

Господарський суд Донецької області, у складі судді Ушенко Л.В., при секретарі судового засідання Москалик В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою  Корпорації  “Індустріальний союз Донбасу” м.Донецьк

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0/20825/10/15-16-23/5 від 31.07.06р.

В присутності представників сторін:

від позивача: Зайцева М.Ю. – довіреність № 222/2005 від 04.11.05р.

Фоміна Г.В. – довіреність № 207/2006 від 23.10.06р.

відповідача: Кримчак М.А. – довіреність № 26727/10/10 від 27.09.06р.

Тімашкова С.М. – довіреність № 28294/10/10 від 12.10.06р.

ВСТАНОВИВ:

Корпорація  “Індустріальний союз Донбасу” м.Донецьк звернулась із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0/20825/10/15-16-23/5 від 31.07.06р. про визначення суми завищення бюджетного відшкодування ПДВ на суму 38 682грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на декларації з ПДВ за березень, квітень 2006р., акт перевірки СДПІ № 24/15-16-23/5-24068988 від 16.06.06р. з питань достовірності визначення суми бюджетного відшкодування  ПДВ за березень 2006р.

Позивач не згоден з висновком СДПІ про порушення ним вимог п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки порядок визначення долі використання придбаних товарів, робі, послуг в оподатковуваних ПДВ операціях законодавчо не визначений.

Визначена СДПІ розрахунковим шляхом доля оподатковуваних операцій в загальному обсязі операцій за звітний період – березень 2006р. і сума ПДВ, на яку зменшена сума податкового кредиту березня 2006р. та сума бюджетного відшкодування, є спірною і не ґрунтується, на думку позивача, на чинному законодавстві.

Позивач зважає на те, що придбання товарів (робіт, послуг) мало мету подальшого використання їх в господарській діяльності і тому він включив всі суми нарахованого (сплаченого) ПДВ до податкового кредиту відповідно до п. 7.4.1 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідач проти позову заперечує, про що надав письмові заперечення на позов і в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в березні 2006р. позивач здійснював як операції, які є об’єктом оподаткування ПДВ, так і операції, які не є об’єктом оподаткування ПДВ відповідно до п. 3.2 ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Позивач не вів відокремленого обліку операцій, які не є об’єктом оподаткування, і тому з метою перевірки правильності включення до податкового кредиту сум ПДВ відповідно до п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” в ході перевірки розрахунковим шляхом була визначена частка (доля) використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях.

Відповідач не заперечує тієї обставини, що нормативний документ, яким затверджений механізм визначення частки нарахованого (сплаченого) ПДВ, яка припадає на оподатковувані операції, відсутній, однак застосована СДПІ методика розрахункового визначення такої частки (долі) відповідає змісту положень п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Необхідні для розрахунку дані були надані позивачем під час перевірки і ним узгоджені, і акт в цій частині був підписаний представником позивача без зауважень.

Відповідно до п. 6,7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України у справі порушено адміністративне провадження і розгляд справи здійснено за нормами КАС України.

Технічна фіксація судового процесу не здійснювалась. Провадження у справі зупинялось за клопотаннями сторін відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 156 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами документи, господарським судом встановлено наступне.

20.04.06р. позивачем подана декларація з ПДВ за березень 2006р., в якій задеклароване від’ємне значення ПДВ у сумі 30 687 700грн., яке підлягало перенесенню в наступному звітному податковому періоді на збільшення податкового кредиту.

В декларації за квітень 2006р. позивач задекларував від’ємне значення ПДВ у сумі 34 959 072грн., залишок від’ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду склав 30 687 700грн., залишок від’ємного значення попереднього звітного періоду, який підлягає бюджетному відшкодуванню задекларований  у сумі 30 687 700грн.

СДПІ по роботі з великими платниками податків були здійснені виїзні позапланові перевірки обґрунтованості заявлених до відшкодування сум ПДВ за березень 2006р. (акт № 24/15-16-23/5-24068988) та за квітень 2006р. (акт № 76/15-16-23/5-24068988), в результаті яких були встановлені порушення п. 7.4.3 ст. 7 Закону країни “Про податок на додану вартість”, що спричинило за висновками СДПІ завищення суми від’ємного значення ПДВ за березень у сумі 38 682грн. та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. на цю суму та завищення від’ємного значення ПДВ за квітень 2006р. на суму 58 431грн.

Як убачається із актів перевірок, позивач, крім основних видів діяльності, здійснює операції з цінними паперами та корпоративними правами, які не є об’єктом оподаткування ПДВ відповідно до п. 3.2 ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість”. В порушення п.п. 5.3.4 п. 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердж. наказом ДПА України № 166 від 30.05.97р., позивач не відображав в рядку “3” декларації з ПДВ операції, які не є об’єктом оподаткування і не вів відокремлений облік таких операцій. За даними перевірки обсяг неоподатковуваних операцій ПДВ за березень 2006р. склав 706 166 754грн., обсяг оподатковуваних операцій склав 551 779 598грн., загальний обсяг операцій за березень 2006р. склав 125 744 638грн. Доля оподатковуваних операцій в загальному обсязі склала 43,86% (551 779 598 : 1 257 946 353 x 100%), а доля операцій, які  не є об’єктом оподаткування в загальному обсязі складає 56,14% (706 166 755 : 1 257 946 x 100%).

При проведенні перевірки для визначення сум ПДВ, які підлягали включенню до податкового кредиту відповідно до п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, ДПІ визначила суму ПДВ, сплачену (нараховану) по операціям з придбання товарів (робіт, послуг), які носили загальний характер і виходячи з цього могли використовуватись як в оподатковуваних, так і неоподатковуваних операціях. До переліку таких операцій СДПІ були віднесені: придбання комунальних послуг, паперу, послуг зв’язку та телекомунікаційних послуг, мобільного зв’язку, Інтернет, електроенергії, газу, тощо, сума ПДВ по яким за березень 2006р. склала за розрахунком 68902,04грн. (додаток № 32 до акту), із якої була визначена сума ПДВ, яка підлягала включенню до складу податкового кредиту по даним операціям з урахуванням долі використання їх в оподатковуваних операціях. Сума 68902,04грн. була узгоджена з позивачем під час перевірки, додаток № 32 до акту підписаний головним бухгалтером позивача. Доля оподатковуваних операцій в загальному обсязі склала 43,86%, неоподатковуваних операцій – 56,14%.

Згідно розрахунку СДПІ сума, яка підлягала включенню до складу податкового кредиту по п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” склала 30220,43грн., (68907,04Ч 43,86%), а сума, на яку підлягав зменшенню податковий кредит склала 38681,60грн. (68902,04Ч56,14%).

Як вже зазначалось, позивач при ознайомленні з актом перевірки № 24/15-16-23/5-24068988 від 16.06.06р. та розрахунками сум податкового кредиту та обсягу неоподатковуваних операцій заперечень не мав, акт і додатки до нього в цій частині підписав без зауважень, що, на думку суду, свідчить про те, що позивач погодився з вихідними даними, що мали значення для розрахунку суми зменшення податкового кредиту за березень 2006р.

Зменшення суми податкового кредиту на 38681,60грн. за березень 2006р. не спричинило донарахування ПДВ або зменшення сум бюджетного відшкодування, яке було задеклароване в цьому податковому періоді і за поясненнями позивача, за даних обставин ним не були надані заперечення на акт перевірки.

В декларації за квітень 2006р. позивач відобразив суми податкового кредиту без урахування зменшення суми ПДВ на 38681,60грн., оскільки вона була подана 22.05.06р., а перевірка була здійснена в червні 2006р.

Здійснюючи у позивача перевірку обґрунтованості заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. (акт перевірки № 76/15-16-23/5-24068988 від 20.07.06р.) СДПІ з урахуванням порушень, встановлених в акті перевірки № 24/15-16-23/5-24068988 від 16.06.6р. при формуванні податкового кредиту та визначенні суми від’ємного значення ПДВ за березень 2006р., яке підлягало перенесенню в декларацію за квітень 2006р. і впливало на суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р., прийняла податкове повідомлення-рішення від 31.07.06р. № 000950823/0/20825/10/15-16-23/5, яким визначила суму завищення бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2006р. у розмірі 38682грн. (що становить суму зменшення податкового кредиту та від’ємного значення ПДВ за березень 2006р.).

Господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково – ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Оскільки позивач не вів відокремленого обліку операцій, які не є об’єктом оподаткування відповідно до п. 3.2 ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість” і не відображав їх в декларації, то СДПІ самостійно визначила обсяг таких операцій у сумі 706 166 754,58грн.

На вимогу суду відповідач надав перелік цих операцій, які здійснював позивач в березні 2006р. До них СДПІ віднесені операції по поверненню векселів, сплати (погашення) векселів, отримання і купівля векселів, внесення до статутного фонду акцій, отримання акцій та корпоративних прав, конвертація акцій.

Позивач також на вимогу суду надав розрахунок (пояснення від 18.01.07р. – вх. № 07-41/2614 від 23.01.07р.), згідно якого за даними позивача обсяг неоподатковуваних операцій за березень склав 15 560 886грн., доля оподатковуваних операцій в загальному обсязі операцій за березень склала 97,26%, а сума ПДВ, що не включається до податкового кредиту відповідно до положень п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” склала 1887,09грн.

При визначенні обсягу неоподатковуваних операцій позивач врахував лише операції з продажу векселів на суму 15 230 610грн. та продажу акцій на суму 476грн.

В судовому засіданні сторони погодились з тим, що в розрахунку СДПІ обсягу операцій, що не є об’єктом оподаткування ПДВ за березень 2006р., СДПІ безпідставно включила операції з конвертації акцій та отримання векселів в рахунок оплати за виконані роботи, поставлені товари на загальну суму 13 997 730,51грн., а також в розрахунку суми ПДВ по операціям з придбання товарів і послуг, які використовувались в оподатковуваних і неоподатковуваних операціях була допущена арифметична помилка: замість суми 68 872,04грн. визначено 68 902,04грн., із якої і було обчислено суму зменшення податкового кредиту по п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” – 38 681,60грн.

Відповідачем був здійснений перерахунок з урахуванням зазначених обставин і згідно уточненого розрахунку СДПІ обсяг оподатковуваних операцій склав 551 779 598грн., обсяг операцій, які не є об’єктом оподаткування за березень 2006р. склав 692 169 024грн., загальний обсяг операцій за березень 2006р. склав 1 243 948 622грн., доля оподатковуваних операцій склала 44,36%, доля неоподатковуваних операцій – 55,64%, сума ПДВ, на яку підлягала зменшенню сума податкового кредиту та від’ємного значення ПДВ за березень 2006р. та сума бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. склала 38 320грн., що на 361,60грн. менше, ніж зазначено в акті перевірки та спірному податковому повідомленні-рішенні.

Суд приймає до уваги уточнений розрахунок СДПІ і вважає, що СДПІ правомірно зменшила суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. у сумі 38 320грн. і в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки незалежно від того, що методика визначення долі податкового кредиту, який припадає на оподатковувані операції і підлягає включенню до складу податкового кредиту по п. 7.4.3 ст. 7 „Про податок на додану вартість” офіційно нормативним актом не затверджена, однак здійснений СДПІ розрахунок є по суті та змісту таким, що відповідає приписам п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” і відсутність підзаконного нормативного акту з цього питання не є підставою для незастосування положень Закону. Суд, також, врахував, що позивач фактично погодився з висновками СДПІ стосовно порушень п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” за березень 2006р. і ці порушення безпосередньо впливають на визначення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. з урахуванням положень п. 7.7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

В частині визначення завищення бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2006р. у сумі 361,60грн. вимоги позивача підлягають задоволенню.

Посилання позивача на п. 5.3.4 ст. 5 „Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість”, затвердженого наказом ДПА України № 166 від 30.05.97р. в обґрунтування спірності визначеної СДПІ суми обсягу операцій, що не є об’єктом оподаткування і долі таких операцій в загальному обсязі операцій не приймається судом до уваги, оскільки в п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” мова йде про всі операції, які не є об’єктом оподаткування, а не тільки ті, неоподатковувані операції як частина в загальному обсязі поставок.

Судові витрати у справі суд розподіляє з урахуванням результатів розгляду справи відповідно до ст.. 94 КАС України.

Керуючись п. 7.4.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст.. 2, 17, 86, 94, 158-163, 185, 186, 254, п. 6 розділу “Перехідних та прикінцевих положень” КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” м. Донецьк  до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі  м.Донецька про визнання недійсним  податкового повідомлення – рішення від 31.07.2006 р. № /0/20825/10/15-16-23/5 про визначення суми завищення бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2006р. у сумі 38 682грн.  задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку від 31.07.2006 р. № /0/20825/10/15-16-23/5 в частині визначення завищення бюджетного відшкодування у сумі 361,60грн.

В іншій частині позову в задоволенні відмовити.

Присудити з коштів Державного бюджету України на користь Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” витрати по сплаті судового збору у сумі 0,03 грн.

Вступну та резолютивну частину постанови долучити до справи

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду шляхом подачі через господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня виготовлення постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 30.01.06 р.

Суддя                                                                                                Ушенко Л.В.