ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2007 р.
Справа  № 9-17/305-06-10503

За позовом: ВАТ „Біляївська сільгоспхімія”

До відповідача: Державного підприємства „Дослідне господарство „Покровське” Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

Про  витребування вартості безпідставно придбаного майна в сумі 44361,00 грн.

Головуючий суддя Бакланова Н.В.

Суддя Зуєва Л.Є.

Суддя Малярчук І.А.

Представники:

Від позивача:     Петков В.Г. дов. №б/н від 04.07.2006р.

Від відповідача: Колбасинський О.С. дов. №13 від 18.09.2006р.

СУТЬ СПОРУ:  Позивач Відкрите акціонерне товариство „Біляївська сільгоспхімія” звернулось  до  відповідача Державного підприємства дослідно-виробниче господарство „Покровське” Селекційно-генетичного інституту –Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення з позовом про відшкодування вартості безпідставно придбаного майна  в сумі 44 361,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області  від 11.10.2006р. порушено  провадження у  справі № 17/305-06-10503  за даним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.12.2006р., на підставі розпорядження заступника голови господарського суду Одеської області Могила С.К. справу прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Бакланова Н.В., суддя Зуєва Л.Є., суддя Малярчук І.А., справі присвоєно №9-17/305-06-10503.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Відкрите акціонерне товариство „Біляївська сільгоспхімія” звернулось  до  відповідача Державного підприємства дослідно-виробниче господарство „Покровське” Селекційно-генетичного інституту –Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення з позовом про відшкодування вартості безпідставно придбаного майна  в сумі 44 361,00 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує наступним.

Так, позивач стверджує, що на підставі укладених 28 жовтня 1997 року договорів «На передачу в оренду автомобіля»за №№58, 59 ВАТ «Біляївська сільгоспхімія" передало в оренду ДП дослідне господарство «Покровське»вантажні автомобілі:

-          КАМАЗ, рік випуску - 1988, шасі №284659, двигун №1422741, балансова вартість –22 тисячі 364 гривень;

-          КАМАЗ, рік випуску - 1986, шасі №247979, двигун №962322, балансова вартість - 21

тисяча 997 гривень.

У зв'язку з несплатою орендарем - ДП дослідне господарство «Покровське»передбаченої договорами орендної плати, ВАТ «Біляївська сільгоспхімія" подав у господарський суд Одеської області позов до відповідача про стягнення заборгованості та про вилучення майна з незаконного володіння.

Відповідачем було заявлено зустрічний позов про визнання недійсними договорів «На  передачу в оренду автомобіля»за №№58, 59 від 28 жовтня 1997 року.

05.04.2006 р. по справі  №9-17/125-04-371  було прийнято рішення господарського суду Одеської області, яким Позивачу у задоволенні позову було відмовлено, зустрічний позов задоволено - визнано недійсними договори «На передачу в оренду автомобіля»за №№58, 59 від 28.10.1997 р.

При розгляді даної справи, господарським судом Одеської області було встановлено, що неможливо застосувати наслідків недійсності угоди щодо повернення майна, тобто належних позивачу вантажних автомобілів КАМАЗ, тому що ці автомобілі були оприходовані відповідачем на склад як запасні частини, після чого були розібрані і в подальшому використані для внутрігосподарських потреб .

Таким чином, на думку позивача, рішенням суду встановлено, по-перше, безпідставне придбання відповідачем належного позивачу на правах власності майна - вантажних автомобілів КАМАЗ, по-друге, неможливість повернення цих автомобілів власнику.

Положення глави 83 ЦК України (придбання, зберігання майна без достатніх правових підстав) застосовуються до повернення виконаного згідно недійсних правочинів п.3 ст. 1212 ЦК України, що є підставою для звернення з даним позовом.

ДП   ДВГ   "Покровське"   вважає,   що   вимоги   ВАТ   "Біляївська   сільгоспхімія"   є незаконними і не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Між ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" та ДП ДВГ "Покровське" була усна згода, відносно взаєморозрахунків за отримані автомашини (автомобіль КАМАЗ - 5511, держномер 63-60 ОДП, шасі № 284659, двигун № 142741, випуск 1988 р. та автомобіль КАМАЗ - 5511, держномер 61-49 ОДН, шасі № 247979, двигун № 962322, випуск 1986 р. - для розібрання на запчастини, у зв'язку із їх непридатністю в експлуатації), що підтверджується листом АТ "Біляївська сільгоспхімія", згідно якого останній просив відпустити ДП ДВГ "Покровське" 30 тон пшениці сорту "Альбатрос", що і було зроблено ДП ДВГ "Покровське" на загальну суму 25415 грн. 10 коп., що підтверджується довіреністю серії ГАБ № 482605 від 25.09.1997р., виданою ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" на отримання від ДП ДВГ "Покровське" 30 тон насіння озимої пшениці та накладними № 71 від 24.09.1997 р., № 72, 72 від 27.09.1997 р. та від 25.09.1997 р.

20.03.2001 р. ДП ДВГ "Покровське" у рахунок кінцевих взаєморозрахунків за отримані автомобілі відпустило 2 тони соняшника та мішки на загальну суму 11000 грн. 00 коп., що підтверджується довіреністю серії ЯВЯ № 900746 від 20.03.2001 р., виданою ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" на отримання від ДП ДВГ "Покровське" насіння соняшника, накладною № 1 від 20.03.2001 р. та податковою накладною від 20.03.2001 р.

Усього ДП ДВГ "Покровське" було відпущено ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" у рахунок сплати залишкової вартості вказаних автомобілів 36415 грн. 10 коп.

Автомобілі на баланс ДП ДВГ "Покровське", як основні засоби, взяті не були у зв'язку із відсутністю документів на них та непридатним технічним станом для їх експлуатації. Автомобілі були оприходовані на склад як запасні частини, після чого були розібрані і в подальшому використанні для внутрігосподарських потреб.

Ст. 220 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється угодою сторін, зокрема, угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими ж особам

Таким чином, зобов'язання між сторонами за переданими автомашинами припинилися ще 20.03.2001 р. шляхом зарахуванням ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" 30 тон насіння озимої пшениці, двох тон соняшника та мішків за вартість автомашин.

Зобов'язання щодо взаєморозрахунків між сторонами за придбанні автомобілі (під запчастини) припинилися ще 20.03.2001 р., тому строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права сплив 20.03.2004 р., тоді як позовна заява ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" про вилучення майна подана до господарського суду у травні 2004 р., а позов про відшкодування вартості придбаного майна у сумі 44 361 грн. 00 коп.,  поданий до господарського суду у жовтні 2006р., тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, прийшла до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.04.2006 р. по справі № 9-17/125-04-3713 у задоволені позову ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" відмовлено  та задоволено зустрічний позов ДП ДВГ "Покровське" щодо визнання недійсними договорів №58 (5) від 28.10.1997 р. та № 59 (5) від 28.10.1997 р. на передачу в оренду автомобіля КАМАЗ-5511, держномер 63-60 ОДП, шасі № 284659, двигун № 142741, випуск 1988 р. та автомобіля КАМАЗ - 5511, держномер 61-49 ОДН, шасі № 247979, двигун № 962322, випуск 1986р., укладених між ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" та Дослідно - виробничим господарством „Покровське" з моменту їх укладення.

При розгляді цієї справи встановлено, що згідно відомостей, наданих на запит суду начальником Роздільнянського РЕВ 8-го МРВ УДАІ УМВС України в Одеській області, автомобіль КАМАЗ 5511 держномер 6360 ОДП,1988 р. випуску, двигун № 1422741 Роздільнянському РЕВ 8-го МРВ УДАІ УМВС України в Одеській області не реєструвався. А з реєстраційної картки обліку на автомобіль КАМАЗ 5511, держномер 6149 ОДН, 1986р. виготовлення вбачається, що він зареєстрований 23.10.1986 р. за Райсільгоспхімією Біляївського району. Інформації щодо перереєстрації за ДП ДВГ "Покровське" не має.

Крім того, судом було встановлено неможливість застосування наслідків недійсності угоди щодо повернення майна, оскільки, ВАТ "Біляївська сільгоспхімія" передало ДП ДВГ  "Покровське" згідно актів прийому передачі від 28.10.1997 р. непридатні для експлуатації автомобілі КАМАЗ - 5511, держномер 63-60 ОДП, шасі № 284659, двигун № 142741, випуск 1988р. та автомобіль КАМАЗ - 5511, держномер 61-49 ОДН, шасі № 247979, двигун № 962322, випуск 1986 р., про недоліки яких зазначено у самому акті, про що також зазначено у Постанові про відмову про порушення кримінальної справи від 12.04.2003 р., згідно якої директор ДВГ “Покровське” пояснив, що у ході огляду автомашин було встановлено, що ремонту та експлуатації автомобілі не підлягають, про що було повідомлено директора ВАТ “Біляївська сільгоспхімія”.

Крім  того,  суд вважає помилковим  ствердженням  позивача, що у  рішенні  господарського  суду від 05.04.2006  р.   по  справі  №  9-17/125-04-3713 встановлено  саме  факт безпідставного придбання ДП ДВГ "Покровське" зазначених непридатних автомобілів.

Відповідно до вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Факти, що встановлені в рішенні господарського суду Одеської області від 05.04.2006р. по справі № 9-17/125-04-3713, не підлягають доказуванню. Під час господарського провадження не підлягають доказуванню та не можуть бути спростовані преюдиціально встановлені обставини. Це обставини, які складають фактичну основу раніше прийнятого судового рішення по іншій справі. Факти, що входили до предмету доказування по справі № 9-17/125-04-3713 були вивчені, відображені у судовому рішенні, набули сили достовірності та непорушності, оскільки судове рішення не скасоване у встановленому порядку, а набрало законної сили

Ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої  правової підстави (безпідставно набуте  майно),  зобов'язана повернути  потерпілому це майно.

Для виникнення даного виду зобов'язання необхідна наявність такої умови, як відсутності правової підстави /юридичного факту/ для набуття майна.

Згідно з положеннями Закону України “Про власність” та Цивільного кодексу України власник вправі вимагати повернення /віндикації/ свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідачем у таких справах виступає особа, що на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом або договором.

У процесі вирішення відповідного спору власник повинен довести, що майно вибуло з його володіння поза його волею.

Ст.33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншим учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано необхідних доказів, які б підтверджували факт  протиправного заволодіння відповідачем    вантажними автомобілями.

Ст.1213 ЦК України встановлено у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи про повернення майна.

Також ця стаття вимагає наявність вимоги, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою.

Таким чином, суд доходить до висновку щодо необґрунтованості позовним вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

У ході розгляду справи позивач завив клопотання про призначення судової експертизи для визначення середньо ринкової вартості вантажних автомобілів.

Судова колегія відмовила в задоволенні цього клопотання, оскільки дійшла висновку, щодо неправомірності заявлених позовних вимог та неможливістю проведення експертизи автомобілів, які не існують в натурі на час розгляду справи.

Керуючись ст.ст.  82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення підписане „15” лютого 2007р.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                       Бакланова Н.В.

Суддя                                                                                          Зуєва Л.Є.

Суддя                                                                                          Малярчук І.А.

Суддя                                                                                       Бакланова Н.В.