ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19.12.07р.

Справа № А1/405-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Моцарт", смт.Дослідне Дніпропетровського району,

до  Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Дніпропетровськ,

про скасування рішення № 234 від 10.08.07 р.

Суддя  Рудь І.А.

Представники сторін:

від позивача - Пасько О.М., дов. б/н від 05.11.2007р.

від відповідача - Паплик С.А., дов. № 07-08/5173 від 03.09.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Моцарт" звернулось до суду з позовом, у якому просить скасувати рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р.

14.12.2007р. Позивач надав заяву про зміну позовних вимог в порядку ст.137 Кодексу Адміністративного судочинства України. Позивач просить скасувати рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р.: - в частині не прийняття до заліку витрат у сумі 5545грн. 00коп.; - в частині накладення штрафу у розмірі 2772грн. 50коп.; - в частині нарахування пені у розмірі 295грн. 81коп.; - в частині накладення штрафної санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків у сумі 11582грн. 04коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для прийняття спірного рішення стала перевірка правильності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків і цільового призначення коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивачем за період з 01.07.2006р. по 01.04.2007р., за результатами перевірки було складено акт від 19.06.2007р.

Перше рішення на підставі вищевказаного акту було прийнято відповідачем 03.07.2007р. за № 180, яке було оскаржене позивачем до виконавчої  дирекції  ДОВ ФСС з ТВП скаргою № 186/11 від 17.07.2007р. За результатами розгляду скарги, винесено повторне рішення № 234 від 10.8.2007р., яким частково задоволена скарга та виявлені порушення законодавства з боку контролюючого органу.

Однак, позивач не погоджується з вищезазначеним рішенням, дане рішення також було оскаржене позивачем 28.07.2007р. до Виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП, у задоволенні скарги було відмовлено.

Позивач вважає, що допомога при народженні дитини надана Мазуренко О.А. у відповідності до чинного законодавства України, оскільки згідно п.1 ст.40 "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (надалі –Закон № 2240-ІІІ), право на допомогу при народженні дитини виникає у застрахованої особи при народженні дитини; Мазуренко О.А. був прийнятий на роботу 01.09.2006р., з цього моменту працівник став застрахованою особою в розумінні п.2 ч.1 ст.2 Закону № 2240-ІІІ та Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини особам, застрахованим у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою КМУ № 315 від 21.04.2005р. (далі - Порядок № 315).

Згідно з ч.1 ст.50 Закону №2240, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням, застрахованим особам, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків.

На момент звернення з заявою про надання матеріальної допомоги Мазуренко О.А. був застрахованою особою і до цього моменту не отримував матеріальної допомоги при народженні дитини від інших підприємств, установ та організацій.

Законодавством встановлено підстави, за яких працівнику може бути відмовлено у наданні матеріальної допомоги, та які були відсутні у позивача при наданні допомоги Мазуренко О.А., тому нарахування та виплата допомоги при народженні дитини у розмірі 5545грн. 00коп. була проведена відповідно до закону.

Оскільки з боку позивача відсутнє порушення порядку витрачання страхових коштів, то накладення штрафних санкцій у розмірі 2772грн. 50коп. є незаконним.

Окрім того, позивач вважає, що  при винесенні рішення про накладення штрафних санкцій на позивача, у зв’язку з несвоєчасною сплатою страхових внесків, відповідач до бази обчислення різниці ніж нарахованими страховими внесками та здійсненими витратами по матеріальній допомозі не правомірно врахував суми відшкодування ФСС з ТВП.

Відповідач позовні вимоги не визнає. У відзиві на позов вказує, що спірне рішення було винесено на підставі акту перевірки позивача від 19.06.2007р.; відповідно до ст.4 Закону № 2240-ІІІ, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги мають застраховані громадяни України, це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи; на момент народження дитини 14.07.2006р.  - дата народження дитини, Мазуренко О.А. не працював, був прийнятий на роботу 01.09.2006р., тобто не був застрахованим в органах фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; згідно зі ст.10 Закону України „Про державну допомогу сім’ям з дітьми” № 2811-ХІІ від 21.12.1992р. (надалі - Закон № 2811-ХІІ) та п.10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім’ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1751, одноразова допомога при народженні дитини надається одному із батьків, не зареєстрованому в системі загальнообов’язкового державного соціального страхування. Таким чином, у випадку, якщо на дату народження дитини батьки не працювали, то допомога при народженні дитини одному із них призначається та виплачується в органах соціального захисту населення за рахунок державного бюджету, а не коштів фонду.

Крім того, відповідачем накладено на позивача штрафні (фінансові) санкції у сумі  11582грн. 04коп. та пеню у сумі 295грн. 81коп. за несвоєчасну сплату страхових внесків, у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Згідно зі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведену планову перевірку правильності нарахування внесків, їх перерахування та цільового використання коштів ФСС з ТВП в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Моцарт" за період з 01.07.2006р. по 01.04.2007р. За результатами перевірки складено акт від 19.06.2007р.

Відповідно до вищезазначеного акту перевірки правильності нарахування, сплати страхових внесків та цільового використання коштів ФСС та ТВП за період з 01.07.2006р. по 01.04.2007р., проведеної відповідачем, встановлено, що в порушення частини 1 статті 40 Закону України № 2240-ІІІ допомога при народженні дитини безпідставно сплачена за вихідні та святкові дні, про що зазначено у акті перевірки від 19.06.2007р.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято рішення від № 180 від 03.07.2007р. "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Скаргою № 186/11 від 17.07.20007р. рішення було оскаржене ТОВ "Моцарт" до Виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП. За результатами розгляду скарги винесено повторне рішення № 234 від 10.8.2007р., яким  скарга була частково задоволена.

Даним рішенням № 234 від 10.08.2007р. не прийнято до заліку суму у вигляді допомоги при народженні дитини у розмірі 5545грн. 00коп., накладено штрафні санкції у розмірі 2772грн. 50коп., нараховано пеню у розмірі 295грн. 81коп., накладено штрафні санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків у розмірі 11582грн. 04коп.

Розглянувши позовні вимоги, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Компетенція адміністративних судів, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України  поширюється на спори юридичних  осіб  із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

П. 1. ч. 3 ст. 105 КАС України передбачає, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до чинного законодавства, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, яки породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оспорюване позивачем Рішення № 234 - це юридична форма рішення Відповідача, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для Позивача.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі (роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/35 від 26.01.2000р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”).

Згідно з п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах  повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нарахування і сплата страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, регламентується  Законом України № 2240 та Законом України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001 р. № 2213 (далі - Закон України № 2213).

Згідно із ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (надалі - Закон) застрахованій особі (одному з батьків дитини, усиновителю чи опікуну) при народженні дитини надається одноразова допомога.

Відповідач посилається на п. 8.7. "Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду", затвердженої Постановою правління ФСС з ТВП №16 від 26.06.2001р., відповідно до якого не приймаються до заліку в рахунок страховик внесків і відшкодовуються за рахунок страхувальника витрати коштів Фонду, які були проведені з порушенням законодавства і заподіяли йому збитки. Однак, суд вважає, що сума допомоги в розмірі 5 545,00 грн., яка була виплачена працівнику ТОВ “Моцарт” Мазуренку О.А. у зв'язку з народженням дитини, виплачена без порушення законодавства.

Відповідно до Порядку № 315, допомога при народженні дитини надається особі, застрахованій у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За умовами ч. 1 ст. 4 Закону № 2240-ІІІ право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою  втратою  працездатності  та   витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено  міжнародним  договором  України,  згода  на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.е право  виникає  з  настанням  страхового  випадку в період роботи (включаючи і час випробування  та  день  звільнення),ше не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 2 Закону № 2240-ІІІ страховий випадок - подія,  з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

Таким чином, цей Закон пов'язує виникнення права на отримання допомоги при народженні дитини з настанням страхового випадку в період роботи, а також з тим, щоб особа, яка має право на отримання такої допомоги, була застрахована в органах ФСС з ТВП.

Як вбачається із матеріалів справи, дитина у Мазуренко О.А. народилася 14.07.2006р., а сам Мазуренко О.А. був прийнятий на роботу до ТОВ "Моцарт" 01.09.2006р.

Згідно ч.1. ст. 50 Закону № 2240-ІІІ матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням, застрахованим особам, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, із заявою про надання матеріальної допомоги Мазуренку О.А. звернувся після прийняття на роботу та, відповідно, будучи застрахованою особою, та до цього часу не звертався із зазначеною заявою та не отримував матеріальної допомоги при народженні дитини від інших підприємств, установ та організацій.

Відповідно до п. 1 Порядку № 315 допомога при народженні дитини надається особі, застрахованій у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, - одному з батьків дитини, усиновителю чи опікуну..., якщо заяву про її призначення подано не пізніше ніж через шість місяців після народження дитини.

Одночасно ст. ст. 10 та 11 Закону № 2811-ХІІ передбачають надання допомоги при народженні за цим Законом одному із батьків дитини (усиновителю чи опікуну) за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини.

Згідно до положень п. 10 Порядку № 1751, на який посилається відповідач у своїх запереченнях на позов, встановлено, що одноразова допомога при народженні дитини надається одному з батьків не застрахованому в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 12 цього Порядку встановлено, що одноразова допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через шість календарних місяців з дня народження дитини.

Таким чином, визначаючи термін страхового випадку, Закон № 2240-ІІІ передбачає виникнення права застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення за цим Законом.

Як зазначено вище у даній постанові суду, законодавством передбачено строки звернення застрахованої особи із заявою про надання допомоги при народженні дитини.

У ході судового розгляду справи встановлено, що працівник ТОВ "Моцарт" Мазуренко О.А. звернувся із заявою про надання матеріальної допомоги у визначені законом терміни, та у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Отже, ТОВ "Моцарт" нарахування та сплата матеріальної допомоги у розмірі 5 545,00 грн. була проведена в межах чинного законодавства.

Таким чином, з боку позивача відсутнє порушення порядку витрачання страхових коштів, тому накладення відповідачем штрафних санкцій у розмірі 50% належної до сплати суми страхових внесків 2 772,50 грн. є безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р. в частині не прийняття до заліку витрат у сумі 5545грн. 00коп. та в частині накладення штрафу у розмірі 2772грн. 50коп. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р. в частині нарахування пені у розмірі 295грн. 81коп. та в частині накладення штрафної санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків у сумі 11582грн. 04коп., то суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 30 Закону №2240-ІІІ а несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми  належної до сплати  страхових внесків за весь період,  який минув з дня,  коли страхувальника  було взято на облік.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень представників сторін у судовому засіданні, судом встановлено, що позивачем несвоєчасно перераховано страхові кошти до Фонду в період з квітня по серпень 2006р.

Як з'ясовано в ході судового розгляду справи, уточнені розрахунки пені та накладеного відповідачем штрафу за вказане порушення вимог Закону № 2240-ІІІ, були погоджені з головним бухгалтером ТОВ "Моцарт" без зауважень останнього.

Крім того, розрахунок пені та штрафу виконано відповідачем на підставі звітних документів позивача.

Таким чином, позовні вимоги щодо незаконності рішення відповідача в частині нарахування пені у розмірі 295грн. 81коп. та в частині накладення штрафної санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків у сумі 11582грн. 04коп. не підтверджено належними доказами.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині скасування рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р. щодо не прийняття до заліку витрат у сумі 5545грн. 00коп. та накладення штрафу у розмірі 2772грн. 50коп.

В частині позову щодо скасування рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р. в частині нарахування пені у розмірі 295грн. 81коп. та накладення штрафної санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків у сумі 11582грн. 04коп. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, п.6 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 234 від 10.08.2007р. в частині не прийняття до заліку витрат у сумі 5545грн. 00коп. та в частині накладення штрафу у розмірі 2772грн. 50коп.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.А. Рудь

Постанову підписано 18.01.2008р.