ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2007 р.

Справа №  6/602/07

за позовом
Державної податкової інспекції у Миколаївському районі Миколаївської області, м. Миколаїв, вул. Веселинівська, 50.

до відповідача
Державного південного регіонального селекційно-племінного центру по конярству “Південьконєцентр”, м. Миколаїв, вул. Одеське шосе, 92.

про
Стягнення заборгованості  в сумі 34 277,11 грн.

Суддя                                                                                                       Ткаченко О.В

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача
Козлов В.В., довіреність від 02.10.2007 року № 8846/7/10-14

Від відповідача
Горпинич В.М., довіреність від 22.10.2007 року № б/н.
Горпинич М.П., довіреність від 09.01.2007 року.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 07.11.2007 року.

Предмет спору: Позивач 06.09.2007 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям в сумі 34277,11 грн., застосованих згідно податкових повідомлень-рішень від 17.11.2004 року № /1/32141301/15186 та № /1/32141301/15185.

Відповідач проти позову заперечує та в запереченнях від 22.10.2007 року просить закрити провадження у справі, оскільки постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2005 року у справі № 6/506 змінено рішення господарського суду Миколаївської області від 02.02.2005 року та податкові повідомлення-рішення від 17.11.2004 року № /1/32141301/15186 та № /1/32141301/15185 визнано недійсними в частині визнання сум штрафу  24174,81 грн. та 10102,3 грн. сумами податкового зобов’язання. Згідно заяви від 07.11.2007 року відповідач просить відмовити в задоволенні позову у зв’язку з тим, що  позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, який необхідно було обчислювати з 12.04.2005 року по 12.04.2006 року. В обґрунтування даної заяви позивач посилається на ст.ст. 223, 250 ГК України, ст. 258 ЦК України.

Позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що в даному випадку повинні застосовуватись строк давності, передбачений КАС України, який необхідно обчислювати з 24.04.2007 року –дня отримання позивачем ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.03.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою 06.09.2007 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям в сумі 34277,11 грн., застосованих згідно податкових повідомлень-рішень від 17.11.2004 року № /1/32141301/15186 та № /1/32141301/15185.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 02.02.2005 року у справі № 6/506 визнано недійсними податкові повідомлення-рішення від 17.11.2004 року № /1/32141301/15186 та № /1/32141301/15185.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2005 року рішення господарського суду Миколаївської області від 02.02.2005 року змінено, податкові повідомлення-рішення від 17.11.2004 року № /1/32141301/15186 та № /1/32141301/15185 визнано недійсними в частині визначення суми штрафу 24174,81 грн. та 10102,30 грн. сумою податкового зобов’язання ДП “Південьконецентр”.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України  від 30.03.2007 року постанову Одеського  апеляційного господарського суду від 12.04.2005 року залишено без змін.

Встановивши обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З 01.09.05 набрав чинності Кодекс Адміністративного судочинства України.  У відповідності до ч. 6 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі № 6/506 було проголошено 12.04.2005 року, а КАС України набрав чинності з 01.09.2005 року, річний строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з 01.09.2005 року та закінчився, відповідно, 01.09.2006 року.

Оскільки згідно ст. 105 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо обчислення  річного строку звернення до суду з 24.04.2007 року –дня отримання позивачем ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.03.2007 року

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з позовом пропущено встановлений статтею 99 КАС України річний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Враховуючи, що відповідач заперечує проти позову, зокрема і тому, що позивачем пропущений річний строк для звернення до суду з позовом, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

Відмовити в позові.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко