ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
№ 18/188пд

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Заступника прокурора Луганської області

на  постанову
Луганського апеляційного господарського суду від  23.11.2006 року

у справі
№18/188пд господарського суду Луганської    області

за позовом
Прокурора м.Кіровська в інтересах держави в особі Кіровської міської ради

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання”

про
спонукання підписати договір оренди,

за участю представників сторін від:

позивача:
Михайлов В.В. –за довіреністю від 29.01.2007р.

відповідача:
Сенюта О.А. –за довіреністю від 04.01.2007р.

прокуратури:
Шумко Г.В. –прокурор відділу ГП України (посвідчення №152 від 19.12.2006р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.09.2006р. (суддя Корнієнко В.В.), залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 29.11.2006р. (судді Медуниця О.Є. –головуючий, Баннова Т.М., Бойченко К.І.), в позові відмовлено.

В касаційному поданні Заступник прокурора Луганської області просить скасувати рішення та постанову і прийняти нове рішенні про задоволення позову, посилаючись на  неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.646, 648, 649 ЦК України, ст.ст.4, 181 Господарського кодексу України, ст.125 Земельного кодексу України, ст.ст.22, 29 ГПК України.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дійшла висновку, що касаційне подання підлягає задоволенню частково, з огляду на  наступне.

Прокурор м. Кіровська в інтересах держави в особі Кіровської міської ради, звернувся із заявою до господарського суду Луганської області про спонукання ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання” підписати з Кіровською міською радою договір оренди земельних ділянок.

Заявою №2068-вих. від 02.09.2006р. прокурор змінив предмет позову і виклав вимоги в наступній редакції: “Визнати укладеним договір оренди землі між Кіровською міською радою та ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання” з моменту його реєстрації в Державному земельному кадастрі, а саме: 25 січня 2005 року, з урахуванням узгодження розбіжностей, викладених у протоколі №1 від 26 жовтня 2004 року до договору та з викладенням п.9 договору в наступній редакції: орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі згідно рішення №417 від 25.12.2003р. 13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання „Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради”, згідно якого орендна плата за земельні ділянки, зайняті землями технічної інфраструктури становить 10% від грошової оцінки. Форма орендної плати - грошова у гривнях, яка складає 61708,08грн. за рік. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця код платежу 13050200, р/р №0023, МФО 804013, ідентифікаційний код 24046946 УДК в Луганській області. Місячна сума орендної плати складає –5142,26грн.”.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не прийняв до розгляду заяву прокурора, подану до прийняття рішення у даній справі, з мотивів одночасної зміни ним предмету та підстав позову, що суперечить вимогам статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість судова колегія не погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів з наступних підстав.

За частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України  позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Натомість підстава позову –це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, зміна підстави позову –це зміна обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

Предмет і підстава позову сприяють з’ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов’язку.

Суди залишили поза увагою, що і позовна заява, і заява про зміну предмету позову ґрунтуються на рішенні №417 від 25.12.2003р. 13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання „Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради”.

Таким чином, висновок місцевого та апеляційного господарських судів щодо одночасної зміни позивачем як предмету так і підстав звернення з позовом, не ґрунтується на аналізі фактичних обставин, якими підтверджуються первісні та змінені вимоги позивача, та положеннях статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суди, відмовляючи в позові, виходили з того, що у суду відсутні законні підстави зобов’язувати відповідача підписувати з позивачем договір оренди землі в редакції позивача, оскільки вказаний договір вважається укладеним між сторонами в редакції відповідача. При цьому рішення та постанова у справі мотивовані приписами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Однак, суди безпідставно не врахували положення земельного законодавства, зокрема, Закону України “Про оренду землі”, Земельного кодексу України, оскільки спірні відносини виникли стосовно договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі –це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13).

За змістом ст. 30 цього ж Закону зміна умов договору оренди  землі  здійснюється  за  взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Спори, пов'язані  з  орендою  землі,  вирішуються  у судовому порядку (ст.35 Закону України “Про оренду землі”).

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,  –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційне подання задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 23.11.2006р. та рішення господарського суду Луганської області від 11.09.2006р. у справі №18/188пд скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                        Д.Кривда

Судді                                                                                            Г.Жаботина

А.Уліцький