КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007                                                                                           № 3/27

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Малетича  М.М.

Студенця  В.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Хомутінніков Г.Г.

від відповідача - Черпак І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Епос"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.02.2007

у справі № 3/27 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Комунального підприємства "Оренда"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Епос"

про                                                  виселення

за зустрічним позовом  спонукання укласти договір оренди

ВСТАНОВИВ:

КП «Оренда» звернулось в Господарський суд м. Києва з позовом про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос» з вул.  ВерхнійВал/Межигірська, 34/13 літ А у м. Києві, загальною площею 96,30 кв. м. та передати

вказане    приміщення   Комунальному    підприємству    «Оренда» згідно акту приймання-передачі.

Під час розгляду справи у місцевому господарському суді відповідач подав зустрічний позов, в якому просив суд спонукати   КП «Оренда» укласти з ТОВ «Епос» договір оренди спірног приміщення на новий строк.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.02.2007 р. первісний  позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Епос» звернувся  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у первісному позові та задоволення зустрічного позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що відсутні підстави для його виселення.

Позивач   просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила  наступне.

28 березня 2005 року між Комунальним підприємством «Оренда» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епос» (орендар) було укладено договір № 2617/05 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) кмунальної власості територіальної громади Подільського району міста Києва.

За умовами п. 1.1. даного договору орендодавець на підставі розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 28.03.2005 № 267 передав, а орендар отримав в оренду приміщеня (будівлю, споруду), вартість якого визначена експертним шляхом, по вул. Верхній Вал/Межигірська, 34/13 літера А на першому поверсі, площею 96,30 кв. м. для розміщення побутових послуг.

Згідно з пунктом 6.2. договору оренди, строк його дії становить з 28.03.2005 по 26.03.2006.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавець листом № 254 від 27.03.2006 повідомив відповідача про те, що термін договору оренди № 2617/05 від 28.03.2005 на нежитлове приміщення по вул. Верхній Вал/Межигірська, 34/13 літера А у м. Києві закінчився, дія його припиняється. Просив в місячний термін з дня отримання цієї заяви надати в КП «Оренда» розпорядчі документи на право користування нежитловим приміщенням. В разі ненадання цих документів запропонував звільнити вказане приміщення та передати його позивачу по акту.

Пунктом 6.3. договору оренди визначено, що укладення повторного договору

оренди на вказане приміщення можливе лише в разі надання нових розпорядчих

документів (розпорядження Подільської райдержадміністрації м. Києва).

Як вбачається з матеріалів справи відповідних розпорядчих документів не надано та нового договору оренди на спірне приміщення укладено не було. Таким чином, відповідач безпідставно займає спірне нежитлове приміщення, чим заважає позивачу здійснювати господарську діяльність в зазначеному приміщенні.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно п. 6.6. договору даний договір припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 5.9. договору у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови орендаря від оренди орендар зобов'язаний повернути орендоване приміщення (будівлю, споруду) орендодавцю по акту у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які не можливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Відповідно до 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В порушення вимоги чинного законодавства відповідач не звільнив спірне приміщення та не повернув його позивачу.

Враховуючи те, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, вимоги позивача про виселення орендаря з приміщення, загальною площею 96,30 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, Верхній Вал/Межигірська, 34/13 літера А обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог ТОВ «Епос» про спонукання відповідача укласти договрі оренди спірного приміщення на новий термін суд відзначає наступне.

Статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено порядок укладення договору оренди, зокрема частина 1 передбачає, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно п. 2 ст. 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Згідно п. 8 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду, арбітражного суду.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про зобов'язання укласти договір оренди.

Докази, які підтверджують дотримання порядку укладення договорів передбачених вищезазначеними нормами позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос» необгрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 13.02.2007 року у справі № 3/27 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос»  підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 13.02.2007 року у справі № 3/27 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Епос» - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Малетич  М.М.

Студенець  В.І.

12.04.07 (відправлено)