ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10.04.07р.

Справа № А37/295-06

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрометалургзабезпечення", м.Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська

за участю прокурора Красногвардійського району м.Дніпроп етровська

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень від 13.02.2006р. №/0/2396, №/0/2397, від 24.03.2006р. №/1, №/1, від 16.06.2006р. №/2/11378, № /2/11377, від 05.09.2006р. №/3, №/3

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від позивача:     Наконечна Н.О.  дов від 09.01.2007 року

Від відповідача: Прошакова М.В. дов № 24029/9/10-012 від 19.12.2006 року

Від відповідача: Петрова Н.М. дов № 2816/9/10-012 від 12.02.2007 року

Від відповідача: Ткач А.І.  дов № 22245/9/10-012 від 28.11.2006 року

Від відповідача: Кравцов Б.В.  дов № 1319/9/10-012 від 23.01.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрометалургзабезпечення"  (далі –позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська (далі –відповідач) і просить суд  визнати недійсними податкові повідомлення - рішення від 13.02.2006р. №/0/2396, №/0/2397, від 24.03.2006р. №/1, №/1, від 16.06.2006р. №/2/11378, № /2/11377, від 05.09.2006р. №/3, №/3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки в акті перевірки відносно збільшення валових доходів на 14000018,88грн. і податкових зобов’язань по податку на додану вартість в сумі 2450002,62грн. суперечать вимогам цивільного, господарського і податкового законодавства. Зокрема:

перевіряючими неправомірно не прийнято до уваги протоколи про зміну учасників господарського товариства з урахуванням усіх змін та доповнень до них, згідно з якими підтверджується факт передачі частки учасникам, що виходять із товариства і внесення частки учасниками, що входять до товариства. Відповідач посилається на те, що вказані зміни відсутні у державного реєстратора, однак статтями 17, 29 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб –підприємців” не є обов’язковим для державної реєстрації відомості про процедуру передачі часток учасників;

відповідач неправомірно збільшив валовий доход товариства та його податкові зобов’язання з податку на прибуток та податок на додану вартість за операціями по емісії та погашенню позивачем корпоративних прав, так як це суперечить п/п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та п.3.2 1 п.3.2 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість”. Перевіряючими не врахований факт внеску товарно-матеріальних цінностей до статутного фонду іншими підприємства без застосування ПДВ. Вказані ТМЦ, згодом, були повернуті цим підприємствам, що свідчить про те, що позивач податковим кредитом не скористався;

відповідач безпідставно використав при перевірці факти банкрутства одного із учасників товариства - ТОВ „Дніпроспецекспорт”, оскільки позивач не був учасником справи про банкрутство. Вказане підприємство вийшло зі складу учасників товариства в той же день, як його судом визнано банкрутом, однак про це судове рішення позивач не міг знати;

відповідач неправомірно збільшив валовий доход товариства по факту видачі директору підприємства позички, мотивуючи відсутністю нарахувань процентів. Однак додатковою угодою ці проценти були передбачені між сторонами позички;

ДПІ при перевірці неправомірно визначив несвоєчасне оприбуткування товариством придбаних товарно-матеріальних цінностей у ІУ кварталі 2004року і збільшив валовий дохід підприємства у зв’язку  з цим, в той час як у позивача були відсутні відповідні бухгалтерські документи для цього. Оприбуткування ТМЦ проведено у січні  2005 року, що не суперечить п.1 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”;

відповідач безпідставно зменшив амортизаційні нарахування на обладнання, яке було введено в експлуатацію. ДПІ мотивує тим, що на вказане обладнання не було отримано відповідного дозволу на його експлуатацію. Однак вимога про дозвіл на експлуатацію обладнання не вимагається податковим законодавством;

контролюючий орган неправомірно виключив з податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, які отримані та зареєстровані в податковому обліку товариства пізніше їх оформлення, що не суперечить п/п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”;

В податковому  обліку позивача в спірний період відсутній факт подвійного включення суми ПДВ по однієї і той же податковій накладній, а має місце різні  податкові накладні за однаковими реквізитами, але за різними операціями.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що за результатами виїзної планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ТОВ «Дніпрометалургзабезпечення»вимог податкового та валютного законодавства  за період з 01.10.2004 по 30.09.2005 встановлено порушення:

- п/п.4.1.1.,4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.9 ст.5, п/п.7.6.1,7.6.4 п.7.6 ст.7, п/п.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, за наслідками чого було встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 3872,45 тис.грн., у т.ч. по періодах:

-  4кв.2004року на –1922,75тис.грн.,

-   за  9міс.2005року на –1949,7тис.грн.;

-          п.п.4.1, ст.4, п/п.7.2.1, 7.2.6 п.7.2, п/п.7.3.1 п.7.3, п/п.7.4.1 п.7.4, п/п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, внаслідок чого було встановлено заниження податку на додану вартість  на загальну суму 5 725,5тис.грн

В ході перевірки, зокрема,  встановлено:

заниження податку на прибуток внаслідок невключення до складу валового доходу вартості безоплатно переданих труб, що порушенням  п/п.4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”

заниження податку на прибуток внаслідок невключення до складу валового доходу вартості переданих корпоративних прав, з чим також пов’язується заниження податкових зобов’язань к податку на прибуток, так і ПДВ, що є порушенням п/п.7.6.1,7.6.4 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та п.п.4.1,4.2 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість”;

заниження податку на прибуток внаслідок несвоєчасного оприбуткування товару, що призвело до завищення скоригованих валових витрат, що є порушенням п.5.9 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”;

заниження ПДВ внаслідок подвійного включення суми ПДВ по податковій накладній за №155 до складу податкового кредиту у березні та квітні місяці 2005року, що є порушенням п/п.7.2.1,7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України„Про податок на додану вартість”;

заниження податку на додану вартість внаслідок включення суми ПДВ по податкових накладних минулих періодів до складу податкового кредиту, що є порушенням п/п.7.2.1,7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України„Про податок на додану вартість”;

заниження податку на прибуток внаслідок невключення до валового доходу процентів з коштів, які надані у позику, що є порушенням п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”;

заниження податку на прибуток внаслідок завищення суми амортизаційних відрахувань, що є порушенням п/п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”;

внаслідок вищевказаних порушень встановлено заниження податку на додану вартість за рахунок віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ від вартості  придбання обладнання, вартість яких у перевіряємому періоді не відносить до складу валових витрат та амортизаційних відрахувань, що є порушенням п/п.7.4.1, п.7.4 ст.7 Закону України„Про податок на додану вартість”.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд –

ВСТАНОВИВ:

На  підставі  акту перевірки від 03.02.2006 року                  № 9/23-1/30540015  „Про результати  планової виїзної  документальної перевірки  з питань  дотримання вимог податкового,  валютного  та іншого законодавства  та  адміністративного оскарження товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпрометалургзабезпечення” за період з 01.10.2004 року по 30.09.2005 року”, складеного Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі  м. Дніпропетровська, а також результатів адміністративного оскарження, відповідачем видані  податкові повідомлення - рішення від 13.02.2006року №/0/2397, від 24.03.2006року №/1, від  16.06.2006року №/2/11378, від 05.09.2006року №000012301/3, якими позивачу донараховано податок на додану вартість на суму 5725482,96грн. та застосовано штрафні санкції з ПДВ на суму 5725482,96грн., від 13.02.2006року №1/0/2396, 24.03.2006року №/1, від 16.06.2006року №/2/11377, від 05.09.2006року №/3, якими позивачу донараховано податок на прибуток на суму 3872450,0грн. та застосовано штрафних санкцій в розмірі 3872450,0грн.

Видання вказаних повідомлень-рішень пов’язується з наступними обставинами згідно з актом перевірки.

Згідно з протоколом  загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабеспечення” від 02.11.2004 року № 38 прийнято рішення задовольнити прохання про вихід з числа учасників та про передачу своєї частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок ДПЗ” товариству з обмеженою відповідальністю “Дніпроспецекспорт”.

Наведений факт підтверджується копією реєстраційної справи державного реєстратора наданого до матеріалів справи за запитом суду.

Згідно з протоколом  загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення” від 25.11.2004 року №39, прийнято рішення задовольнити прохання про вихід з числа учасників та передачу безоплатно своєї частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпроспецекспорт” товариству з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення”.

Наведені в акті перевірки обставини не підтверджуються даними реєстраційної справи державного реєстратора, а саме вказаним протоколом зазначається про передачу товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпроспецекспорт” своєї частки на користь  ТОВ „Підприємство Південнінтех”.

Згідно з протоколом  загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення” від 14.03.2005 року № 40 надано згоду на вихід із складу учасників  та про відчуження своєї частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення” учасниками ТОВ “Підприємством  Південінтех" та ЗАТ "Завод нестандартного обладнання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення”.

Наведені в акті перевірки обставини не підтверджуються даними реєстраційної справи державного реєстратора, а саме протоколом зазначається про передачу ЗАТ "Завод нестандартного обладнання" та ТОВ „Підприємство Південнінтех” своїх часток на користь ПП „Лілель” та ПП „Кофрос”, на вступ яких до учасників господарського товариства надано згоду.

Передача товарно-матеріальних цінностей при зміні  складу учасників товариства здійснювалася шляхом повернення ТМЦ учаснику, що вибував, та внесення ТМЦ новим учасником до статутного фонду.  Кожний факт прийому –передачі ТМЦ оформлювався окремими актами прийому –передачі, копії яких залучено до матеріалів справи. Зміни щодо складу учасників товариства зареєстровані державним реєстратором у встановленому порядку.

Відповідно до п.п.6.3,6.4 Статуту позивача учасник товариства може за згодою решти учасників уступити свою частку (її частину) одному  чи кільком учасникам цього ж товариства, або третім особам. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості  частині майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Під час проведення спірної перевірки та в ході судового розгляду позивачем надавалися додаткові протоколи загальних зборів учасників товариства за тими же датами та номерами, в яких зазначалося про передачу позивачем на користь учасника, що виходив  зі складу учасників товариства, його майна в натурі. Такі протоколи в реєстраційній справі державного реєстратора відсутні, у зв’язку з чим відповідачем не приймалися до уваги.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що статтями 17, 29 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб –підприємців” не визначено обов’язковим державну реєстрацію відомостей про процедуру передачі часток учасників.

Наведене у сукупності дозволяє суду зробити висновок про наявність операцій з повернення внесків учасникам товариства, що вийшли зі складу товариства, та внесення внесків новими учасниками. У зв’язку з цим висновки відповідача  про факти безоплатно переданих труб на користь ТОВ   “Торговий будинок ДПЗ”  в сумі 1’750’005,80 грн., безоплатно переданих позивачем труб на адресу ТОВ   “Дніпроспецекспорт”  в сумі 2’750’003,68 грн., безоплатно отриманих від ТОВ “Дніпроспецекспорт” ТМЦ (труб) в сумі 1’750’005,80 грн., не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п/п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” правила оподаткування не  поширюються  на  операції  з  емісії корпоративних прав або інших цінних паперів, що здійснюються платником податку, а також з їх зворотного викупу або погашення таким платником податку. Згідно з п./п.3.2.8 п.3.2 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” не є об'єктом оподаткування операції з передачі  основних  фондів  як  внеску  до  статутного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового комплексу в обмін на емітовані  нею  корпоративні  права, а також повернення основних фондів, попередньо внесених до статутного фонду юридичної особи іншими юридичними або фізичними особами, у разі їх виходу з числа засновників або учасників такої юридичної особи,

Матеріали справи свідчать, що спірні операції з відчуження труб не підлягають оподаткуванню, оскільки є  операціями з емісії та погашення корпоративних прав.

Наведена норма цілком поширюється на факти передачі корпоративних прав на загальну суму 7’750’003,6грн. підприємствам, які входять до складу ТОВ “Дніпрометалургзабезпечення” - ТОВ “ТОВ “Підприємством  Південінтех" , ПП "Лілель"  та “ПП "Кофрос".

Крім того, в ході перевірки ТОВ “Дніпрометалургзабезпечення” було використано матеріали справи про банкрутство № Б 19/154/04, надані ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.  З отриманих матеріалів встановлено, що постановою від 25.11.2004р. господарський суд Дніпропетровський області постановив визнати ТОВ “Дніпроспецєкспорт” –банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік тазобов’язати керівника банкрута ТОВ “Дніпроспецєкспорт” у 15-ти денний строк передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи та інші цінності банкрута ліквідатору. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2004 року по справі №Б29/154/04 визначено, що згідно з ліквідаційним балансом у банкрута, за наслідками ліквідаційної процедури, майна не залишилось, тому слід прийняти рішення про ліквідацію юридичної особи банкрута.

З приводу наведеного суд погоджується з тим, що позивач не був учасником судової справи про банкрутство і тому не може відповідати за факти, які стосуються банкрута.

Також актом перевірки зазначається про порушення підприємством п. 5.9 ст. 5 Закону України від України “Про оподаткування прибутку підприємств”, що призвело до завищення скоригованих валових витрат підприємства відображених у декларації з податку на прибуток за 2004 рік на суму 428 823,18 грн.

Зокрема, позивачем 12.02.2003р. укладено договір № 7-046/66 з ВАТ “Нікопольській південний трубний завод” на постачання труб. Згідно даних підприємства по рахунку 631 (“Розрахунки з вітчизняними постачальниками”) протягом 4 кварталу 2004 року та 1 кварталу 2005 року підприємством ТОВ “Дніпрометалугрзабезпечення” від ВАТ “НПТЗ” отримано товарно-матеріальних цінностей (труби у асортименті) на загальну суму 1 377 311,08 (у тому числі ПДВ 229 551,85 грн.), у тому числі:

-          жовтень 2004 року –92 186,46 грн. (у тому числі ПДВ 236 817,2 грн.)

-          листопад 2004 року –618 931,44 грн. (у тому числі ПДВ 103 155,2 грн.)

-          грудень 2004 року –151 605,13 грн. (у тому числі ПДВ 25267,52 грн.)

-          січень 2005 року –514 588,05 грн. (у тому числі ПДВ 85 764,68 грн.)

За результатами перевірки встановлено, що згідно з первинними документами (нарядів на відвантаження, записів у книзі реєстрації виданих довіреностей  на отримання товарно-матеріальних цінностей відповідно до реєстру що додається до акту перевірки), що товар на загальну суму 1 377 311,08 (у тому числі ПДВ 229 551,85 грн.) фактично був отриманий ТОВ “Дніпрометалургзабезпечення” від ВАТ “НПТЗ” протягом 4 кварталу 2005 року, а саме:

-          жовтень 2004 року –92 186,46 грн. (у тому числі ПДВ 236 817,2 грн.)

-          листопад 2004 року –618 931,44 грн. (у тому числі ПДВ 106 514,44 грн.)

-          грудень 2004 року –666 193,18 грн. (у тому числі ПДВ 111 032,2 грн.)

За висновком відповідача,          товари отримані від ВАТ “НПТЗ” у період з 10.12.2004р. по 22.12.2004р. підлягають відображенню у бухгалтерському обліку ТОВ “Дніпрометалургзабезпечення”, а відповідно й  в податковому обліку у грудні 2004 року, що позивачем зроблено не було. У зв’язку з цим актом перевірки зазначається про несвоєчасне  відображення у бухгалтерському та податковому обліку операцій по отриманню труб у кількості 217,749 тонн, що призвело до завищення скоригованих валових витрат ТОВ “Дніпрометолургзабеспечення” відображених у декларації з податку на прибуток за 2004р. на 428 823,18 грн. Таким чином відповідачем встановлено заниження податку на прибуток у розмірі  107205,80грн., фінансові санкції складають у розмірі 107205,80грн.

Суд вважає в цій частині донарахування податку на прибуток необґрунтованим з таких підстав.

Згідно з п.5.9 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на  придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається.

За зазначеною нормою прямо передбачено необхідність оприбуткування отриманого товару для врахування його вартості в податковому обліку.

Матеріали справи, а саме копія наряду на відвантаження товару (а.с18 том.5), які надходили до підприємства разом з отриманим товаром від  ВАТ “НПТЗ” у період з 10.12.2004р. по 22.12.2004р.,  свідчать про неможливість оприбуткування позивачем отриманого товару на підставі вказаних нарядів, оскільки не містять необхідної інформації: ціна, загальна вартість тощо. Оприбуткування товару зроблено позивачем у січні 2005року на підставі платіжних вимог-доручень, оформлених постачальником у січні 2005року, які містять інформацію про характеристику  продукції, одиницю виміру,  кількість, ціну та загальну суму вартості продукції.

Згідно з п.2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” бухгалтерський облік є  обов'язковим  видом  обліку,  який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач правомірно відобразив лише у січні 2005року в податковому обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів отриману у грудні 2004року продукцію від ВАТ „НПТЗ” за фактом отримання бухгалтерських документів, які використовують необхідні для бухгалтерського та податкового обліку грошові вимірники.

Зв’язку з цим висновок відповідача про несвоєчасне оприбуткування отриманої продукції та завищення валових витрат у ІУ кварталі 2004року суд вважає необґрунтованим.

Також актом перевірки зазначається, що в порушення п/п. 7.2.1, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” ТОВ «Дніпрометалургзабезпечення»в квітні 2005 р. завищено податковий кредит на  суму 152817,00 грн.( стор. акта 42-44). Розбіжність  у квітні 2005 року пояснюється наступним - ТОВ «Дніпрометалургзабезпечення” до “Книги придбання товарів (робіт, послуг)”  включено  податкову накладну  № 155 від  29.10.2005 р. на загальну суму 916900,00 грн., в тому числі ПДВ –152816,67 грн. від ТОВ “Дніпроспецекспорт” (іпн –39), згідно якої ТОВ «Дніпрометалургзабезпечення» придбало слідуючі товари: “Механізацію загрузки печі «Древер»,  тележка широкої колії, тележка вузької колії”. При проведенні перевірки встановлено, що податкова накладна № 155 від 29.10.2005 р. ТОВ “Дніпроспецекспорт” вже була включена до податкового кредиту березня місяця 2005 р., що призвело до задвоєння податкового кредиту на суму 152817,00 грн. Таким чином  відповідно вищевказаного ТОВ “ДМЗ” занижено податок на додану вартість у розмірі 152 817,00грн. за квітень місяць 2005р., фінансові санкції  складають 76408,50грн.

Суд вважає, що вказаний висновок не підтверджується матеріалами справи, оскільки має місце факт отримання позивачем  від ТОВ “Дніпроспецекспорт” за договором купівлі-продаж  від 12.07.2004року №101 обладнання механізації загрузки печи Древер та отримання обладнання  механізації вигрузки печи Древер, що було оформлено видатковою накладною №155 від 29.10.2004року. Сума вказаного обладнання однакова, податкові накладні оформлені за кожним обладнанням окремо, за однією датою та номером: від 29.10.2004року №155. У зв’язку з викладеним відсутні підстави вважати про завищення позивачем податкового кредиту у квітні 2005року на суму 152817,0грн.

Далі, актом перевірки зазначається, що в порушення п/п.7.2.6 п.7.2, п/п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивач зависив податковий кредит у сумі 545 543,27грн. (фінансові санкції  у розмірі 272 771,64грн.), що пов'язується з відображенням в податковому обліку податкових накладних минулих періодів.

Суд вважає донарахування податку на додану вартість за цими обставинами неправомірним з наступних підстав.

Згідно з п/п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не  дозволяється  включення  до  податкового  кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Відповідно до п/п 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Наведеною нормою прямо передбачено виникнення права платника податку на податковий  кредит не за фактом виписування податкової накладної, а за фактом її отримання таким платником податку.

З матеріалів справи видно, що позивач обґрунтовано відносив до складу податкового кредиту податкові накладні за фактом їх отримання, що підтверджується реєстрами отриманих та виданих податкових накладних за спірні податкові періоди згідно переліку в узагальнених даних відповідача (а.с. 117 том.3).

Також, на сторінці акта перевірки 29-33 визначено, що в порушення п.4.1. ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»ТОВ «ДМЗ»занизило валові доходи у перевіряємому періоді  на суму 137 220,73 грн., чим занизило податок на прибуток на суму  34305,18грн., (фінансові санкції складають у розмірі 34 305,18грн.), оскільки при наданні позички своєму працівнику  підприємство не нарахувало та не відобразило в податковому обліку процентів за його користування у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Відповідач посилається на ст. 1048 Цивільного Кодексу України, відповідного до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі протоколів №46/1 загальних зборів учасників товариства від 25.08.2004року та №16 від 14.09.2004року, а також договорів від 25.08.2004року №1 та від 14.09.2005року №24 позивач надав позички Чепинському О.О. у розмірі 1000000,0грн. та 5000000,0грн. відповідно. Протоколами №46/3  від 03.09.2004року та від 16/1 від 16.08.2005року загальних зборів учасників товариства внесено зміни до рішення учасників загальних зборів та вирішено надати позику Чепинському О.О. з нарахуванням  відсотків у розмірі 0,01 в місяць. Додатковою угодою №1 від 14.09.2005року №24 до договору від 25.08.2004року №1 внесені відповідні зміни щодо нарахування процентів. Згідно з розрахунку позивача сум процентів з наданих позивачем за період з 01.08.2004року по 30.09.2005року складає 207,57грн., а сума податку на прибуток –51,89грн. Вказану суму позивач визнає, як не нараховану, не задекларовану та несплачену ним в бюджет.

Суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням часткового визнання позивачем суми податку у зв’язку наданими позичками. Податкові повідомлення-рішення в решті суми нарахування з податку на прибуток 34253,29грн.  (34305,18грн. –51,89грн.) слід визнати недійсними з таких підстав.

Статтею 1048 Цивільного Кодексу України прямо передбачено про можливість надання позички без сплати процентів, якщо це передбачено договором. У зв’язку з тим, що договорами, укладеними між позивачем та Чепинським О.О. в первісній редакції про позичку встановлено, що позичка надається безпроцентно, в подальшому передбачено сплату процентів у визначеному розмірі, а до договору  від 14.09.2005року №24  зміни щодо нарахування процентів не вносилися, є безпідставним донарахування податку на прибуток відповідачем, а рівно і застосування штрафних санкцій.

Також, актом перевірки зазначається, що в перевіряємий період позивач придбав обладнання для виробництва труб на загальну суму 22896251,16грн. Обладнання було придбано по наступним договорам: №18 від 19.03.2004року з ТОВ „Промислові технології та системи”, №15-ОП від 30.08.2005року з ДП „науково- дослідний та конструкторсько- технологічний інститут трубної промисловості ім..Осади”, №1207/1/69 від 12.07.2004року з ТОВ ПМЗ „Райвел”, №129 від 15.11.2004року з ТОВ ПКФ „Грізлі”, №1/205 від 29.12.2004року з ТОВ „НВФ „днепротехсервіс”, №6-П від 20.09.2004року з ПП Шеченко Б.І.,  №7 від 21.08.2004року з ТОВ „ТД Тепло прибор”, №101 від 12.07.2004року з ТОВ „Дніпроспецекспорт”. За перше півріччя 2005року підприємством нарахована амортизація, яка була включена до податкового обліку на суму 570,3тис.грн., та за 9 місяців 2005року –923,9тис.грн.  Придбане обладнання проведено по бухобліку товариства   як основні засоби, що введені в експлуатацію.

В ході проведення перевірки відповідачем отримана інформація від ДП Дніпропетровського Експертно-технічного центру Держнаглядохоронпраці України про те, що позивач не отримував відповідний дозвіл на початок роботи з виробництва труб, що є необхідним згідно зі ст.21 Закону України „Про охорону праці” та Порядку видачі дозволів Державним комітетом України з нагляду за охороною праці та його територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.20203року №1631.

У зв’язку з цим, відповідач вважає, що  наведені обставини свідчать про порушення позивачем вимог, визначених п/п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та п/п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України„Про податок на додану вартість”, у зв’язку з чим донарахував податок на прибуток на суму 1230975,0грн. та застосував штрафні санкції на суму 230975,0грн., а також податок на додану вартість в сумі 2511119,99грн. та штрафні санкції на суму 1255560,0грн.

Суд вважає вказані нарахування безпідставними з огляду на таке.

Згідно з п/п.  8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” під   терміном   "амортизація"   основних   фондів   і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на   їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Підпунктом 8.2.1 п.8.2 ст.8 зазначеного Закону встановлено, що під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Підпунктами 8.1.2 та 8.1.3 п.8.1 ст.8 вказаного Закону визначено перелік витрат, які підлягають і не підлягають амортизації.

Зі змісту вказаних норм судом не вбачається  право платника податку   на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань у залежності від отримання таким платником дозволу на експлуатацію основних засобів.

Також позивач надав докази щодо введення в експлуатацію придбаного обладнання, а саме акти прийому-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, в яких зазначається про їх приймання в експлуатацію.

Щодо донарахування податку на додану вартість слід зазначити, що п/п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” ( в редакції, яка діяла в спірний період) прямо передбачено, що суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом  такого  звітного періоду.

Враховуючи викладене у сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у зв’язку з тим, що наявність підстав для винесення спірних повідомлень-рішень не підтверджується матеріалами справи та нормами податкового законодавства.

Керуючись ст.  94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України, господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська від 13.02.2006року №/0/2397, від 24.03.2006року №/1, від  16.06.2006року №/2/11378, від 05.09.2006року №000012301/3, якими позивачу донараховано податок на додану вартість на суму 5725482,96грн. та застосовано штрафні санкції з ПДВ на суму 5725482,96грн.,

Визнати частково недійсними податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська від 13.02.2006року №1/0/2396, 24.03.2006року №/1, від 16.06.2006року №/2/11377, від 05.09.2006року №/3, на суму податку на прибуток в розмірі  3872398,11грн. та штрафних санкцій в розмірі 3872450,0грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                   Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 07.05.2007року