ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  30/416

28.12.07

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»

до                   Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна»

про                 стягнення 549 364,22 грн.

Суддя   Т.М.Ващенко

Представники сторін:

Від позивача      Токарев Г.Я. –представник за довіреністю № б/н від 31.08.07.

Від відповідача  Нагорний О.В. –представник за довіреністю № б/н від 16.11.07.;

Мунтян С.М. - директор

Рішення прийнято 28.12.07., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з оголошеними в судових засіданнях перервами з 11.12.07. по 24.12.07., з 24.12.07. по 28.12.07.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна» про стягнення з відповідача 549 364,22 грн. заборгованості (274 682,11 грн. –основний борг, 274 682,11 грн. - штраф).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов’язання за Договором купівлі –продажу № Д-6 від 05.01.04. щодо сплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.07.  порушено провадження у справі № 30/416, розгляд справи було призначено на 20.11.07. о 15-15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.07. на підставі ст., ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України було вжито заходів до забезпечення позову у справі № 30/416.

Представник відповідача в судове засідання 20.11.07. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 01.11.07. про порушення провадження у справі № 30/416 не виконав, але через канцелярію суду ним було подано клопотання про відкладення розгляд у справи, в зв’язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні 20.11.07. повноважного представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна».

В судовому засіданні 11.12.07. представником позивача було подано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої ТОВ «Міжнародна група морепродуктів», в зв’язку зі сплатою 22.11.07.  відповідачем 5 040, 00 грн.  просить суд стягнути з відповідача 274 682,11 грн. –основного боргу та 269 642,11 –штрафу.

В судовому засіданні 11.12.07. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Дюна»не заперечує проти наявності на момент подання позовної заяви суму боргу в розмірі  274 682,11 грн., але як зазначає представник відповідача, ТОВ «Дюна»на момент початку розгляду справи було частково погашено суму заборгованості в розмірі 70 000,00 грн.

Щодо штрафних санкцій в розмірі 274 682,11 грн., відповідач зазначає, що їх сума значно завищена, а також вказує на те, що нараховані позивачем штрафні санкції по своїй правовій природі є пенею, а тому розмір штрафних санкцій, вказаний в Договорі суперечить діючому законодавству України.

В судовому засіданні 11.12.07. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.12.07. о 15-30.

В судовому засіданні 24.12.07. представником позивача було надано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»зазначає, що відповідачем 19.12.07. було сплачено на користь позивача 20 000,00 грн., які позивач зараховує на сплату штрафних санкцій, в зв’язку з чим ТОВ «Міжнародна група морепродуктів»просить суд стягнути з відповідача на свою користь 274 682,11 грн. –основного боргу та 249 642,11 грн. –штрафних санкцій.

Представником відповідача в судовому засіданні 24.12.07. було надано суду додатковий відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Дюна»зазначає, що вказані позивачем штрафні санкції за своєю правовою природою є не штрафом, а пенею. Так, відповідно до п. З ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

А тому штрафна санкція, про яку йдеться у п.4.4. Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04. є саме пенею, так як розраховується від суми заборгованості за кожний день прострочення, як виходить зі змісту вказаного пункту Договору. Відповідач зазначає, що розмір штрафних санкцій, вказаний у договорі (0,5% та 50% за кожний день прострочення), суперечить діючому законодавству України та судовій практиці. Так відповідно до ч. 1 ст.231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Таким чином, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшено у договорі лише у разі відсутності обмежень щодо цього, а за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено граничний розмір пені, яка відповідно до Закону України №543/96-ВР від 22.11.96. «"Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (16%-17%).

Таким чином, відповідач вказує на те, що реальний розмір штрафних санкцій є значно меншим від заявленого позивачем і становить відповідно до його розрахунку - 13438, 30 грн.

Також, відповідач зазначає, що він не може погодитись з тим, що грошові кошти, які сплачувались ТОВ «Дюна»в рахунок погашення суми основного боргу, ТОВ «Міжнародна група морепродуктів»зарахувало в рахунок сплати штрафних санкцій, позивачем було самовільно змінено цільове призначення грошових коштів у сумі 5040,00 грн., які були сплачені відповідачем на рахунок позивача саме з цільовим призначенням оплати боргу - за Договором купівлі-продажу. Відповідач вказує на те, що змінити цільове призначення платежу не має права ніхто окрім тієї особи, що сплачує ці кошти.

Крім того, відповідач зазначає, що у відповідності до  Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04., сторони не домовлялись про черговість погашення вимог за грошовими зобов'язаннями і в Договорі такої черговості не передбачено, а тому спрямовуючи платіж на погашення основного боргу, відповідач передбачав сплату саме основного боргу і мав право на таке цільове зарахування вказаного платежу.

В судовому засіданні 24.12.07. судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 28.12.07. о 14-30 для виготовлення повного тексту рішення по справі № 30/416.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.04. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»(Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дюна»(Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № Д-6 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 2.1), позивач зобов’язався на протязі терміну дії Договору передавати у власність відповідача товар, який повинен його оплатити  у порядку і на умовах, визначених цим Договором.

У відповідності до п. 2.2 Договору, найменування, асортимент, кількість  та вартість товару зазначаються  відповідною видатковою накладною, яка є невід’ємною частиною договору.

Згідно Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04. і видаткових накладних № 5064 від 19.02.07., № 17518 від 01.06.07., № 17535 від 01.06.07., № 17607 від 04.06.07., № 17713 від 05.06.07., № 17864 від 06.06.07., № 19148 від 14.06.07., № 19444 від 19.06.07., № 20228 від 22.06.07., позивачем було відвантажено відповідачу товар (рибу свіжоморожену та морепродукти) на суму 334 682,11 грн.

Позивач вказує на те, що відповідач розрахувався за поставлений товар частково, в зв’язку з чим основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 274 682,11 грн.

Згідно з п. 4.3. Договору оплата за отриманий товар здійснюється протягом 30 днів з моменту підписання відповідної видаткової накладної. В разі прострочення платежів за переданий товар, відповідно до п. 4.4. Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04. в редакції згідно Додаткової угоди № 14/11 від 14.11.05. до вказаного Договору, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача штраф в розмірі 50 % від несплаченої вартості переданого товару за кожний календарний день прострочення оплати. В зв’язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь (з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог) 249 642,11 грн. –штрафних санкцій.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар на суму 334 682,11  грн.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення умов Договору та чинного законодавства України не сплачувались належним чином та в повному обсязі платежі за отриманий товар у відповідності до Договору та видаткових накладних, залучених до матеріалів справи, в зв’язку з чим станом на день подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»позову до суду, заборгованість Товариства з обмеженою відповідністю «Дюна»перед позивачем становила 274 682,11 грн.

Судом встановлено, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за Договором після порушення провадження у справі № 30/416 було сплачено позивачу 70 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 972 від 22.11.07. на суму 65 000,00 грн.,  №  978 від 22.11.07. на суму 5 000,00 грн., та     № 1082 від 19.12.07. на суму 20 000,00 грн. (які залучені до матеріалів справи).

Судом не приймаються до уваги посилання позивача щодо зарахування зазначених грошових коштів в сумі 70 000,00 грн. в рахунок погашення суми штрафних санкцій, оскільки у відповідності до зазначених вище платіжних доручень в рядку «призначення платежу»Товариство з обмеженою відповідальністю «Дюна»визначило: № 972 від 22.11.07. –«сплата за рибу рах. 17518 від 01.06.07.», №  978 від 22.11.07. –«сплата за рибу рах. 17518 від 01.06.07.», та № 1082 від 19.12.07. –«сплата за рибу рах. 17607 від 04.06.07.».

Суд зазначає, що позивачем було самовільно та необґрунтовано змінено цільове призначення грошових коштів, перерахованих у відповідності до зазначених вище платіжних доручень, які були сплачені відповідачем на рахунок позивача саме з цільовим призначенням оплати боргу - за Договором купівлі-продажу, а змінити цільове призначення платежу не має права ніхто окрім тієї особи, що сплачує ці кошти.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до платіжного доручення № 972 від 22.11.07. відповідачем було сплачено борг в рахунок видатної накладної № 17518 від 01.06.07., відповідно до платіжного доручення    № 978 від 22.11.07. відповідачем було сплачено борг в рахунок видатної накладної № 17518 від 01.06.07., відповідно до платіжного доручення    № 1082 від 19.12.07. відповідачем було сплачено борг в рахунок видатної накладної         № 17607 від 04.06.07.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заборгованість відповідача за Договором, з врахуванням часткової сплати відповідачем після порушення провадження у справі суми боргу в розмірі 70 000,00 грн. становить 204 682,11 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищенаведене, в зв’язку з тим, що відповідач частково сплатив заборгованість позивачу, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення 70 000,00  грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення  позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»в частині стягнення суми основного боргу в сумі 204 682, 11 грн.

Згідно з п. 4.3. Договору оплата за отриманий товар здійснюється протягом 30 днів з моменту підписання відповідної видаткової накладної. В разі прострочення платежів за переданий товар, відповідно до п. 4.4. Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04. в редакції згідно Додаткової угоди № 14/11 від 14.11.05. до вказаного Договору, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача штраф в розмірі 50 % від несплаченої вартості переданого товару за кожний календарний день прострочення оплати.

В зв’язку з тим, що відповідач припустився прострочення платежу, позивач просить суд стягнути з відповідача  штрафні санкції в розмірі  249 642,11 грн. (з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог).

Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій суд встановив наступне.

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що нараховані позивачем штрафні санкції за своєю правовою природою є не штрафом, а пенею.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

А тому штрафні санкції, про які йдеться у п. 4.4. Договору купівлі-продажу № Д-6 від 05.01.04. є саме пенею, так як розраховується від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Розмір штрафних санкцій, вказаний у Договорі (0,5% та 50% за кожний день прострочення), суперечить діючому законодавству України.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Таким чином, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшено у договорі лише у разі відсутності обмежень щодо цього, а за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено граничний розмір пені, яка відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, суд вважає, що нарахована сума штрафних санкцій, яка по суті є пенею, позивачем значно завищена, в зв’язку з чим суд приходить до висновку про часткове задоволення стягнення суми пені в розмірі 13  438,30 грн. (за обґрунтованим розрахунком відповідача).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 77, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна»  03127, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 120, корп. 1; фактична адреса: 02660, м. Київ, вул. Визволителів, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів»(01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 15, ) 204 682  (двісті чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 11 коп. –основного боргу, 13 438 (тринадцять тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 30 коп. –пені, 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 20 коп. –державного мита та 61 (шістдесят одна) грн. 88 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення  70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. –провадження у справі припинити.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                Т.М. Ващенко