КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2007                                                                                           № 35/359

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                     Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - Яресько О.І. (довіреність № 8 від 04.01.2006);

від відповідача - Гук О.М. (довіреність № 970 від 11.04.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської клінічної лікарні № 1

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.12.2006

у справі № 35/359 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Комунального підприємства "Господар" Дарницького району м.Києва

до                                                   Київської міської клінічної лікарні № 1

про                                                  стягнення 6 990,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від18.12.2006 у справі № 35/359 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 6 990,91 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за № 210; 119,47 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позову.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти наявності заборгованості перед позивачем і повністю згоден із усією сумою боргу, але вказує на той факт, що заборгованість виникла у зв’язку із тим, що позивач в порушення вимог п. 3.5 договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 210 жодного разу з вересня 2004 року по березень 2006 року не надавав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, які згідно із п. 3.5 вказаного договору є підставою для щомісячної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Скаржник посилається також на те, що усі рахунки та акти виконаних робіт за період грудень 2004 року – лютий 2006 року позивачем було направлено на його адресу 17.03.2006 цінним листом з описом у відповідь на лист відповідача № 644 від 15.03.2006 з вимогою належним чином виконувати умови договору оренди № 210 та щомісячно надсилати рахунки та акти виконаних робіт для подальшої вчасної сплати орендної плати.

Також відповідач стверджує, що, оскільки майже усі рахунки та акти виконаних робіт, крім двох останніх за січень-лютий 2006 року, були надіслані за 13 місяців двох минулих бюджетних років – за грудень 2004 року та за 12 місяців 2005 року, він не мав та не має юридичних підстав відповідно до вимог Бюджетного кодексу України сплачувати по цих рахунках відповідні платежі, брати на себе бюджетне зобов’язання в 2006 році та підписувати усі акти виконаних робіт за вказані попередні місяці закінчених бюджетних двох років, тому відповідач прийняв рахунки до сплати та підписав акти виконаних робіт лише за місяці поточного року – січень-лютий 2006 року та березень-квітень 2006 року та повернув рекомендованими листами від 07.04.2006 № 943 та від 15.05.2006 № 1237 примірники підписаних актів виконаних робіт.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін. Позивач у відзиві вказав на те, що згідно із ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором. Також позивач зазначає, що відповідно до розділу 12 договору оренди № 210 визначено, що невід’ємною його частиною є розрахунки комунальних платежів та експлуатаційних витрат у вигляді додатків № 2 та № 4. Оскільки в договорі міститься посилання на додатки до нього, то відповідно сторони заявили про необхідність погодження відповідних умов і саме ці умови набули характеру істотних умов договору, тобто розрахунки у вигляді додатку № 2 та № 4 до договору, які були узгоджені обома сторонами є чинними протягом всього строку дії договору оренди № 210.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що відповідач не заперечує проти того, що у нього виникла заборгованість перед позивачем і повністю згоден з усією сумою боргу.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представників сторін, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

Позивач подав до Господарського суду м. Києва позов про стягнення з відповідача заборгованості по орендним платежам за договором оренди № 210 від 01.01.2003 в сумі 6 990,91 грн. за період з вересня 2004 року по серпень 2005 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2003 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 210 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що є об’єктом комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва (далі договір оренди), відповідно до умов якого позивач на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві адміністрації № 141 від 11.03.2003 та ордеру № 073 передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Російська, 52/16, загальною площею 176,23 кв. м. для використання під стоматологічну поліклініку (п. 1.1. договору оренди). Цей договір діє з 01.01.2003 по 01.01.2006 строком на 3 роки (п. 11.1. договору оренди).

Згідно із п. 3.2. договору оренди орендна плати на момент укладення договору встановлюється у розмірі, визначеному відповідно до розрахунку орендної плати (додаток № 3) і перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 15 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Крім орендної плати відповідач оплачує комунальні послуги та відшкодовує позивачу експлуатаційні витрати, пов’язані з утриманням нерухомого майна (включаючи податок на землю).

В додатках № 2 та № 4 до договору оренди сторони погодили сплату відповідачем витрат на центральне опалення ( за опалювальний період по розрахунках ДТЕЦ відповідно до відсоткового відношення площі займаного приміщення), витрат на гаряче водопостачання згідно із БНІП 2.04.-85р., витрат на холодне водопостачання – згідно з нарахуваннями ВАТ АК ”Київводоканал”, спожитої електроенергії за показниками лічильників, згідно із договором на постачання електроенергії за встановленими тарифами, а також експлуатаційні витрати у сумі 111,02 грн. без ПДВ.

Згідно із п. 5.2. договору оренди відповідач зобов’язався своєчасно і в повному обсязі вносити позивачу орендну плату, сплачувати витрати за користування комунальними послугами (водою, електроенергією, центральним опаленням) та інші платежі, згідно із п. 3 цього договору.

Позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач за період з вересня 2004 року по серпень 2005 року (включно) не сплатив комунальні платежі та експлуатаційні витрати у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість по вказаний період у розмірі 6 990,91 грн., яку він і просив стягнути.

Відповідно до п. 3.5. договору оренди платежі, пов’язані з орендною нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення) відповідач вносить на підставі переданого позивачем рахунку-фактури.

Оскільки, позивач щомісячно не виставляв відповідачу рахунки-фактури на оплату платежів, пов’язаних з орендою приміщення загальною площею 176,23 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Російська, 52/16, відповідач 15.03.2006 направив позивачу лист № 644, в якому просив позивача виконувати умови п. 3.5.договору оренди та вчасно надсилати рахунки-фактури для оплати орендних платежів.

Матеріали справи свідчать, що позивач 17.03.2006 рекомендованим листом з описом вкладення направив відповідачу для оплати експлуатаційних витрат та витрат за комунальні послуги за період з січня 2005 року по серпень 2005 року (включно) рахунки-фактури на загальну суму 5 482,55 грн., а саме: рахунки-фактури № 204 на суму 762,12 грн., № 481 на суму 898,86 грн., № 751 на суму 885,86 грн., № 1018 на суму 779,15 грн., № 1284 на суму 972,11 грн., № 1551 на суму 495,61 грн., № 1823 на суму 391,00 грн., № 2099 на суму 297,84 грн. Вищевказаний лист відповідач отримав 21.03.2006, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 298751. Крім того, проти отримання вказаних рахунків відповідач не заперечує.

Отже, оскільки відповідач отримав від позивача рахунки-фактури на оплату платежів, пов’язаних з орендою приміщення, за період з січня 2005 року по серпень 2005 року (включно), то відповідно у відповідача настав обов’язок щодо оплати зазначених рахунків.

Однак, відповідач свої зобов’язання за договором оренди не виконав, виставлені позивачем рахунки-фактури на оплату витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат за період з січня 2005 року по серпень 2005 року не оплатив.

Що стосується сплати відповідачем витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання та експлуатаційних витрат за період з вересня 2004 року по січень 2005 року, то в матеріалах справи відсутні докази виставлення (направлення) позивачем відповідачу на виконання умов договору оренди рахунків-фактур для оплати зазначених витрат.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Разом з тим, якщо поданих сторонами доказів недостатньо, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з’ясування усіх обставин справи апеляційний господарський суд в ході розгляду апеляційної скарги ухвалою від 03.04.2007 зобов’язував позивача документально підтвердити споживання відповідачем послуг з холодного, гарячого водопостачання та центрального опалення за період з вересня 2004 року по вересень 2005 року на суму зазначену в розрахунку заборгованості та надати докази надсилання (вручення) відповідачу рахунків на оплату експлуатаційних витрат, витрат на центральне опалення, гаряче водопостачання, холодне водопостачання за період з вересня 2004 року по січень 2005 року відповідно до п. 3.5. договору, а відповідача - докази оплати виставлених позивачем рахунків.

На виконання вимог ухвали суду позивач в обґрунтування зазначеної в рахунках-фактурах вартості отриманих відповідачем комунальних послуг надав ксерокопії особистих карток за період з вересня 2004 року по вересень 2005 року про споживання відповідачем послуг з холодного, гарячого водопостачання та центрального опалення за вказаний період.

Однак, доказів надсилання (вручення) відповідачу рахунків за період з вересня 2004 року по січень 2005 року позивач не надав. Такі докази відсутні і у матеріалах справи, у зв’язку з чим апеляційний господарський суд вважає, що позивачем, в порушення ст. 33 ГПК України, не доведені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з вересня 2004 року по січень 2005 року.

Відповідач, у свою чергу, на вимогу апеляційного господарського суду доказів виконання своїх зобов’язань за договором оренди щодо сплати витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат згідно із тими рахунками, які ним були отримані від позивача за період з січня 2005 року по серпень 2005 року не надав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного та Господарського кодексів України до відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним та Господарським кодексами України, їх положення застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Враховуючи, що у відповідача обов’язок щодо сплати витрат на центральне опалення, гаряче на холодне водопостачання та експлуатаційних витрат продовжує існувати, при розгляді даного спору підлягають застосуванню положення ГК України та ЦК України.

Згідно із п. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки наявними в матеріалах справи документами доведено, що відповідач має заборгованість по комунальним платежам та експлуатаційним витратам за договором оренди, апеляційний господарський суд вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційних витрат за період з січня 2005 року по серпень 2005 року (включно) в сумі 5 482,55 грн..

В той же час апеляційний господарський суд приходить до висновку, що у господарського суду першої інстанції не було підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості по витратам на центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання і експлуатаційним витратам за період з вересня 2004 року по січень 2005 року, оскільки останній не надав доказів виставлення відповідачу рахунків-фактур за вказаний період, а відповідно у відповідача не настав обов’язок  сплати.

Стосовно твердження відповідача про те, що рахунки та акти виконаних робіт були надіслані позивачем за 13 місяців двох минулих бюджетних років – за грудень 2004 року та за 12 місяців 2005 року, а тому він не мав юридичних підстав відповідно до вимог Бюджетного кодексу України сплачувати по цих рахунках відповідні платежі, брати на себе бюджетне зобов’язання в 2006 році та підписувати усі акти виконаних робіт за вказані попередні місяці закінчених бюджетних двох років, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

З огляду на викладене та матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції зміні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл господарських витрат при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва від18.12.2006 у справі№35/359 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції .

”Позов задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської клінічної лікарні № 1 (02091, м. Київ, Харківське шосе, 121, р/р 1374 в УДК м. Києва, МФО 820019, ) на користь Комунального підприємства ”Господар” (02096, м. Київ, вул. Заслонова, 3, р/р 0014 в КРД(Ф) АППБ ”Аваль” у м. Києві, МФО 322904, ) 5 482,55 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 210 від 01.01.2003, 93,69 грн. державного мита, 92,54 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.”

Стягнути з Комунального підприємства ”Господар” (02096, м. Київ, вул. Заслонова, 3, р/р 0014 в КРД(Ф) АППБ ”Аваль” у м. Києві, МФО 322904, ) на користь Київської міської клінічної лікарні № 1 (02091, м. Київ, Харківське шосе, 121, р/р 1374 в УДК м. Києва, МФО 820019, ) 66,66 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 35/359 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.