КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2007                                                                                           № 13/519

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -Карпінський С.В. (дов. № 17057-1/14 від 21.12.2006),

від відповідача –  Стрілець О.В. (дов. № 355 від 02.11.2006),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Роса"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007

у справі № 13/519 (Дідиченко М.А.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства Української страхової компанії “Дженералі Гарант” в особі Київської філії  “Сіті”

до                                                   Приватне підприємство "Роса"

про                                                  стягнення 86218,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 13/519 від 17.05.2007 позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємства “Роса” на користь Київської філії “Сіті” Відкритого акціонерного товариства   “Українська   страхова   компанія   “Дженералі   Гарант” 86 218,68 грн. збитків, 862,19 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на обґрунтованості позовних вимог в зв’язку з тим, що бездіяльність посадової особи відповідача Бондарчука В.В., яка виявилась у недотриманні правил пожежної безпеки, перебуває у безпосередньому причинному зв’язку із заподіянням шкоди страховику позивача.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Господарським судом м.Києва не було взято до уваги норму матеріального права, а саме ч. 2 ст.1193 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України),  відповідно до якої при вирішенні справ про відшкодування шкоди, при розрахунку розміру відшкодування слід враховувати вину потерпілого.

На думку відповідача, Господарським судом м. Києва не враховано приписи п. 6.16 Правил благоустрою території, паркування транспортних засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках міста Києва (далі - Правила), оскільки в діях власників автомобілів вбачається порушення норм вищезазначених Правил, а також те, що власники приватних автомобілів паркують свої автомобілі на свій страх і ризик.

Також в апеляційній скарзі відповідач наполягає на тому, що пожежа виникла не через те, що побутове сміття було звалене біля паркану будівництва, а через занесення стороннього джерела запалення, до якого Приватне підприємство “Роса” відношення не має.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2007 розгляд апеляційної скарги призначений на 25.06.07.

Представники сторін в судове засідання з’явилися. Відповідач підтримав доводи, які були викладені в апеляційній скарзі та просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а позивач заперечив проти доводів, викладених в  апеляційній скарзі відповідача з тих самих підстав, що й у позовній заяві.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

Між Відкритим акціонерним товариством Українською страховою компанією “Гарант - Авто” в особі Київської дирекції страхування “Гарант – Авто -Сіті” (страховик) та Антоновим Лаврентієм Іванович (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності, оформлений полісом № 19-3273726 від 02.07.2005 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору було застраховано автомобіль NISSAN ALMERA, державний номер АА2637АО.

Страхування проводилось відповідно до Правил добровільного страхування транспортних засобів /КАСКО/ №19-1, зареєстрованих Міністерством фінансів України за реєстраційним №0602903 (далі – Правила страхування).

24.09.05 о 01 год. 20 хв. у м. Києві, на вулиці Ревуцького. 42-а (територія будівельного майданчику), виникла пожежа, внаслідок якої автомобіль NISSAN ALMERA, реєстраційний знак АА 2637 АО згорів повністю.

Стаття 9 Закону України “Про страхування” передбачає, що страхова сума грошова  -   це сума,     в     межах     якої    страховик  відповідно до  умов  страхування зобов’язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Позивачем було замовлено товарознавче дослідження автомобіля NISSAN ALMERA з метою встановлення розміру заподіяної шкоди, що заподіяна страхувальнику в результаті пошкодження автомобіля NISSAN ALMERA, реєстраційний номер АА 2637 АО.

Відповідно до Акту товарознавчого дослідження №987 від 05.10.2005 (далі - Акт), який було складено Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр “Експерт-Сервіс-Авто”,  матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля NISSAN ALMERA,  реєстраційний номер АА 2637 АО, складає 92187,08 грн., крім того, утилізація вищевказаного автомобіля становить 607, 32 грн.

За проведене автотоварознавче дослідження позивач сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю Український експертний центр “Експерт-Сервіс-Авто” 300 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2985 від 10.10.05р.

Позивачем   було проведено виплату страхувальнику страхового   відшкодування у розмірі 85918,68грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 3004 від 12.10.05 та № 2991 від 11.10.05.

Статтями 27 Закону України “Про страхування”  та  993 ЦК України, встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, які страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно висновку експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києва № 8/2-ПТ/64 від 03.10.05, осередок пожежі, яка виникла 24.09.05 на відкритому майданчику між житловим будинком № 42-а по вул. Ревуцького та новобудовою, знаходився в місці звалища горючого сміття біля дерев’яного паркану з боку території новобудови. Також у вищевказаному висновку зазначено, що причиною пожежі є занесення сторонньої особою джерела запалення (сірника, недопалку цигарки тощо) в звалище горючого сміття.

На момент виникнення пожежі на новобудові Приватним підприємством “Роса” проводились будівельно-монтажні роботи.

Відповідно до ст.5 Закону України “Про пожежну безпеку”, відповідач зобов’язаний був забезпечити належний рівень пожежної безпеки на будівництві протягом усього часу його ведення.

На підставі Постанови № 784 Головного державного інспектора з пожежного нагляду Дарницького РУ ГУ МНС України в м. Києві від 04.10.05 громадянин Бондарчук Володимир Володимирович, який є посадовою особою відповідача, був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 51,00 грн. за порушення 24.09.2005 правил пожежної безпеки на будівельному майданчику № 73, а саме: не очистив від сміття, горючих відходів територію будівельного майданчику, що межує з житловим будинком, та протипожежний розрив між новобудовою та житловим будинком; не забезпечив справне утримання та постійну готовність засобів пожежегасіння, не навчив працівників правилам застосування вказаних засобів.

Вищевказана постанова не була оскаржена у судовому порядку,  Бондарчук Володимир Володимирович сплатив штраф за порушення правил пожежної безпеки, що підтверджується копією квитанції установи банку від 21.10.2005.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду заподіяну іншою особою, має право на пред’явлення вимог в порядку регресу зворотної вимоги, до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

При розгляді позовів про відшкодування шкоди, слід мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи.

Як у випадках порушення зобов’язання за договором, так і за зобов’язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що висновок експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києва № 8/2-ПТ/64 від 03.10.2005 та Постанову № 784 Головного державного інспектора з пожежного нагляду Дарницького РУ ГУ МНС України в м. Києві від 04.10.2005, є доказом бездіяльності посадової особи відповідача Бондарчука В.В., яка виявилась у недотриманні правил пожежної безпеки та перебуває у безпосередньому причинному зв’язку із заподіянням шкоди.

Судовою колегією критично оцінюються посилання відповідача на те, що прибирання території будівельного майданчика відповідачем проводилось регулярно, що підтверджується записами у книзі виконання робіт, оскільки, вищезазначена  книга ведеться заінтересованою особою, тобто відповідачем, а також тим, що працівник відповідача Бондаренко В.В. у протоколі про адміністративне правопорушення КІП № 012104 від 04.10.2005, визнав факт порушення Правил пожежної безпеки.

Суд першої інстанції також мотивовано відхилив доводи відповідача, про те, що в накопиченні горючого сміття вина лежить на управлінні житлового господарства, адже дане твердження відповідача не має достатнього обґрунтування, оскільки цей факт відповідачем не був доведений, а в силу приписів статті 34 ГПК України факт такого діяння має бути підтверджений належними та допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч.2 ст. 22 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Зважаючи на вищезазначене місцевим судом правомірно стягнуто з відповідача збитки у розмірі 300 грн.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і відповідача, який повинен довести, що в діях його працівників відсутня вина у заподіянні майнової шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2007 по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Роса” залишити без задоволення, а рішення Господарського  суду  міста Києва від 17.05.2007 у справі № 13/519 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 13/519 повернути до Господарського суду   міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Пашкіна С.А.

26.06.07 (відправлено)