КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2007                                                                                           № 32/72

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Отрюха  Б.В.

суддів:                                          Верховця А.А.

Тищенко  А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Ротар І.В. - юрист

від відповідача -Роздольський І.О. - юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державний комітет України з державного матеріального резерву

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.04.2007

у справі № 32/72 (Хрипун О.О.)

за позовом                               Одеська залізниця

до                                                   Державний комітет України з державного матеріального резерву

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 522493,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.04.2007р. по справі

№ 32/72 позов  задоволено. На підставі рішення суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивача  522 495 , 68 грн. основного боргу, 1700,00 грн. витрат на сплату державного мита, 3300, 00 грн. витрат за проведення судово-бухгалтерської експертизи та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати та відмовити в позові, оскільки вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не досліджено в повному обсязі обставини справи.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що судом при винесенні рішення порушено норми п.3,6 Порядку відшкодування витрат підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого Постановою КМУ № 532 від 12.04.2002р. в частині невідповідності розрахунку вартості зберігання вищезазначеним нормам.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне:

29.04.2003р. між позивачем та відповідачем укладено договір № ОД/НР-03-670-НЮ на відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Відповідно до п.1 ст.7, п.1 ст.8 Закону України «Про державний матеріальний резерв» особа, яка здійснює відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, має право на відшкодування витрат, пов»язаних з відповідальним зберіганням.

Пунктом 5 ст. 11 вищезазначеного Закону встановлено, що відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5  Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов»язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву», затвердженого Постановою КМУ № 532 від 12.04.02р.( надалі – Порядок № 532 від 12.04.02р)  Державний комітет України з державного матеріального резерву зобов»язаний на підставі аналізу статей витрат відповідальних зберігачів щороку визначати середній розмір сум витрат із зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 кв.м. складського приміщення.

17.01.2003р. Державний комітет України з державного матеріального резерву та Державна адміністрація залізничного транспорту України «Укрзалізниця» узгодили Порядок відшкодування залізницям України витрат, пов»язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Пунктами 3 та 5 вищезазначеного Порядку передбачено, що сума витрат, яка підлягає відшкодуванню визначається у кошторисах на кожний рік з розбивкою по кварталах, складається з основних витрат та додаткових витрат і сплачується пропорційними частинами за узгодженням між залізницею та держкомрезервом.

Відповідно до п.3.1. договору 29.04.03р. № ОД/НР-03-670-НЮ,  відповідач зобов»язаний відшкодовувати позивачу витрати на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітентом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі.

На виконання п.2.8. договору укладеного між сторонами, позивач направив відповідачу кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на 2004р. та пояснювальну записку до нього. Відповідач кошторис витрат не узгодив, заперечень не надав та не визначив середній розмір  сум витрат із зберігання матеріальних цінностей, виходячи з розрахунку на 1 кв.м., складського приміщення, чим порушив п.2, 5 Порядку № 532 від 12.04.02р. та п.3.1, п.4.3. Договору № ОД/НР-03-670-НЮ від 29.04.03р.

Відповідно до п.4.1 укладеного між сторонами договору відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно щорічно погодженого Комітетом зведеного кошторису витрат позивача (зберігача за договором), який здійснює відповідальне зберігання цих цінностей мобілізаційного резерву.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що в разі погодження звіту і відповідно до акту взаєморозрахунків оплата фактичних витрат здійснюється не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Враховуючи, що відповідач не повернув позивачу звіти про фактичні витрати, суму боргу не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості  в розмірі 522 495 грн. 68 коп. витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Висновком № 11627 судово-бухгалтерської експертизи від 20.02.2007р. підтверджено, що відповідно до даних первинних документів, витрати позивача на утримання мобілізаційного резерву за ІІ-ІІІ квартали 2004 року склали 522 495, 68 грн., а саме: за ІІ квартал 2004року  252 281,53 грн., за ІІІ квартал 2004року 270 214, 15 грн.

Відповідно  до ст. 526 ЦК України та  ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається від зобов’язання не допускається ( ст. 525 ЦК України).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за ІІ-ІІІ квартал 2004 року в сумі 522 495, 68 грн. колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія не може прийняти до уваги заперечення відповідача, який вважає,  розрахунок вартості зберігання матеріальних цінностей  не відповідає Порядку відшкодування витрат підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву (№ 532 від 12.04.2002р.), з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2007р. сторонами по справі було складено та підписано акт звірки заборгованості за відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 522 493,63 грн.

Крім того, відповідно до висновку № 11627 судово-бухгалтерської експертизи сума заборгованості відповідача перед позивачем підтверджена та складає 522 493,63 грн.

Відповідач не надав суду обґрунтований розрахунок суми заборгованості перед позивачем, або докази погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв’язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 12.04.2007р. у справі № 32/72 залишити без змін.

Матеріали справи № 32/72  повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх  Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко  А.І.