ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/353

20.11.07

За позовом     Прокуратури Святошинського   району м. Києва в інтересах

держави в особі Київської міської  ради

До                        Комунального підприємства по будівництву і експлуатації

паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –

Сервіс” Святошинського району

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Головне управління земельних ресурсів Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

Про                         звільнення незаконно  займаної земельної ділянки

Суддя   Т.Ю.Трофименко

Представники:

Від прокуратури      не з`явився

Від позивача             не з`явився

Від відповідача        Філон В.І.  по довіреності № 58/83 від 05.04.2007 р.

Від третьої особи    не з`явився

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Прокуратури Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі  Київської міської Ради про зобов’язання Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –Сервіс” Святошинського району звільнити незаконно зайняту земельну ділянку площею 0, 14 га., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А, передавши її на баланс Київської міської Ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2007 р. порушено провадження у справі № 36/353. Розгляд справи призначено на 10.10.2007 р. об. 11-45 год.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –Сервіс” Святошинського району відсутні будь-які документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою площею 0, 14 га., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А, тому вищезгадану земельну ділянку під розміщення автостоянки відповідач займає самовільно.

Позивач в судове засідання повторно не з»явився, 10.10.2007 р. через канцелярію суду від Київської міської Ради поступили письмові пояснення на позовну заяву, в  поданих поясненнях позивач зазначив, що на сьогоднішній день Київська міська рада не приймала рішення про надання у постійне користування або в оренду земельну ділянку площею 0, 14 га. за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А у Святошинському районі під розміщення автостоянки. Договір оренди земельної ділянки не укладався, державний акт на право власності та на право постійного користування не видавався. Тому вважає, що відповідач самовільно, без правовстановлюючих документів займає  спірну земельну ділянку. Крім того позивач просить суд слухати справу без участі представника Київської міської Ради.

Відповідач в наданому письмовому відзиві на позов проти позову заперечує, зазначаючи, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 531 від 31.03.2003 р. «Про деякі питання оформлення Комунальним підприємством по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –Сервіс” Святошинського району права користування земельними ділянками для будівництва і експлуатації автостоянок, підземних паркінгів з автостоянкою у Святошинському районі»передано земельну ділянку по вул. Семиренка, 18-А у м. Києві з покладанням обов’язку вирішення питання оформлення в установленому порядку права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2007 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Розгляд справи було відкладено на 14.11.2007 р. о 11 год. 50 хв.

Представник Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно в судове засідання не з»явився, 14.11.2007 р. через канцелярію суду від Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) поступили письмові пояснення на позовну заяву, в яких позов третя особа підтримує повністю, зазначаючи, що в Головному управлінні не зареєстровано державних актів на право власності або право користування земельною ділянкою, та договорів оренди земельної ділянки відповідачу. У відповідача відсутні будь-які документи, що посвідчують право власності або право користування оспорюванню земельною ділянкою. Крім того третя особа просить суд слухати справу без участі представника Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, Господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 121 Конституції України прокуратура покликана захищати інтереси держави та реалізовувати ці повноваження.

Захищаючи інтереси держави Прокуратура Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі  Київської міської Ради звернулась до суду з позовом про зобов’язання Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –Сервіс” Святошинського району звільнити незаконно зайняту земельну ділянку площею 0, 14 га., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А, передавши її на баланс Київської міської Ради.

Відповідно до статті 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель в місті Києві  здійснюється Київською міською радою.

Нормами статті 212  Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або користувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України та відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об"єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 40 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 9 Земельного кодексу України, визначені повноваження Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об"'єкти, визначені відповідно  до закону як об"єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону  України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права  суб"єкта  комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України  підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до зазначених норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного кодексу України.

В свою чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки та користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів 18.11.2002 р. встановлено та погоджено зовнішні межі земельної ділянки в натурі відповідачу та виготовлено в план встановлення меж та схему планової основи.

29.01.2003 р. відповідач отримав довідку № Ю-14872/2003 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Крім того, 25.07.2003 р. відповідачем отримано позитивний висновок № 4209 головного управління охорони культурної спадщини та реставраційно-відновлювальних робіт.

Тобто, виходячи із зазначеного, належить визнати, що відповідач, використав надане йому право ініціювати одержання земельної ділянки  у користування, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний державний орган, в даному випадку - Київська міська рада, яка є у даній справі позивачем і в особі якої в інтересах держави подав позов прокурор.

Рішенням Святошинської районної у м.Києві ради  № 89 від 10.12.2002р. правонаступником в результаті реорганізації Дочірнього підприємства «Київавто-Сервіс» Ленінградського району Київського міського об»єднання автомобілісті «Київ авто»до комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс»Святошинського р-ну стало Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс».

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 531 від 31.03.2003р.було надано дозвіл Комунальному підприємству по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс»Свя»тошинського району на оформлення права користування земельними ділянками для будівництва і експлуатації автостоянок.

Відповідач зайняв спірну земельну ділянку на підставі зазначених рішень Святошинської районної ради м. Києва  та Київської міської Ради, які на даний час не скасовані.

Суб’єктивна сторона земельного правопорушення характеризується обов’язковою наявністю вини у формі прямого наміру (навмисне захоплення земельної ділянки).Об’єктивною стороною земельного правопорушення є протиправність поведінки, порушення вимог земельного законодавства.

Посилання прокурора на ту обставину, що відповідач використовує земельну ділянку під розміщення автостоянки за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А, не може  братись судом до уваги, оскільки вищезгадану земельну ділянку відповідач займає правомірно.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора є такими, що задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що відповідач самовільно не займав спірну земельну ділянку .

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Пунктом 6 розділу  Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України зі змінами, внесеними  Законом України від 06.10.2004р. було передбачено термін переоформлення  права  власності або права оренди на земельні ділянки до 01.01.2008 р.

Рішенням Конституційного суду України від 25 вересня  2005 р. по справі  № 1-17/2005 визнано  такими , що не відповідають Конституції  України (є неконституційними) положення п. 6 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України та пункту 6  Постанови Верховної Ради  України «Про земельну реформу»від 18 грудня 1990 р. № 563-ХІІ.

При зверненні до суду із позовом саме на прокурора та позивача покладено обов’язок довести суду належними засобами доказування факт, що саме відповідач самовільно використовує земельну ділянку під розміщення автостоянки за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А у Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України  підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, вимоги Прокуратури Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі  Київської міської Ради про зобов’язання Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту “Автопарк –Сервіс” Святошинського району звільнити незаконно зайняту земельну ділянку площею 0, 14 га., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Семиренка, 18-А, передавши її на баланс Київської міської Ради є безпідставними та незаконними, які не ґрунтуються на чинному законодавстві України, отже в задоволенні позову  належить відмовити.

Враховуючи викладене  та керуючись  ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його прийняття.

Суддя                                                                                          Т.Ю. Трофименко