СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 січня 2007 року

Справа № 20-3/253-9/200

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Місютіної Т. В., довіреність № 53 від 08.01.07; Мельнікової Т.В., довіреність № 52 від 08.01.07; Зленської Н. В. - голова;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Такома" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Рибіна С.А.) від 01.12.2006 у справі №20-3/253-9/200

за позовом           приватного підприємства "Такома" (вул. А. Кесаєва, 5, корп. 12, кв. 5, м.Севастополь, 99038)

до           Об'єднання власників багатоквартирного жилого будинку "Якорь" (вул. Гер. Бреста, 46, м.Севастополь, 99058)

про відшкодування 16646,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 01.12.2006 у справі № 20-3/253-9/200 відмовлено у задоволенні позову приватного підприємства "Такома" до Об'єднання власників багатоквартирного жилого будинку "Якорь" про відшкодування 16 646,00 грн.

Не погодившись з постановленим судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

У судове засідання 15.01.2007 представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представників відповідача судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У липні 2006 року приватне підприємство "Такома" звернулось до господарського суду з позовом до Об'єднання власників багатоквартирного жилого будинку "Якорь", просило стягнути 11646,00 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на статті 1166, 1167 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв’язку з противоправними діями відповідача, які виразились в утриманні документів на проведення земляних робіт, позивачем не виконані зобов’язання за договором № 28 від 14.03.2006.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним з огляду на відсутність його вини у заподіянні позивачу шкоди. Крім того, відповідач посилається на ухвалу Гагарінського районного суду міста Севастополя від 14.11.2005, згідно з якою заборонено здійснення будь-яких робіт щодо каналізаційної мережі.

Оскаржуване рішення мотивоване відсутністю підстав для задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2006 між громадянином Граба Олександром Васильовичем (замовник) та приватним  підприємством "Такома" (підрядник) укладено договір № 28 на виконання робіт щодо зовнішніх мереж водопроводу та каналізації СТ „Омега”, відповідно до пункту 3.2 якого підрядник виконує роботи у строки, відповідно до ордеру Управління комунального господарства Севастопольської міської державної адміністрації на виконання земляних робіт з 15.03.2006 по  20.03.2006.

Згідно з пунктом 3.2 зазначеного договору договірна ціна складає 13519,00 грн.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадку невиконання умов договору не з вини підрядника замовник компенсує понесені ним збитки.

Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на те, що 16.03.2006  громадянка Зленська Н.В., голова правління Об'єднання власників багатоквартирного жилого будинку "Якорь" витребувала у бригадира приватного  підприємства "Такома" документи на проведення земляних робіт та повернула їх лише 20.03.2006, у зв’язку з чим громадянином Граба Олександром Васильовичем (замовником) та приватним підприємством "Такома" (підрядником) було складено акт про те, що позивачем не виконані зобов’язання за договором № 28 від 14.03.2006 та йому була заподіяна шкода у розмірі 11646,00 грн.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як свідчать матеріали справи, 17.03.2006 Державне комунальне підприємство надіслало директору приватного  підприємства "Такома" припис за № 12/2-1290, яким приписано зупинити земляні роботи з будівництва каналізаційної мережі по вул. Г. Бреста відповідно до ухвали Гагарінського районного суду міста Севастополя від 14.11.2005 до вирішення питання про балансову належність мережі каналізації від житлових будинків по вул. Г. Бреста,44 у місті Севастополі.

Позивачем не визначено, яким саме особистим немайновим правам чи якому конкретному майну позивача заподіяна шкода, не надано суду доказів, які б свідчили, що саме відповідачем заподіяна шкода.

Відповідно до пункту 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності  її  вини,  крім  випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру  внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,   заподіяних фізичній чи юридичній  особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності  (в тому  числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у  зв'язку  з  незаконним  перебуванням  під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній  особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали  у  зв'язку з приниженням її   ділової  репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу   марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій,  спрямованих  на зниження  престижу  чи  підрив  довіри до її діяльності.

Оскільки позивачем не надані суду докази спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, висновок суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди приватному підприємству "Такома" відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Крім того, доводи апеляційної скарги про вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог та неправильне застосування статті 83 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути прийняті до уваги як такі, що є безпідставними.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу приватного підприємства "Такома" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 01.12.2006 у справі № 20-3/253-9/200 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                В.І. Гонтар

О.А. Щепанська