КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2007                                                                                           № 24/885

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача -  не з’явились;

від відповідача - не з’явились;

від третьої особи – Сизий О.М. (дов. бн від 16.12.2006 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства   "Вторес", м. Київ

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.12.2006

у справі № 24/885 (Смілянець В.В.)

за позовом                               Дочірнього підприємства "Київський центр "Досвід", м. Київ

до                                                   Приватного малого підприємства "Пульс", м. Київ

третя особа відповідача           Відкрите акціонерне товариство "Вторес", м. Київ

про                                                  зобов"язання вчинити дії

Суть рішення і скарги:

Рішенням господарського суду м. Києва від26 грудня 2006 року, яке прийняте у справі № 24885 (суддя – В.В. Смілянець) позов дочірнього підприємства “Київський центр “Досвід” (надалі – Позивач, Центр) до приватного малого підприємства “Пульс” (надалі – Відповідач, Підприємство) з участю відкритого акціонерного товариства “Вторес” (надалі – Третя особа, Товариство) про зобов’язання вчинити дії  був задоволений повністю (л.с. 54-57).

Відкрите акціонерне товариство “Вторес”, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким відмовити в позові повністю (л.с. 77-79).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази неодноразового повідомлення Позивача та Відповідача про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Товариства, що підтверджується ухвалами від 09.02.2007 року, від 12.02.2007 року, від 26.02.2007 року та реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції (л.с. 75, 89-90, 100-101, 109-110), а причини неявки уповноважених представників Центру та Підприємства суду невідомі, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Третьої особи без участі представників Позивача та Відповідача.

Заслухавши усні пояснення представника Третьої особи в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство “Київський центр “Досвід” звернулось до господарського суду м. Києва із позовом № 2411-ІХ-06 від 24.11.2006 року, в якому просило  зобов’язати приватне мале підприємство “Пульс” виконати взяті  на себе зобов’язання згідно договору на виконання  робіт від 26.07.2006 року, укладеного з Позивачем, та продовжити будівництво і забезпечити передачу у визначені договором строки  комплексу автосервісної майстерні та автомийки по вул. Дехтярівській, 56 в м. Києві (л.с. 4-5). Позивач обґрунтовував свої вимоги необґрунтованим невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань щодо будівництва автосервісного комплексу на належній Позивачу на праві власності земельній ділянці, оскільки  завдання Третьою особою перешкод Підприємству в користуванні відповідною земельною ділянкою для здійснення будівельних робіт відповідно до укладеного із Центром договору на виконання робіт не є поважною причиною невиконання відповідних зобов’язань, оскільки усунення відповідних перешкод є обов’язком Відповідача. Центр вважає, що  Підприємство має бути зобов’язано виконати взяті на себе зобов’язання згідно договору на виконання робіт від 26.07.2006 року, укладеного з Позивачем (надалі – Договір), та продовжити будівництво і забезпечити передачу у визначені Договором строки  комплексу автосервісної майстерні та автомийки по вул. Дехтярівській, 56 в м. Києві згідно ст.ст. 16, 526 Цивільного кодексу України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (л.с. 4-5).

Рішенням господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року позов дочірнього підприємства “Київський центр “Досвід” до приватного малого підприємства “Пульс” з участю третьої особи - відкритого акціонерного товариства “Вторес”, про зобов’язання вчинити дії  був задоволений повністю

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що на спірній земельній ділянці Позивача  розташований  без достатніх  правових підстав павільйон Третьої особи, який заважає Підприємству здійсненню будівництва та робот на виконання умов та зобов’язань за Договором, тоді як Товариство надало  докази на підтвердження права власності  на об’єкт нерухомості, що розташований на земельній  ділянці за іншою адресою, ніж право власності на який має Центр. Також, місцевий суд зазначає, що за умовами Договору обов’язок усунення перешкод для здійснення будівництва та проведення відповідних робот покладений на Відповідача,  а передаючи останньому майданчик для будівництва на земельній ділянці, що належить на праві власності Позивачу, останній виконав у зв’язку з цим свої зобов’язання за Договором та мав право вимагати виконання умов останнього від Підприємства. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 16, 316, 317, 526   Цивільного кодексу України, ст. 153 Земельного кодексу України, ст. 41  Конституції України та ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) (л.с. 54-57).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Третьої особи у відкритому судовому засіданні апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року, яке прийнято у даній справі, є законним і обґрунтованим, у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  Товариства без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Третя особа в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довела ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, скаржник посилається на те, що місцевим судом неправомірно встановлений факт передачі Відповідачу  будівельного майданчику згідно Договору, який  (факт) ні Відповідачем, ні Третьою особою не визнавався,  а також судом не враховано знаходження на такому будівельному майданчику павільйону, що належить Товариству на праві власності, яке у останнього виникло раніше, ніж у Позивача право власності на відповідну земельну ділянку. Вказані посилання викладені без врахування обставин справи, наявних в ній доказів та  викладені із невірним  застосуванням норм цивільного законодавства, у зв’язку з чим апеляційна інстанція вважає доводи скаржника неналежними з наступних підстав.

Так, предметом позову у даній справі є не право власності та строки його  виникнення у Позивача та Третьої особи, відповідно, на земельну ділянку та розташований на ньому, згідно посилання скаржника, павільйон, а зобов’язання Підприємства виконати роботи за Договором щодо будівництва та передачі  Центру комплексу автосервісної майстерні та автомийки по вул. Дехтярівській, 56 в м. Києві, при цьому, обумовлені певні строки передачі Відповідачем  виконаних  та передбачених Договором робот, згідно  п. 3.4 якого закінчення робот передбачено у січні 2007 року.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України  (надалі – ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, п. 1 ст. 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Отже, оскільки Підприємством не заперечується передача йому Центром для виконання вказаних робот за Договором будівельного майданчику, розташованого на визначеній земельній ділянці, згідно умов Договору не встановлено інших перешкод для початку та виконання Підприємством відповідних робот. Між тим, докази  (початку) виконання підрядником (Підприємством) будь-яких зобов’язань, передбачених п. 2.1  Договору, у матеріалах справи відсутні, а листи Відповідача № 2807 від 28.07.2006 року та № 0708 від 07.08.2006 року (л.с. 30, 32) навпаки свідчать про невиконання станом на визначені дати  відповідних зобов’язань. При цьому, також слід звернути увагу на те, що умовами п. 2.1.3. Договору встановлено, що “в случае возникновения препятствий, которые мешают производству строительных работ, подрядчик обязан самостоятельно устранить эти препятствия и информировать об этом Заказчика”, у зв’язку  з чим  слід зробити висновок про те, що наявність перешкод для здійснення будівельних робот Підприємством на переданому йому зазначеному вище будівельному майданчику не є підставою для невиконання Відповідачем  прийнятих на себе зобов’язань за Договором, усунення ж таких перешкод є обов’язком підрядника - Підприємства.

Щодо посилання скаржника на виникнення у нього права власності на павільйон на  розташованому належному Центру будівельному майданчику  раніше, ніж у  Позивача виникло право власності на відповідну земельну ділянку, апеляційна інстанція звертає увагу на наступне. Як вже було  зазначено вище, предметом позову у даній справі не є оспорювання виникнення (строків виникнення) права власності на земельну ділянку та розташований павільйон – це по-перше. По-друге, право власності Позивача на відповідну земельну ділянку за адресою: по вул. Дегтярівській, 56 в м. Києві підтверджується рішенням № 10731 від 03.02.2000 року про надання і вилучення земельних ділянок, згідно п. 23 якого з користування Товариства вилучено земельну ділянку по вул. Дегтярівській, 56 в м. Києві, договором купівлі-продажу від 12.11.2002 року, рішенням № 3737 від 20.06.2002 року “Про продаж приватному підприємству  “Київський центр “Досвід” земельної ділянки ...”, державним актом на право власності на землю № 127244 від 10.03.2005 року (л.с. 18-29), у тому числі наданим скаржником витягом з бази даних Державного земельного кадастру від 12.05.2006 року (л.с. 113 – на звороті), тоді як скаржник посилається на своє право власності  на павільйон згідно відповідного свідоцтва від 03.09.2002 року (л.с. 37), що розташований за іншою адресою: вул. Дегтярівська, 58, літ “Б” в м. Києві.  Крім цього, слід зазначити, що посилання скаржника, як на підставу оскарження рішення у даній справі, на виникнення у нього права власності на павільйон раніше, ніж Позивач набув права власності на відповідну земельну ділянку, не є належним, оскільки також не стосується предмету позову у даній справі, та має розглядатись та встановлюватись у межах провадження в іншій справі по відповідному спору та на підставі оцінки, зокрема, в порядку ст. 43 ГПК України, визначених вище правовстановлюючих документів щодо права власності на земельну ділянку  та павільйон.

Вищевикладений аналіз обставин справи, норм цивільного законодавства, наявних у справі доказів  та  викладених Третьою особою тверджень в апеляційній скарзі, дає підстави суду апеляційної інстанції зробити висновок про правомірність  та обґрунтованість відповідного висновку суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про задоволення позовних вимог Центру  про зобов’язання Підприємства виконати умови Договору належним чином.

Таким чином, Третьою особою не доведена неправомірність задоволення місцевим судом позовних вимог  Центру про зобов’язання  Підприємства виконати свої зобов’язання  за Договором та прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 526, 875 Цивільного кодексу України та ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 91, 94, 99, 101 – 105  Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, ---

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року усправі № 24885 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Вторес” без задоволення.

2.          Справу №  24885 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

02.04.07 (відправлено)