донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.04.2007 р.                                                                            справа №43/373

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:
при секретарі:

Мородецької Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Будовський О.А. - за довір. №09/5112 від 18.10.05р.,

від відповідача:
Оробейко В.О. - наказ №1 від 20.09.00р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального  підприємства "Донецькміськводоканал" м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
02.02.2007 року

по справі
№43/373

за позовом
Комунального  підприємства "Донецькміськводоканал" м. Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькморепродукти плюс" м.Донецьк

про
стягнення заборгованості у сумі 6 403 грн. 96коп

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2007 року  відмовлено у задоволенні позову Комунальному підприємству „Донецькміськводоканал” м. Донецьк (далі по тексту –Підприємство) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецькморепродукти плюс” м. Донецьк (далі по тексту –Товариство) про стягнення заборгованості по сплаті за перевищення гранично-припустимої концентрації стічних вод в міську каналізацію в сумі 6403грн.96коп., за недоведеністю.

В обґрунтування рішення господарський суд посилався на те, що позивачем не доведено, що забруднення стічних вод відбулося за виною саме відповідача, а тому не доведено й його обов’язку на сплату грошових коштів за перевищення гранично-припустимої концентрації стічних вод.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції і як в судовому засіданні, так і в апеляційній скарзі просить його скасувати. Також заявник вважає, що рішення суду суперечить нормам як матеріального так і процесуального права, а тому його висновки не засновані на наявних у справі доказах. При цьому на думку скаржника, господарський суд, при розгляді справи по суті, не застосував норми  пунктів 1.10, 2.5 Правил приймання стічних вод підприємств в систему каналізації м. Донецька, затверджених рішенням Донецької міської ради від 21.09.05р (далі по тексту –Правила).

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує і вважає рішення місцевого суду законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2001р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №975 (далі по тексту – договір водопостачання) на водопостачання та приймання господарсько-побутових стоків (а.с.11-12).

Строк дії договору встановлений до 31.12.2005р.

За умовами вказаного договору позивач зобов’язався відпускати відповідачеві питну воду та приймати від нього господарсько-побутові стоки, що надходять в каналізаційні мережі. Об’єктом водопостачання є: м.Донецьк-112, вул. Адигейська, 14.

Крім того, між сторонами 01.02.2006р. був укладений договір №1/14, за умовами якого відповідач доручив, а позивач зобов’язався проводити хімічні аналізи стічних вод, що скидаються відповідачем (а.с.13).

Умовами договору встановлено, що лабораторний контроль має здійснюватися один раз в місяць із контрольного колодязя №1.

Пунктом 5 розділу „Ціни та порядок розрахунку” договору водопостачання встановлено, що за підвищеним тарифом сплачується кількість стічних вод, що скидається споживачем з перевищенням гранично-припустимої концентрації.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з’ясував всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог. Тому, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду, що викладені в оскарженому рішенні.

Крім того, апеляційний суд під час розгляду справи не встановив порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм як процесуального так і матеріального права, тому заперечення позивача в цій частині також є безпідставними.

Як вбачається з актів відбору проб №68 від 10.11.2005р. (а.с.20), №11 від 02.10.2005р. (а.с.26), №13 від 04.01.2006р. (а.с.31), №131 від 20.03.2006р. (а.с.36), №19 від 04.04.2006р. (а.с.41), №185 від 26.06.2006р. (а.с.53), на які посилається позивач, як на підставу стягнення заборгованості, то вони були підписані представником відповідача - головним інженером Кравченко Анатолієм Павловичем.

Однак, з витребуваних апеляційним судом додаткових документів слідує, що Наказом №37-к від 16.12.2004р. Кравченко Анатолій Павлович, головний інженер, за власним бажанням, був звільнений відповідно до ст.38 КЗпП України. Тобто, після звільнення - 16.12.2004р., не мав права на підписання будь-яких документів, як представник Товариства.

Крім того, акти відбору проб №22 від 05.06.2006р. та №77 від 12.09.2006р. підписані неуповноваженими особами, оскільки матеріали справи не містять довіреностей  на право підписання цих актів.

Втім, згідно ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво визначається як правовідношення, у якому одна сторона (представник) зобов’язана за повноваженням вчинити правочин від імені іншої сторони, яку вона представляє. Щоб дії представника створили юридичні права та обов’язки для того, кого представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження. Повноваження дає представнику можливість діяти від імені особи, котру він представляє.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що ні Кравченко Анатолій Павлович, ні інші представники, що підписали акти від відповідача, не могли бути повноважними представниками на підписання актів від імені Товариства, оскільки не мали належних для цього документів.

Також, судова колегія дослідивши акти відбору проб, наявних в матеріалах справи, встановила що вони не відповідають п.5.4.11 Правил, оскільки в них не відображені: повна назва підприємства; номер пляшки, в яку відібрана проба; місце відбору проб (назва випуску або номер колодязя), тобто акти складені з порушенням чинного законодавства.

Крім того, позивачем не надано як суду першої інстанції, так і апеляційній інстанції доказів, відповідно до  п.5.5 вищезазначених Правил, де вказано, що при відмові Підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника Водоканалу на територію Підприємства (більш ніж на 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб з боку представників Підприємства Водоканалу, у встановленому порядку, виставляє Підприємству рахунок за наднормативне скидання забруднень із коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, у якому було зроблено дане порушення.

Також, з наданих позивачем актів відбору проб не вбачається, що вони  відбиралися  саме  у  каналізаційному колодязі №1, відбір в якому передбачений договором №1/14 від 01.02.06р.

Відповідно до норм ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Що стосується інших заперечень позивача, то на думку судової колегії, вони також є недоведеними, оскільки не спростовують правомірні висновки господарського суду, які викладені в оскарженому рішенні.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційна інстанція дійшла висновку, що при винесенні оскарженого рішення, місцевий суд дослідив всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми чинного законодавства та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог. Тому рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2007р.  є законним, обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2007 року по справі №43/373 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства "Донецькміськводоканал" м. Донецьк без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у  справу

1. ДАГС

1. господарському суду