ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 р.
№ 12/300

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Ходаківська І.П.

суддів :
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
ДП Донецька залізниця в особі Дебальцевської дирекції залізничних перевезень

у справі
господарського суду Донецької області

на рішення
господарського суду Донецької області від 19.10.2006 року

за позовом
ДП Донецька залізниця в особі Дебальцевської дирекції залізничних перевезень

до
ВАТ “Центральна збагачувальна фабрика Калінінська”

про
стягнення  штрафу

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Донецька залізниця" в особі Дебальцевської дирекції залізничних перевезень звернулось  до Господарського суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного  товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м. Горлівка про стягнення штрафу у сумі 4594,60 грн. за невиконання плану перевезень  за січень 2006 року, зазначивши, що  відповідач не пред'явив до перевезення вантажі у першій декаді січня 2006 року, що підтверджується обліковою карткою виконання плану перевезень № 1514 за січень 2006 року, підписаною сторонами з застереженнями щодо підсумку нарахування штрафу в цілому за місяць.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.10.2006 ( суддя Склярук О.І.)в  задоволенні позовних вимог відмовлено повністю на підставі статей 105, 106, 107 Статуту залізниць України та Правил планування перевезення вантажів, з огляду на те, що згідно облікової картки відповідач план перевезення і в тоннах і в вагонах за місяць в цілому виконав, а тому повинен бути звільнений від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у першій декаді на підставі пп. "г" та "д"  статті 107 Статуту залізниць України.

В апеляційному порядку  справи не розглядалась.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, державне підприємство "Донецька залізниця" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на рішення Господарського суду Донецької області, просить рішення скасувати  і винести нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь залізниці штраф в сумі 4594,60 грн. та судові витрати.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, заявник зазначив про неправильне застосування  судом першої інстанції  норм матеріального права,  оскільки  пункт 17 Статуту залізниць України встановив для забезпечення виконання договірних зобов'язань місячне  планування перевезень, а порядок розроблення, термін подання заявок, затверджених планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів. Пункт 106 Статуту залізниць України встановлює розмір штрафу за невиконання плану перевезень, а Правила планування перевезень вантажу встановлюють і конкретизують порядок обліку виконання плану –облік виконання плану і нарахування штрафу  провадиться подекадно, а після закінчення місяця виводиться кінцевий результат. Судом першої інстанції при винесенні рішення по справі не враховано  нарахування штрафу подекадно.

Відповідач  направив відзив на касаційну скаргу , в якій вважає рішення суду першої інстанції правильним і просить залишити його в силі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом спору є відповідальність  вантажовідправника та залізниці за  невиконання плану перевезень вантажів.

Стаття 10 Закону України  "Про залізничний транспорт" встановлює, що розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Частини 3 та 4 статті  307 Господарського Кодексу України передбачають право вантажовідправника та перевізника у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів укладення довгострокового договору, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник –подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Порядок укладання довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановила, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими  актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Пункт 105 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р.№ 457 з наступними змінами, встановив, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Пункт 106 Статуту залізниць України встановлює розміри штрафу за незабезпечення залізницею подачі вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень та за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а також  за незабезпечення завантаження маршруту, за надолуження невиконання плану попереднього місяця.

Пункт 5 Статуту залізниць України встановлює, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту є обов"язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за № 1030/7318 затверджені Правила планування перевезень вантажів, які визначили порядок планування перевезень вантажів залізницями в усіх видах сполучень, а також обліку виконання планів.Перевезення вантажів залізницями здійснюється на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред"явленням, за окремими замовленнями відправників ( вантажовласників або за їх дорученням –експедиторських організацій).

На підставі  узгодженого залізницею місячного плану перевезень відправник за два дні до початку декади подає начальнику станції декадну заявку з розподілом подачі вагонів на кожний день.

Розділ 6 Правил планування встановлює порядок обліку  виконання плану, який здійснюється в обліковій картці за кожним планом, а також за пред"явленням, та за замовленням про надолуження недовантаження за попередній місяць. На підставі цього обліку визначаються розміри матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану. Результати виконання плану перевезення вантажів визначаються за декаду.

Згідно пункту 6.10 Правил планування перевезення вантажів штраф за невиконання місячних планів і додаткових замовлень на перевезення вантажів нараховується на залізницю і відправника по закінченні кожної декади, сальдова сума штрафу визначається по закінченню місяця. Таким чином, даною правовою нормою визначено, що штраф за невиконання місячних   планів нараховується як на залізницю, так і на відправника по закінченню кожної декади, а по закінченню місяця визначається сальдова сума штрафу. Проте, господарський суд, вирішуючи даний спір, не врахував приписів даної правової норми, якою визначено механізм розрахунку штрафу за невиконання місячних планів і додаткових замовлень на перевезення вантажів.

Як встановлено рішенням суду першої інстанції  15.03.2003 між позивачем та відповідачем було підписано договір про організацію перевезень вантажів і проведенняч розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Розділом 2 договору передбачено, що вантажовласник зобов"язаний пред"являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів, таким чином, умовами договору визначено місячне планування.

Відповідач замовив у залізниці на січень 2006 року відвантаження 15933 тон    по станції Байрак Донецької залізниці у 243 вагонах.Вказаний план було затверджено за № 1514.

На потязі місяця облікова картка № 1514 залізницею заповнювалась щодобово згідно п.6.5.1 Правил планування перевезення вантажівПісля закінчення декади згідно п.6.5 Правил підраховувались результати виконання плану за декаду.

Згідно з наданою позивачем облікової картки № 1514 відповідач запланував на першу декаду січня 2006 р. перевезти 6935 тон у 104 вагонах. Фактично у першій декаді відповідач перевіз 2382 тони у 35 вагонах Невиконання плану по першій декаді складає 2553 тон, у вагонах –69. Облікова картка за першу декаду відповідачем підписана.

На другу декаду відповідачем заплановано до перевезення 6935 тон у 108 вагонах. Фактично було відвантажено 14502 тони у 215 вагонах.

На третю декаду відповідачем заплановано до перевезення 2063 тони у 31 вагоні, фактично перевезено 6616 тон у 98 вагонах.

Таким чином, план перевезення у тонах за місяць з врахуванням перевиконання плану у другій та третій декадах відповідачем виконано, і на цій підставі суд першої інстанції дійшов висновку про те,що відповідач повинен бути звільнений від сплати штрафу за невиконання плану у першій декаді на підставі п."г" та "д"  пункту 107 Статуту залізниць України. Однак,такий висновок не  відповідає  умовам звільнення вантажовідправника від відповідальності за невиконання плану перевезень вантажів, встановлених у пункті 107 Статуту залізниць України.

В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції правильно зазначено, що нарахування штрафу на відправника залізницею здійснюється по закінченню декади, а по закінченню місяця визначається сальдова сума штрафу за місяць, при  цьому згідно абзацу другого пункту 6.10 Правил планування у разі перевиконання плану в першій декаді і невиконанні його в другій декаді відповідальність за невиконання плану другої декади зменшується на величину перевиконання плану у першій декаді, таким же чином враховується перевиконання плану в першій та другій декадах при невиконанні його в третій декаді.

Звільнення вантажовідправника  від відповідальності за невиконання плану перевезень у першій декаді у разі надолуження недовантаження у другій або третій декадах Статутом залізниць та Правилами планування не передбачено.

Підпункт "г" пункту 107 Статуту залізниць України  звільняє вантажовідправника від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується у тоннах і вагонах, при цьому не зазначено, чи повинна застосовуватись ця норма до підрахунку невиконання плану перевезень за декаду, чи в цілому за місяць. Однак, оскільки штраф за невиконання місячних планів нараховується по закінченню кожної декади, то і норма підпункту "г" пункту 107 Статуту залізниць повинна застосовуватись до підрахунку  виконання плану перевезень за декаду.

Посилання суду першої інстанції на підпункт "д" пункту 107 Статуту залізниць як на підставу для звільнення відповідача від сплати штрафу за невиконання плану перевезень за першу декаду січня 2006 року за умови виконання плану в цілому за місяць застосовано судом невірно, оскільки на підставі цього пункту вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі недолуження недовантаження, допущеного протягом декади, а не місяця.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, визначено факт невиконання плану перевезень у першій декаді січня 2006 року, однак неправильно застосовано підпункти "г" та "д" пункту 107 Статуту залізниць України  та пункт 6.10 Правил  планування перевезення вантажів до спірних правовідносин, що є підставою для скасування рішення та прийняття нового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108,111-5, 111-7,  п.2 ч.1 ст.111-9, 111-10 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Донецька залізниця" задовольнити повністю.

2.    Рішення  Господарського суду Донецької області від 19.10.2006 у справі № 12/300 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м. Горлівка на користь Державного підприємства "Донецька залізниця" в особі Дебальцевської дирекції залізничних перевезень 4594, 60 грн. штрафу за невиконання плану перевезень, 102 грн. державного мита з позовної заяви, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 51 грн. державного мита з касаційної скарги.

4. Доручити Господарському суду  Донецької області видати наказ на виконання постанови.

Головуючий суддя                                    І.П.Ходаківська

Судді                                                           Т.Б.Данилова

Г.В.Савенко