КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2007                                                                                           № 18/176

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

Від позивача – Лук’яненко Є. В. – по довіреності, Карповська Л. В. – по довіреності.

Від відповідача – Кісельова Л. В. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.04.2007 р.

у справі № 18/176 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів

до                                                   Акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про                                                  стягнення 212 444,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 143 103,45 грн., інфляційної різниці у сумі 20 750,00 грн., пені у розмірі 41 710,73 грн. та 3% річних у сумі 6 880,73 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.2007 р. у справі              № 18/176 в позові ДП “Поліграфічний комбінат “Україна” по виготовленню цінних паперів до АТ “Українська пожежно-страхова компанія” про стягнення 212 444,91 грн. було повністю відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким припинити провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору, оскільки вважає, що воно було прийняте по неповно з’ясованим обставинам з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що предметом розгляду в суді першої інстанції був договір страхування                        № 0004130/246 від 04.11.2004 р., відповідно до якого термін сплати страхового платежу – 06.11.2004 р. Оскільки страховий платіж сплачений скаржником 11.11.2004 р., то договір страхування № 0004130/246 від 04.11.2004 р., на думку скаржника, припинив свою дію, у зв’язку з чим й відсутній предмет спору у справі № 18/176.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, вважає їх безпідставними, оскільки предметом розгляду в суду першої інстанції був як договір № 0004130/246 від 04.11.2004 р. так і договір          № 0004130 від 04.11.2004 р. Відповідач також зазначив, що дані договори є одним цілим, які неможливо розглядати окремо та просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 18/176, розгляд справи був призначений на 02.08.2007 р.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2004 р. між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту (автокаско)                     № 0004130/246 відповідно до умов якого сторонами було застраховано автомобіль “Lexus GS 300”.

У пункті 7.2.5 згаданого вище договору сторони погодили, що страхувальник   зобов’язаний повідомити страховика про настання страхового випадку протягом 24 годин з моменту, як стало відомо про настання страхового випадку в залежності від розміру завданих збитків.

Листом від 22.04.2005 р. № 54000-40/884 позивач повідомив відповідача про те, що 30.03.2005 р. о 07 год. 30 хв. з автомобілем “Lexus GS 300” сталася дорожньо-транспортна пригода.

Листом від 12.10.2005 р. № 54000-40/2200 позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку згідно договору № 0004130/246 від         04.11.2004 р.

Відповідач листом від 10.11.2005 р. повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач обґрунтував тим, що позивач в порушення умов договору № 0004130/246 від 04.11.2004 р. та Правил страхування несвоєчасно було повідомив відповідача про страховий випадок. Про дорожньо-транспортну пригоду позивач дізнався протягом дня 30.03.2005 р., а відповідача повідомив в супереч вимог 7.2.5 договору тільки 24.04.2005 р.

Згідно вимог пп. 5.2.6, пп. 6.1.4 договору та п. 10.1.4 Правил добровільного страхування засобів наземного транспорту (крім залізничного транспорту), затверджених рішенням Правління AT “Українська пожежно-страхова компанія” від 09.01.2004 р., на підставі яких було укладено зазначений договір, страхувальник (позивач) зобов’язаний повідомити страховика про настання страхового випадку протягом 24 годин з моменту, коли страхувальнику стало відомо про подію, яка згідно з переліком застрахованих ризиків, має ознаки страхового випадку, повідомити про це страховика – відповідача (телефоном, по факсу, телеграфу, електронною поштою, тощо) особисто або через довірену особу. Протягом 2-х робочих днів з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди страхувальник (позивач), або його представник зобов’язаний надати відповідачу письмову заяву із зазначенням обставин пригоди, характеру і розміру збитків.

Перевищення термінів є припустимим у випадку, коли страхувальник не мав можливості своєчасно направити ці повідомлення, зокрема, внаслідок ушкодження здоров’я під час настання дорожньо-транспортної пригоди, що повинен підтвердити документально.

Оскільки позивачем не було надано доказів повідомлення відповідача про страховий випадок у відповідності до вимог договору № 0004130/246 від 04.11.2004 р., то місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія, дослідивши договір страхування № 0004130 від 04.11.2004 р. та договір страхування № 0004130/246 від 04.11.2004 р., встановила, що ці договори відповідають вимогам ст. 16 Закону України “Про страхування” та містять однакові умови страхування, підписані позивачем і відповідачем та завірені відповідними печатками підприємств.

В матеріалах справи містяться документи, а саме: додаток № 1 до договору страхування, рахунок № 2037 від 04.11.2004 р., платіжне доручення         № 5312 від 11.11.2004 р., які підтверджують те, що договір № 0004130 від 04.11.2004 р. та договір № 0004130/246 від 04.11.2004 р. є одним і тим же договором страхування.

Позивачем при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції не було подано доказів того, що договір № 0004130 від 04.11.2004 р. та договір          № 0004130/246 від  04.11.2004 р. є різними договорами страхування.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що договір                  № 0004130 від 04.11.2004 р. та договір № 0004130/246 від 04.11.2004 р. є одним і тим же договором страхування, тому суд першої інстанції міг послатися у своєму рішенні як на номер № 0004130 так і на № 0004130/246 і дана обставинна не є підставою для скасування рішення.

Також судова колегія не може погодитись з твердженням скаржника про те, що в даній справі відсутній предмет спору у зв’язку з чим провадження у справі № 18/176 повинне бути припинене. При цьому колегією береться до уваги наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами про сплату страхового відшкодування. Позивач вважає, що відповідач порушив його права, не виплативши страхове відшкодування за пошкоджений  автомобіль Lexus GS300 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, предметом спору є стягнення страхового відшкодування, у зв’язку з чим судова колегія не вбачає підстав для припинення провадження у справі 18/176.

Враховуючи  викладене вище,  судова  колегія  вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.04.2007 р. у справі № 18/176 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства “Поліграфічний комбінат “Україна” по виготовленню цінних паперів на рішення Господарського суду м. Києва від  18.04.2007 р. у справі № 18/176 – залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 18.04.2007 р. у справі  № 18/176 – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 18/176 повернути Господарському суду               м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

03.08.07 (відправлено)