СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

16 квітня 2007 року

Справа № 2-27/19192-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Лазарев С.О.,дов.№б/н від 02.11.2006

відповідача: Коба В.С.,дов.№7250/9/100 від 20.12.2006

Ярцев С.П.,дов.№38/9/100 выд 11.01.2006

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 16.02.2007 по справі № 2-27/19192-2006А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Туристична фірма "Рада" (вул. Найдьонова, 10-99, місто Ялта,98600)

до           Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, місто Ялта,98600)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 16.02.2007 року у справі № 2-27/19192-2007А за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Туристична фірма "Рада" до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим про скасування податкових повідомлень - рішень задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарський суд вирішуючи справу по суті і приймаючи рішення - необґрунтовано встановив, що повторна перевірка позивача проведена незаконно. Тоді як, на думку відповідача, повторна перевірка позивача проведена законно, на підставі документів, які надані слідчім відділом ДПА в АР Крим та завдання ДПА в АР Крим (вх. № 4259/8 від 22.09.2006р.).

Також, відповідач зазначає, ТОВ «ТФ «Рада» придбавало товари у підприємства «Реміз». Підприємство «Реміз» придбавало товари та послуги у ТОВ «Торгцентр БГТ», статутні документи якого скасовані за рішенням суду.

На підставі вказаних обставин, та з урахуванням пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283/97 ВР від 22.05.2007 р. зі змінами та доповненнями ТОВ «Фірма «Рада»донараховано податку на прибуток у сумі 52900 грн., та застосовані фінансові санкції у сумі 26450 грн., а також на підставі пп..7.4.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997 р. зі змінами та доповненнями донараховано податок на додану вартість у сумі 42334 грн., та застосовані фінансові санкції у сумі 21167 грн.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує. Заперечення мотивовані тим, що перевірка проведена на підприємстві незаконно, в супереч ч.6 п.8 ст.111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».  Окрім того, вважає, що Підприємство «Реміз»в установленому порядку зареєстровано в органах державної влади і має статус юридичної особи. Крім того, дане підприємство, зареєстровано в органах податкової служби, як платник податків. Отже, підприємство «Реміз»має право здійснювати продаж товарів і оформляти відповідні документи, підтверджуючі понесені нами витрати.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ДПІ в м. Ялта не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22 листопада 2006 року ДПІ в м. Ялта проведена позапланова невиїзна перевірка  ТОВ «ТФ «Рада»за період 01.10.2003 року по 31.03.2006 року за наслідками якої складений акт № 2668/23-0/19185278/186 від 22.11.2006 року.

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення-рішення № /0 від 07.12.2006 року по податку на додану вартість - основний платіж 52900 грн., - штраф 26450 грн. на загальну суму 63501 грн., та  № /0 від 07.12.2006 року по податку на прибуток - основний платіж 42334 грн., штраф –21167 грн. на загальну суму 79350 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що проведена на ТОВ «ТФ «Рада»перевірка, за наслідками якої були донараховані податки та застосовані фінансові санкції, є повторною, оскільки до проведення цієї перевірки, ДПІ в м. Ялта, на підставі рішення суду вже проводила позапланову перевірку позивача за період з 01.04.2003 року по 31.03.2006 року, за наслідками якої було складено довідку № 14488/10/230/31 від 18.08.2006 року.

Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) передбачено ст. 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Згідно з вказаною статтею органи державної податкової служби можуть проводити планові, позапланові та повторні перевірки.

Зокрема порядок призначення та проведення повторної перевірки передбачено п.8 ч.6 ст.111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», та п.4 Указу Президента «Про деякі заходи по дерегулюванню підприємницькій діяльності».

Згідно з вказаними нормами повторну перевірку може призначити тільки вищестоящій податковий орган, у тому разі коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили планову або позапланову перевірку зазначеного суб'єкта, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Судова колегія надходить до висновку про те, що при призначені повторної перевірки ДПІ в м. Ялта не виконала вимоги передбачені п.8 ч.6 ст.111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», та п.4 Указу Президента «Про деякі заходи по дерегулюванню підприємницькій діяльності», та провела перевірку без передбачених законом підстав.

Такий висновок судової колегії базується на тому, що повторна перевірка позивача проведена на підставі наказу ДПІ в м. Ялта № 594 від 02.11.2006 року. При цьому, будь яких рішень вищестоящого органу на проведення повторної перевірки позивача, ДПІ в м. Ялта не надано. У справі також відсутні відомості про те, що відносно посадових осіб, які проводили попередню перевірку розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Згідно з податковими повідомленнямі-рішеннямі № /0 від 07.12.2006 року позивачу донараховано податок на додану вартість - основний платіж 52900 грн., - штраф 26450 грн. на загальну суму 63501 грн., та  № /0 від 07.12.2006 року податок на прибуток - основний платіж 42334 грн., штраф –21167 грн. на загальну суму 79350 грн.

Підставами для донарахування податків та застосування фінансових санкцій є те, що ТОВ «ТФ «Рада»придбало товари та послуги у підприємства «Реміз»В свою чергу, як зазначено в акті перевірки, товар, що підприємство «Реміз»продавало позивачу, підприємство «Реміз», частково купувало у фіктивних суб’єктів господарської діяльності.  Перевіркою було встановлено, що за перевіряємий період підприємство «Реміз»було оприбутковано від ТОВ «Торгцентр-БГТ», статут якого рішенням Святошинского районного суду м. Києва від 18.04.2006 року по справі № 2-970 визнано недійсними з моменту реєстрації, товаро-матеріальні цінності на загальну суму 211666,8 грн.

Як вважає ДПІ в м. Ялта, усі товаро-матеріальні цінності, які підприємством «Реміз»було придбано у ТОВ «Торгцентр-БГТ», в подальшому було продано ТОВ «Фірма «Рада». Але ніяких доказів того, що ТОВ «Фірма «Рада»придбала безпосередньо ті товари які були придбано у ТОВ «Торгцентр- БГТ»відповідачем не надано. В акті перевірки зазначено, що підприємство «Реміз»частково купувало товари та послуги у так названих «фіктивних СГД». Незважаючи на це в акті перевірки не зазначено документів, які свідчать про те, що ТОВ «ТФ «Рада»придбало товаро-матерільні цінності, які підприємство «Реміз»купувало у ТОВ «Торгцентр-БГТ». Не надані такі документи і у ході розгляду справи судом першої інстанції, та при повторному розгляді справи.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказів того, ТОВ «Фірма «Рада»придбала безпосередньо ті товари які підприємством «Реміз»були придбані у ТОВ «Торгцентр- БГТ», що відповідач суду не надав.

За таких підстав  апеляційна інстанція вважає обґрунтованим висновок господарського суду про те, що відповідач не доказав факт порушення діючого законодавства зі сторони позивача.

Апеляційний суд вважає правомірним врахування судом першої інстанції пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з врахуванням обмежень установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього Закону валові витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Також, судом першої інстанції було обґрунтовано взято до уваги підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" згідно з яким суми податку на додану вартість, сплачені при придбанні послуг, що підтверджують правомірність віднесення витрат до складу валових витрат, а суми ПДВ за цими накладними відповідно до складу податкового кредиту. Таке право позивача на податковий кредит підтверджено належно оформленими податковими накладними, які згідно з підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" є звітними податковими документами і одночасно розрахунковими документами.

Як встановлено судом першої інстанції, та знайшло своє підтвердження  під час повторного розгляду справи, Підприємство «Реміз», та ТОВ «Торгцентр-БГТ»на момент здійснення операції і віднесення вказаних сум до складу податкового кредиту було платником податку на додану вартість і було внесене в реєстр платників ПДВ, а сама угода на момент проведення перевірки, винесення рішення про донарахування Фірмі податкового зобов’язання і застосування сум штрафних (фінансових) санкцій не була визнана недійсною у встановленому законом порядку, а тому твердження ДПІ у м. Ялта, що представлені підприємством «Реміз»документи підтверджуючі витрати підприємства та податкові накладні не мали враховуватися позивачем, оскільки рішенням Святошинского районного суду м. Києва від 18.04.2006 року по справі № 2-970 було визнано недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Торгцентр-БГТ», правомірно не були взяті до уваги судом першої інстанції.

При розгляді справи повторно судова колегія прийшла до висновку, що за змістом пункту 25.2 Положення про реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України № 79 від 01.03.00, датою виключення платника податку на додану вартість з Реєстру є дата ухвалення судом відповідного рішення.

Судова колегія  враховує, що визнання в судовому порядку недійсними з моменту реєстрації установчих документів платника податку і його свідоцтва, як платника ПДВ, не є підставою для визнання вчинених ним з іншими суб’єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки його контрагенти за договором, можуть нести відповідальність за наявності вини.

Контроль за порядком реєстрації юридичних осіб, а також за нарахуванням і сплатою податків до бюджетів здійснюють відповідні державні органи, і, у тому числі, органи державної податкової служби.

Апеляційна інстанція вважає, що відповідно до ст. 61 Конституції України позивач не може нести відповідальність за порушення допущені іншими особами, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Також, судова колегія  вважає, що судом першої інстанції правомірно було взято до уваги підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п.п. 7.5 Закону вважається дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, позивачем було правомірно відображено в бухгалтерському і податковому обліку операції по придбанню продукції у Підприємства «Реміз», та з урахуванням вимог Закону, на підставі належно оформлених документів нараховано податкові зобов’язання при проведенні операцій, що підлягають оподаткуванню та у встановленому законом порядку віднесено спірні суми до складу податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну  скаргу  Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної  Республіки  Крим залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського  суду Автономної Республіки  Крим  від 16.02.2007 року у справі № 2-27/19192-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        Т.П. Фенько

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко