ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.
№ 21/213/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів:
Бакуліної С.В.,

Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Закритого акціонерного товариства
“Бердянський виноробний завод”

на рішення
від 01.12.2006 року

у справі
господарського суду
№ 21/213/06
Запорізької області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

до
ЗАТ “Бердянський виноробний завод”

про
розірвання договору оренди та повернення
державного майна

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Фалілєєва Ю.Д. (довіреність від 27.11.2006р. № 22/105)

від відповідача:
Скурихин О.В. (довіреність від 25.09.2006р. № 25/09-1)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області (суддя Черкаський В.І.) від 01.12.2006 року по справі № 21/213/06 позов задоволено; розірвано договір оренди цілісного майнового комплексу № 102 від 01.11.1993 року, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та ЗАТ “Бердянський виноробний завод”; зобов’язано ЗАТ “Бердянський виноробний завод” повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області орендоване майно, а саме: “цілісний майновий комплекс Державного підприємства “Бердянський винзавод”, що знаходиться за юридичною адресою: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Орджонікідзе,84, склад і вартість якого визначено відповідно до Акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого 28.08.2000 року, передаточного балансу та інвентарного опису основних засобів, складених станом на 01.07.2000 року”; стягнуто з відповідача: в доход Державного бюджету України 170,00 грн. державного мита, на користь ДП “Судовий інформаційний центр” - 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі ЗАТ “Бердянський виноробний завод” просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 01.12.2006 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.43, п.2 ст.62, п.1 ст.77 ГПК України, п.2 ст.285 ГК України, ст.773 ЦК України, п.2 ст.18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

У відзиві на касаційну скаргу позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У листопаді 2006 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу ДП “Бердянський виноробний завод” №102 від  01.11.1993 року з підстав невиконання останнім зобов’язань за договором в частині: оплати орендної плати, виконання мирової угоди від 15.03.2006 року по справі №20/9д, збереження профілю об’єкта оренди, збереження орендованого майна, страхування об’єкту оренди від усіх ризиків, нарахування амортвідрахувань на орендоване майно та використання їх на відновлення цього майна.

20.11.2006 року позовну заяву було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі з призначенням до розгляду в засіданні на 01.12.2006 року.

Ухвалу було надіслано сторонам 23.11.2006 року, про що свідчить відбиток штемпелю канцелярії на зворотному боці ухвали.

Спірним рішенням від 01.12.2006 року, яке було ухвалене в судовому засіданні без участі сторін, було задоволено позовні вимоги повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач подав касаційну скаргу в якій, зокрема, зазначено, що товариство було позбавлене права на участь в судовому засіданні, оскільки місцевий господарський суд не відклав справу розглядом у зв’язку з нез’явленням в засідання представників сторін в межах строків, встановлених ст.69 ГПК України, чим порушив приписи п.1 ч.1 ст.77 ГПК України.

Касаційна інстанція відзначає з цього приводу таке.

Відповідно до пункту другого і четвертого частини третьої статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені в статтях 42 (Рівність перед законом і судом) та 43 (Змагальність) ГПК України, згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, для чого господарський суд створює їм необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Забезпечення участі сторін та інших процесуальних осіб у судовому процесі покладається на господарський суд, який відповідно до частини першої статті 64 ГПК України після прийняття позовної заяви зобов’язаний винести і надіслати їм ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

Відповідно до положень пункту 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України (затверджена наказом Вищого господарського суду України № 75 від 10 грудня 2002 року), ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення, яке з відміткою про вручення адресатові залучається до матеріалів справи. А факт неодержання ухвали адресатом засвідчується поштовим повідомленням встановленого зразка, яке разом з неотриманою ухвалою та конвертом оперативно передається службою діловодства судді для ознайомлення та залучення до справи.

У матеріалах справи відсутні зазначені докази про вручення ЗАТ “Бердянський виноробний завод” ухвали місцевого суду від 20 листопада 2006 року.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 11110 ГПК України розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням норм процесуального права і в будь-якому випадку - підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду судом касаційної інстанції.

За таких обставин ухвалене у справі рішення місцевого суду підлягає скасуванню як незаконне, а справа - передачі на новий розгляд.

Крім того, матеріали справи свідчать про наявність в провадженні Господарсько суду Запорізької області справи №21/169/06 по спору між тими ж сторонами (позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, відповідач – ЗАТ “Бердянський виноробний завод), про той же предмет (розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу №102 від 01.11.1993 року), з тих же підстав (невиконання зобов’язань за укладеним договором), що в силу приписів п.2 ч.1 ст.62 ГПК України є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви в цій частині. Колегія суддів звертає увагу, що конкретизація у позовній заяві в чому полягає порушення позивачем зобов’язань за договором оренди не є іншими підставами позовних вимог про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу, оскільки підставою позовних вимог є саме порушення зобов’язань за договором оренди.

Касаційна інстанція звертає увагу і на те, що в силу приписів ст.35 ГПК України зазначене в ухвалі господарського суду не утворює преюдиціальних фактів.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, п.3 ч.2 ст.11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ЗАТ “Бердянський виноробний завод” від 26.01.2007 року б/н на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.12.2006 року у справі № 21/213/06 задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 01.12.2006 року у справі № 21/213/06 –скасувати.

Справу № 21/213/06 направити до Господарського суду Запорізької області на новий розгляд.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос