ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.07 р.                                                                                 Справа № 4/172пн

Господарський суд Донецької області у складі судді - Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного прозову:

за позовом:                                              Прокурора м.Донецька в інтересах  держави в особі Виконавчого

комітету Донецької міської ради

до відповідача :                                       Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМЕК Україна”

м. Донецьк

про                                                            звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом зносу

будівель, розташованих на земельній ділянці,

стягнення плати за самовільне використання земельної ділянки площею

4,2612га в сумі 27966,57грн.

за участю представників сторін:

від позивача –Снєгірьов О.М. – довіреність № 01/15-6725 від 12.12.2005року,

від відповідача – Нагорная І.Ю. – довіреність від 17.06.2006року,

від прокурора – Демидова М.В.

в с т а н о в и в :

Прокурор заявив позов в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської ради, в якої просить зобов’язати відповідача повернути територіальній громаді міста Донецька самовільно зайняту земельну ділянку площею 4,2612га, розташовану за адресою м.Донецьк, вул. Умова, 1 шляхом зносу будівель, розташованих на земельній ділянці та стягнути плату за самовільне використання земельної ділянки в сумі 27966,57грн.

В підтвердження позову посилається на проведену прокуратурою перевірку додержання вимог Земельного законодавства відповідачем, а саме порушення прав територіальної громади міста Донецька.

Відповідач не погоджується з вимогою позову. Вважаючи достатніми доказами для відмови у позові, а саме укладання ним договору з Державним підприємством “Донецьким науково-дослідним і проектним інститутом землеустрою” на складання технічної документації по землеустрою відносно мереж земельної ділянки, яку він придбав у власність на підставі листа Державного комітету промислової політики України № 21/1-6-117 від 09.04.2001року, акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 29.04.1994року, листа Відкритого акціонерного товариства “Донецький завод хімічних реактивів” № 20-25/18 від 26.02.2004року та виписки з зведеної відомості № 3 від 01.04.1994року.

В підтвердження на наявність правовстановлюючих документів на зайняту  земельну ділянку відповідачем не надано. В підтвердження сплати земельного податку надані платіжні доручення в кількості 17 штук.

Особі, в інтересах якої заявлений позов, довів суду про те, що відповідачем не укладений договір оренди з виконавчим комітетом Донецької міської ради на землю, як це передбачається Законами України “Про оренду землі” та “Про землеустрій”.

Вирішуючи спір, суд заслухав пояснення представників сторін та проаналізувавши надані сторонами документи, вважає підтвердженим позов частково з таких підстав:

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України ( 254к/96-ВР )  земля  є  об'єктом  права  власності  Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і  органи  місцевого  самоврядування  в  межах,  визначених   цією Конституцією,  іншими  законодавчими актами України.  Зокрема,  на підставі статті 4 Земельного кодексу України ( 561-12 ), статті 32 Закону України   "Про  власність"  (  697-12  )  суб'єктами  права державної власності на землю виступають:

-              Верховна   Рада   України   -  на  землі  загальнодержавної власності;

-           Верховна Рада Автономної Республіки Крим - на землі в межах її території (крім земель загальнодержавної власності);

-          обласні, районні, міські, селищні, сільські ради - на землі в межах її територій (крім земель загальнодержавної власності).

-

Згідно з частиною третьою статті 3 Земельного кодексу України ( 561-12 ) відповідна рада може делегувати свої повноваження  щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого  самоврядування.

2

Питання  про  делегування  цих  повноважень  повинно  вирішуватись виключно на пленарних засіданнях ради (пункт 34 статті  26  Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ).

Отже  сторонами  у віднесених до підвідомчості господарського суду  справах,  пов'язаних із захистом права власності на землю чи землекористуванням,  крім  органів  державної  влади  і  місцевого самоврядування   можуть   бути   також  місцеві  органи  державної виконавчої  влади  або виконавчі органи місцевого самоврядування у межах переданих їм повноважень.

Згідно  ст. 125 Земельного Кодексу України (далі – ЗКУ) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, забороняється.

Відповідач одержав на підставі листа Державного комітету промислової політики України № 21/1-6-117 від 09.04.2001року, акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 29.04.1994року, листа Відкритого акціонерного товариства “Донецький завод хімічних реактивів” № 20-25/18 від 26.02.2004року та виписки з зведеної відомості № 3 від 01.04.1994року нерухоме майно у вигляді будівлі складу готової продукції, літера Я-1, загальною площею 710,30кв.м., хімводоочистки цеху № 7 загальною площею 474кв.м., електричні підстанції № 14 загальною площею 75,6кв.м., складу утилізації загальною. Площею 3369,2кв.м., цехе карбідів загальною площею 1398,3кв.м., відділу кислих солей площею 555кв.м., центрально-заводської лабораторії площею 3401.1кв.м. за адресою місто Донецьк, вулиця Умова, 1, будинок 1, про що свідчать витяги про реєстрацію в Державному реєстрі право чинів, свідоцтва про право власності тощо.

Відповідно до ст. 116 ЗКУ громадяни та юридичні особи України набувають право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Стаття 126 ЗКУ зазначає, що право власності або постійного користування землею засвідчується державними актами. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.02.2006року засвідчено недотримання відповідачем земельного законодавства. А саме, у відповідача відсутні правоустановчі документи на користування земельною ділянкою площею 4,2612га, яка використовується під виробничі будівлі на землях промисловості по вулиці Умова, 1 в Куйбишевському районі міста Донецька.

На час вирішення спору відповідач не надав суду договір укладений за правилами статті 123 Земельного кодексу України, а саме: надання земельної ділянки юридичним особам в постійне користування здійснюється на підставі рішень виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Відповідачем надано докази укладання договору на замовлення проведення робіт на складання технічної документації із землеустрою щодо установлення меж земельних ділянок, отримання висновків міських служб, складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та виготовлення проекту договору оренди земельних ділянок. Але цей договір не доводить факт укладання договору на користування земельною ділянкою з власником землі.

Відповідно до вимог ст. 212 ЗКУ самовільно зайняті земельні ділянки повертаються власникам землі без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок в придатний для використання стан, включаючи знос будівель та споруджень, провадиться особою, що самовільно зайняла земельну ділянку, або за її рахунок.

Відповідач не надав суду документи на право користування земельної ділянки по , тому позов являється законним та таким, який відповідає Законам України “Про оренду землі” та “Про землеустрій”.

Оскільки позивачем доведено свої позовні вимоги в частині неотримання правовстановлюючих документів на користування чи власність земельною ділянкою під отриманні будівлі за адресою вулиця Умова, 1 в Куйбишевському районі міста Донецька, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Що стосується вимог прокурора щодо стягнення з відповідача платні за незаконне користування землею в розмірі 27966,57грн., господарський суд відмовляє і у цій частині, виходячи з наступного:

За Законом України “Про плату за землю” (з додатками та змінами), використання землі в Україні являється платним. Плата стягується у вигляді земельного податку чи орендної плати, що визначається в залежності від грошової оцінки земель (ст.2 Закону).

3

Відповідач довів суду, що ним за весь період використання земельної ділянки сплачувався податок на землю, про що свідчать витяги з платіжних доручень.

Посилання представника прокуратури, який в судовому засіданні пояснив, що податок на землю не є платнею за незаконне використання земельною ділянкою, не приймається до уваги, оскільки перешкоджає умовам статті 2 Закону України “Про плату за землю”.

Оскільки прокурором не доведено свої позовні вимоги, господарський суд відмовляє йому в позові в частині стягнення платні за незаконне користування земельної ділянки.

У відповідності до п. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі Законів України “Про оренду землі”, “Про землеустрій”, “Про плату за землю”, Земельного кодексу України, Закону України “Про прокуратуру” та, керуючись п. 3 Розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення”, статтями 94-98, 162-164, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

п о с т а н о в и в :

Задовольнити позов Прокурора м.Донецька в інтересах  держави в особі Виконавчого                                                                  комітету Донецької міської ради до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМЕК Україна”                                                                    м. Донецьк  про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом зносу будівель, розташованих на земельній ділянці.

Відмовити прокурору міста Донецька у частині позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМЕК Україна” м. Донецьк плати за самовільне використання земельної ділянки площею 4,2612га в сумі 27966,57грн. за недоведеністю.

Суддя                                                                                                Гринько С.Ю.

Постанова набирає законної чинності в термін вказаний в статті 254 КАС України.

Постанова господарського суду може бути оскаржено до апеляційного господарського суду Донецької області через місцевий господарський суд. Оголошений повний текст постанови 23.01.2007роу

Надрук. 5 екз.

1-до справи

2-позивачу

3-відповідачу

4-прокуратурі області

5-прокурору міста Донецька