СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.09.07                                                                                 Справа № 7/644ад.

м. Луганськ

Суддя господарського суду Луганської області Калашник Т. Л., при секретарі судового засідання Шапошниковій О.М., розглянув матеріали справи за позовом

Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності –Виконавчої  дирекції, м. Луганськ

до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Зоринівський елеватор",  с. Зоринівка Міловського району  Луганської області

про стягнення  1489 грн. 23 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Пропльоткіна Н.В., довіреність № 07-11-04 від 03.01.07;

від відповідача –не прибув.

Суть спору: про стягнення 1051 грн. 74 коп. заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності, 27 грн. 11 коп. пені та 410 грн. 38 коп. штрафних санкцій.

Згідно телеграми, яка надійшла до суду 11.09.07, відповідач просить розглянути справу без участі його представника, з рішенням суду відповідач згідний.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 23 Закону України від 18.01.01 № 2240-ІІІ “ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням ”  (далі - Закон) страхувальники –роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов’язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону.

Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць - у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.

У разі нестачі у страхувальників-роботодавців коштів для виплати заробітної плати та сплати страхових внесків у повному обсязі нарахування їх на заробітну плату і перерахування страхових внесків до Фонду провадиться пропорційно до сум заробітної плати.

У разі незабезпечення банківськими установами перерахування страхових внесків до Фонду одночасно з видачею коштів на виплату заробітної плати банківські установи сплачують за рахунок власних коштів до Фонду суму несплачених страхових внесків.

У відповідності зі ст. 27 Закону страхувальники зобов’язані  нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені статтею 30 Закону.

Частиною 1 статті 30 Закону передбачено, що у разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований  як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та своєчасно  не перераховує  названі внески, у зв‘язку  з чим  за ним утворилась заборгованість у сумі 1051 грн. 74 коп. станом на 01.07.2007 року.

За несвоєчасну сплату внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності відповідачу були нараховані пеня та штрафна санкція.

Сума заборгованості по сплаті страхових внесків в розмірі 1051 грн. 74 коп., пені у розмірі 27 грн. 11 коп. та штрафної санкції у сумі 410 грн. 38 коп., підтверджена матеріалами справи, у тому числі відповідним звітом за 1 півріччя 2007 року та Актом звірення розрахунків за станом на 19.07.07.

Відповідачем позов не оспорено, доказів перерахування заборгованості не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КАС України, якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов, суд може прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п'ятиденний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 121, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Зоринівський елеватор",  с. Зоринівка Міловського району  Луганської області, вул. Залізнична, 1, на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 13,  -  заборгованість у сумі 1051 грн. 74 коп., пеню у сумі 27 грн. 11 коп. та штрафну санкцію у сумі 410 грн. 38 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 20.09.07.

Суддя                                                                                Т. Л. Калашник