ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 р.
№ 38/306

Вищий  господарський суд  України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,

Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
не з’явився (про місце і час судового засідання повідомлений належно)

відповідача

третьої особи

не з’явився (про місце і час судового засідання повідомлений належно)
не з’явився (про місце і час судового засідання повідомлений належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання –Прес”

на ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 22.10.2007

у справі
№ 38/306

господарського суду
м. Києва

за позовом
Шевченківської районної у м. Києві ради

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання-Прес”

третя особа
Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської у м. Києві ради

про
витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська районна у м. Києві рада звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання-Прес” про витребування майна –нежиле приміщення загальною площею 109,1м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 21/13 –із чужого незаконного володіння та виселення його з даного приміщення.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.09.2007 (суддя Власов Ю.Л.) позовну заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції її скасувати, як прийняту з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.                  Так, відповідач вважає, що судом було неправильно застосовано норми статті 1, 2 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що органи місцевого самоврядування не є суб’єктами звернення з позовом за правилами господарського процесуального законодавства; зазначив також про порушення судом норм статей 57, 63 зазначеного Кодексу у зв’язку з тим, що державне мито сплачено позивачем у розмірі меншому ніж встановленого частиною 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”; крім того в ухвалі про прийняття до провадження відсутній стислий виклад суті спору, що, на думку відповідача, є порушенням пункту 2 частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 (судді: Андрієнко В.В. –головуючий, Малетич М.М., Студенець В.І.) у прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання –Прес” відмовлено.

Оскаржуючи ухвалу апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання –Прес” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить її скасувати.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права з огляду на те, що розділ ХІІ Господарського процесуального кодексу України не передбачає повноважень суду виносити ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Від позивача відзиву не надійшло, своїм правом на участь представника у судовому засіданні сторони не скористались.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, проаналізувавши правильність застосування апеляційною інстанцією норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційною та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Абзацом 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 7 Закону України “Про судоустрій України” встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від статі, раси, кольору шкіри, мови, політичних, релігійних та інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до статті 12 цього Закону учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена норма передбачає, що Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Статтею 106 цього Кодексу встановлено, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007, якою відмовлено у прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання –Прес”, винесено на підставі статей 86, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги відповідача, апеляційна інстанція, посилаючись на приписи норм статей 64, 65, 106 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про відсутність правових підстав для оскарження ухвали місцевого господарського суду про прийняття позовної заяви до провадження.

Враховуючи, що вимоги норм вказаних статей не передбачають права сторін на апеляційне оскарження даної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна інстанція правомірно відмовила відповідачеві у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду м. Києва від 10.09.2007 у даній справі.

Доводи позивача, наведені в касаційній скарзі, є помилковими, оскільки право сторін на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення здійснюється у встановленому законодавством порядку.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали апеляційного господарського суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись 1115, 1117, пунктом 1 частини 1              статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Знання –Прес” залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2007 у справі № 38/306 господарського суду м. Києва залишити без змін.

Головуючий                                                                                 Т.Дроботова

Судді                                                                                                     Н.Волковицька

Л.Рогач