СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

Справа №

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

представник позивача - Артакова
Вікторія Василівна, довіреність № б/н від 02.02.2007 - відкрите акціонерне
товариство "Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство";

відповідач - ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1 - суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1;

представник відповідача - ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_2 - суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

розглянувши апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Євпаторійське ремонтно-транспортне
підприємство" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя    Чонгова С.І.) від 23.11.2006 у
справі № 2-21/15170-2006

за позовом           Відкритого акціонерного товариства
"Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство" (вул. 9
Травня,  д. 39,Євпаторія,97400)

до           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про розірвання договору оренди,
виселення та стягнення 3900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
"Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство", звернулось до
госпо дарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, в якому просить стягнути суму
заборгованості по орендній платі у розмірі 3900,00грн., розірвати до говір
оренди не житлового приміщення НОМЕР_3, виселити з не житлового приміщення
загальною площею 45кв.м., торгова площа 20кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з оплатою
державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового
процесу.

Позовні вимоги мотивовані
наступним. Позивач вказує, що 16 берез ня 2004 року між позивачем та
відповідачем був підписаний договір оренди не житлового приміщення під магазин
загальною площею 45кв.м., торгівельною площею 20кв.м., за адресою: АДРЕСА_2
Вказа ним договором була узгоджена ціна орендної плати в розмірі 150,00грн. на
місяць. На виконання умов договору позивач передав відповідачу примі щення.
Однак відповідач у порушення умов договору орендну плату сплачу вав не в
повному обсязі та не в обумовлені договором строки, що привело до утворення
заборгованості.

5 жовтня 2006 року позивачем до
суду були надані уточнення позовних вимог, у яких позивач уточнює період
виникнення заборгованості - з червня 2004 року по вересень 2006 року, та
просить стягнути з відповідача суму заборго ваності за вказаний період в
розмірі 4200,00грн.

17 листопада 2006 року
відповідачем було надано відзив на позовну за яву, у якому відповідач позовні
вимоги не визнає, та вказує, що 16 березня 2004 року між позивачем та
відповідачем був підписаний договір оренди не житлового приміщення під магазин
загальною площею 45кв.м., торгівельною площею 20кв.м., за адресою: АДРЕСА_2
Вказа ним договором була узгоджена ціна орендної плати в розмірі 150,00грн. на
місяць. Договір відповідачем частково виконаний - здійснено оплату за три
місяці в розмірі 375,00грн. Однак позивач ухиляється від взятих на себе зо
бов'язань за договором у частині передачі об'єкта оренди, у тому числі офо
рмлення акту приймання-передачі, нотаріального посвідчення договору, на дання
документів необхідних для отримання первісного дозволу на право розміщення
об'єкту торгівлі та послуг в місті Євпаторії.

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 23.11.2006 (суддя С.І. Чонгова) в позові
відмовлено.

Не погодившись з вказаним
судовим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги вважає,
що рішення господарського суду винесено при неповному з'ясуванню та
недоведеності всіх обставин, що мають значення для справи, також викладені в
рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи
повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України,
суд встановив наступне.

16 березня 2004 року
сторонами був підписаний договірНОМЕР_3 про на дання у оренду не житлового
приміщення.

У відповідності з умовами договору
відповідач (орендодавець за дого вором) здає позивачу (орендарю за договором)
не житлове приміщення під магазин загальною площею 45кв.м., торгівельна площа
20кв.м. за адре сою: АДРЕСА_2

Пунктом 3.1. договору сторони
визначили, що орендодавець надає приміщення орендарю у технічно придатному
стані на момент здачі в орен ду та у відповідності з санітарними нормами.

У пункті 4.1. договору вказано, що
орендар здійснює сплату на розра хунковий рахунок орендодавця з розрахунку
150грн. на місяць.

Строк дії договору сторони
визначили з 16 березня 2004 року по 16 бере зня 2009 року.

Стаття 793 Цивільного кодексу
України встановлює, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає
нотаріальному посвідченню.

Стаття 203 Цивільного кодексу
України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, пови нна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті
215 Цивільного кодексу України -підставою недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Частиною 1 статті 216 Цивільного
кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'яза ні з його недійсністю.

Позивачем не надано документів про
передачу приміщення відповіда чу.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передба чено, що господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бу ти підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджува тися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу Укра їни, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, позовні
вимоги позивача задоволенню не під лягають.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України витрати з оплати державного мита
та судові витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового
процесу підлягають відне сенню на позивача.

На підставі висловленого,
судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки
Крим прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального
права при повно встановлених обставинах справи, у зв'язку з чим підстав для її
скасуванні не існує.

Керуючись
статтями  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 23.11.2006 у справі № 2-21/15170-2006 залишити
без змін.

Апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Євпаторійське ремонтно-транспортне
підприємство" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді