ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.07 р.                                                                               Справа № 44/427

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Профі-Прес” (представник Стегостенко Н.Б. довіреність від 20.11.06 року) до товариства з обмеженою відповідальністю „Мінінвест” (представник до судового засідання не з’явився), про стягнення заборгованості за передану продукцію з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 3’384,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Профі-Прес” (далі – Продавець) звернувся до суду з позовом  про стягнення заборгованості 3’005,67 грн., інфляційних 172,14 грн., трьох процентів річних 38,21 грн. та пені 216,51 грн. за поставлену за договором № 1315 від 07.10.05 року (далі – Договір) поліграфічну продукцію (далі – Товар) до товариства з обмеженою відповідальністю „Мінінвест” (далі – Покупець). Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на неналежному виконанні умов зазначеного Договору, а також простроченні Покупцем грошового зобов’язання, яке виникло з поставки Товару на загальну суму 4’005,67 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та в порядку статті 22 ГПК України зменшив розмір штрафних санкцій – інфляційних до 168,13 грн., трьох процентів річних до 31,62 грн. та пені до 179,18 грн. через звуження періоду нарахування санкцій з 15.07.06 року до 21.11.06 року.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням № 5099044. Проте суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Продавця підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Оцінивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Таким чином, в силу статті 265 ГК України, статей 712 і 655 ЦК України та розділів 1-3 Договору, Продавець зобов’язався передати Товар у власність Покупця на умовах самовивезення (Ex Works), а Покупець зобов’язався прийняти Товар і остаточно сплатити за нього визначену суму коштів не пізніше 15 календарних днів з моменту підписання накладної на поставку.

Згідно видаткової накладної № ПП-000690 Продавець 30.06.06 року передав Покупцеві Товар вартістю 4’005,67 грн. Покупцем прийнято означений Товар, що підтверджується підписами та печатками сторін на накладних,  внаслідок чого обов’язок передачі Продавцем Товару на загальну суму 4’005,67 грн. вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та умов розділу 2 Договору. Згідно пункту 2.2. Інструкції про порядок виготовлення, зберігання і застосування типових форм первинного обліку № КО-1 і № М-20, затвердженої Державним комітетом статистики України від 27.07.98 року № 263, накладна (типова форма № М-20) є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей підприємством, що здійснило їх відпуск, для оприбуткування їх підприємством-одержувачем та для дозволу на вивіз їх з території підприємства-постачальника, а також для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та обставин, суд вважає, що надана позивачем видаткова накладна – є належним доказом здійснення передачі відповідачу Товару та прийняття цього товару останнім. Докази незгоди відповідача з належністю виконання позивачем своїх зобов’язань по Договору щодо передачі Товару – суду не надавалися.

Виходячи з домовленостей, викладених сторонами в пункті 3.3 Договору, Покупець має оплатити отриманий Товар попередньою оплатою 50% та 50% - протягом 15 днів після поставки. Таким чином, суд вважає, що остаточне право Продавця вимагати від Покупця виконання грошового зобов’язання на суму 4’005,67 грн. виникло 15.07.06 року.

За змістом позовної заяви, відповідачем було частково виконане грошове зобов’язання на суму 1’000 грн. Наразі, грошове зобов’язання Покупця перед Продавцем на суму 3’005,67 грн. на момент прийняття рішення суду – не виконане, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Прострочення Покупцем грошового зобов’язання за умовами пункту 5.4 Договору тягне за собою обов’язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати, що відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. Судом арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені у розмірі 179,18 грн., нарахованої у період з моменту виникнення права вимоги до 21.11.06 року, тому оскільки зазначений порядок нарахування пені відповідає змісту статті 232 ГК України, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, який арифметично перевірено судом, сума інфляційних та трьох процентів річних з простроченої суми за період з моменту виникнення права вимоги до 21.11.06 року становить 168,13 грн. та 31,62 грн. відповідно.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Покупцем умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів купівлі-продажу та поставки.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 549-551, 625 та 655-697 ЦК України, ст.232 ГК України, керуючись ст.ст.1, 22, 33, 36, 43, 49, 75, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Профі-Прес” до товариства з обмеженою відповідальністю „Мінінвест” про стягнення заборгованості за передану продукцію з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 3’384,60 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Мінінвест” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Профі-Прес” заборгованість та санкції у розмірі 3’384,60 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 – відповідачу

3 – господарському суду Донецької області