СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

03 квітня 2007 року

Справа № 2-24/17518.3-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Попович Ігор Ярославович, доручення №45/07 від 15.01.07;

відповідача: Сінгаєвський Олександр Валерійович, довіреність №17-07/6402                                                    від 05.10.06;

прокурора: Шаблін Євген Ігорович, довіреність №490 від 21.03.07;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Колосова Г.Г.) від 22.01.2007 року у справі № 2-24/17518.3-2006А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" (вул. Суворовський спуск, 5,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95000)

до           Кримської регіональної митниці (вул. Мальченко, 22,Сімферополь,95011)

за участю  Прокурора Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21,Сімферополь,95000)

про визнання нечинним рішення та спонукання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Кримвтормет" звернулось до господарського суду Автономної республіки Крим з позовом про визнання недійсним рішення Кримської регіональної митниці №КТ-607-002-04 від 30.01.2004 року та спонукання відповідача видати дозвіл на відвантаження вантажу, який був оформлений митними органами відповідно до вантажних митних декларацій №60007/4/000100 та №60007/4/000097 від 26.01.2004 року у цілях ліквідування перешкод у користуванні майном.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.06.2004 року у справі №2-2/4511-2004 року, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду 17.08.2004 року, позовну заяву було задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2005 року рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.06.2004 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду 17.08.2004 року було скасовано, справу передано до господарського суду Автономної Республіки Крим на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.08.2005 року у справі №2-13/6550.2-2005 року, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду 25.10.2005 року, позов було задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2006 року, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.08.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду 25.10.2005 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду автономної Республіки Крим.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 22.01.2007 року у справі № 2-24/17518.3-2006А у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем у періодичних вантажних митних деклараціях невірно були зазначені коди товару по УКТЗЕД „відходи та брухт чорних металів, інше...”, оскільки повторною товарознавчою експертизою було встановлено, що металолом відноситься до коду товарної номенклатури УКТЗЕД „відходи та лом чорних металів несортовані”.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство "Кримвтормет" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом підчас розгляду спору були неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

У судовому засіданні 03.04.2007 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача та прокурор проти вимог апеляційної скарги заперечували та просили залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

26.01.2004 року у Керченському морському торгівельному порту був поставлений до причалу т/х „В1рджин1я" для завантаження металобрухту вагою 2425000 кг, який належить Закритому акціонерному товариству "Кримвтормет" та був задекларований митними деклараціями №60007/4/000097 та №60007/4/000100.

Під час проведення митної процедури контролю документів та вантажу позивача посадовими особами митного посту „Керч"  були визначені претензії, що у комплекті документів відсутні  такі, які  підтверджують характеристики задекларованого вантажу, а також була візуально визначена невідповідність товару задекларованим відомостям, про що було вказано в Акті митного огляду.

29.01.2004 року, митним органом у результаті візуального огляду було припущено, що розміри представленого до оформлення металобрухту, перевищують розм1ри, які фактично вказані експедитором позивача у оформлених на цей металобрухт вантажних митних деклараціях, у зв'язку з чим відповідачем до митної лабораторії Кримської регіональної митниці був направлений запит на проведення експертизи вказаного металобрухту, при цьому метою експертизи було визначено питання встановлення товарного коду металобрухту за УКТЗЕД.

Для проведення експертизи 28.01.2004 року митною лабораторією Кримської регіональної митниці були відібрані 2 проби металобрухту масою 10 кг зі складенням відповідних актів за участю представників  позивача.

За результатами проведеної експертизи даних зразків митною лабораторією була оформлена Довідка експерта № 19 від 29.01.2004 року, у розділі "Висновки" якої вказано, що досліджені зразки металобрухту є ломом, який відповідає ДСТУ 4121-2002 у частині опису 508 виду „Брухт та відходи змішані  № 1”, а тому, експертом  було запропоновано віднести даний брухт до товарної  позиції  7204 (чотиризначний код) за УКТЗЕД.

На підставі рішення митного органу від 30.01.2004 року  №КТ-607-002-04 про визначення коду товару, щодо металобрухту, який знаходиться у Керченському морському торгівельному порту (причал № 4) й був представлений  експедитором позивача  до  митного  оформлення за вантажними митними деклараціями від 26.01.2004 року за №№ 60007/4/000100, 60007/4/000097, відповідачем був визначений код товару за УКТЗЕД – "відходи та брухт чорних металів несортовані".

До вантажних митних декларацій  від 26.01.2004 року, які були представлені експедитором Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" для митного оформлення експортного вантажу, був прикладений Висновок експерту № ВК-19Е Керченського підприємства Торгово-Промислової палати Криму, складений за результатами експертизи металобрухту, проведеної за замовленням позивача під час підготовки вантажу до митного оформлення за змістом якого, металобрухт класифікується десятизначним кодом за УКТЗЕД - "відходи та брухт чорних металів, інші..."

У зв'язку з наявністю двох висновків, що суперечать одне одному, а також за клопотанням відповідача, при первісному розгляді справи у суді першої інстанції матеріали справи були направлені до Торгово-Промислової палати для проведення судової товарознавчої експертизи з питанням про визначення коду товару.

За результатами проведених 18.03.2004 року в ході судової експертизи досліджень, суду був наданий висновок № 21-ПРО/04-13 від 29.03.2004 року, який не було прийнято судом до уваги з огляду на те, що справа для проведення експертизи була направлена до Торгово-Промислової палати Автономної республіки Крим 21.03.2004 року –тобто, пізніше дати проведення експертом дослідження (18.03.2004 року), а тому даний висновок було визнано таким, що не відповідає вимогам законодавства.

14.04.2004року була призначена повторна та проведена судова експертиза № ВФ-228 від 25.05.2004 року, відповідно до висновку  якої експертом  на перше питання була дана наступна відповідь: "Пред'явлений брухт i відходи чорних металів являє собою сортовану не класифіковану, згідно з ДСТУ 4121-2002, суміш металобрухту побутового i промислового походження, не пакетовану й не здрібнену ".

Таким чином, за наслідками  повторної  судової експертизи спеціалістом було зроблено висновок про те, що досліджений металолом відноситься до коду товарної номенклатури у відповідності з УКТЗЕД "відходи i брухт, інші, інші, інші" –тобто саме той код товарної номенклатури, який був зазначений у вантажних митних деклараціях від 26.01.2004 року за №№ 60007/4/000100, 60007/4/000097.

Ухвалою  Вищого  адміністративного  суду  Украйни  від  26.05.2006 року, якою справу було передано на новий розгляд, були дані вказівки суду першої інстанції дослідити перелік питань, які  мають суттєве значення для повного i всебічного розгляду справи, а саме: ким приймалося рішення про визначення коду товару від 30.01.2004 року № КТ-607-002-04: обставини щодо того, чи розглядалося питання про визначення коду металобрухту відділом номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці та чи відповідав порядок надання зразків металобрухту та порядок проведення експертизи вимогам, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Проте, як вбачається судовою колегією зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суд не обґрунтував своєї позиції в частині застосування положень статті 313 Митного кодексу України про те, що класифікація товарів покладена на митні органи, а рішення  митних органів стосовно класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян та не підлягають сумнівам  збоку декларанта.

Тим часом, предметом спору безпосередньо є законність та  правомірність рішення митного органу від 30.01.2004 року № КТ-607-002-04 про визначення коду товару заявленого до митного оформлення декларантом (Товариство з обмеженою відповідальністю “Інтреклуб”) від імені Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" у вантажних митних деклараціях  №60007/4/000097 і №60007/4/000100 –металобрухту у кількості 2425000 кг.

До того ж згідно з статтями 1, 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів відносить питання оскарження, у тому числі рішень суб'єктів владних повноважень, до кола яких безумовно відносяться митні органи, у сфері публічно-правових відносин,  а стаття 124 Конституції України прямо вказує, що юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають в державі.

Таким чином, судова колегія вважає, що Закрите акціонерне товариство "Кримвтормет" на законних підставах засумнівалось і заперечує проти рішення митного органу від 30.01.2004 року  № КТ-607-002-04 про визначення коду товару, у зв'язку з чим, звернулось за вирішенням  спору до суду, визначивши предметом свого позову законність цього рішення.

Також, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у порушення вимог статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України не виконав при новому розгляді справи всіх обов'язкових вказівок Вищого адміністративного суду України, зокрема, в частині  дослідження питання про дотримання митним органом порядку і процедури взятті (відбору) зразків товару для передачі в митну лабораторію з метою визначення коду товару.

З матеріалів справи судовою колегією вбачається, що відбір зразків і направлення запиту до митної лабораторії були проведені митним органом вже після видачі декларацій на руки декларанту –тобто після митного оформлення, що фактично не заперечується  відповідачем та свідчить про  порушення вимог Порядку здійснення митного контролю і митного оформлення, затвердженого наказом Державної митної служби України № 646 від 01.10.2003 року.

Аналогічні висновки щодо неможливості направлення митним органом запиту до митної лабораторії після закінчення митного оформлення  містяться в ухвалі суду касаційної інстанції від  26.05.2006 року, якою справу було передано на новий розгляд.

Крім того, судова колегія зазначає, що відбір зразків був проведений з порушенням вимог Порядку взяття (надання) проб і зразків товарів, проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою їх митного оформлення, а також розпорядження зразками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 12 грудня 2002 року № 1862.

Так, відповідно до пункту 2 вказаного Порядку процедура взяття (надання) проб і зразків товарів для митного оформлення проводиться уповноваженою  посадовою особою  митного органу на підставі мотивованого письмового розпорядження керівника цього митного органу або його заступника, а також, безпосередньо,  взяття (надання) проб і зразків товарів, які знаходяться під митним контролем, уповноваженими особами органів державного контролю здійснюється з дозволу керівника митного органу або його заступника.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у даному випадку, суб’єктом владних повноважень у порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду доказів наявності мотивованого письмового  розпорядження  та дозволу керівника митного органу або його заступника про  взяття (надання) проб і зразків товарів, що нівелює будь-які висновки митної лабораторії, а також вказує на безпідставність рішення митного органу про визначення коду товару на підставі таких  висновків митної лабораторії.

До такого висновку судова колегія дійшла з огляду на те, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія погоджується  з доводами заявника апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції неправильно застосував норми частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України щодо наявності підстав для звільнення відповідача від доказування обставини, які встановлені постановами Залізничного районного суду м. Сімферополя у справах про адміністративні  правопорушення  № 34/60007/04 стосовно Кустової  О.В.  та  № 37/60000/04 стосовно Фінагєєва Г.Ф., оскільки  значення цих постанов для даного адміністративного спору регулюється іншою нормою Кодексу адміністративного судочинства України, ніж та, на яку посилається суд першої інстанції.

Так, відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яке  набрало  законної  сили, є обов'язковою  для адміністративного суду, який  розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно  якої  прийнята  постанова  суду, лише з питань, чи мало місце діяння і чи вчинене  воно цією особою.

За таких обставин, з аналізу наведених норм процесуального права судова колегія вбачає, що обов'язковість постанови  суду в справі про адміністративне правопорушення, на відміну від рішення суду в адміністративній, цивільній або господарській справі, полягає не в звільненні від доказування  встановлених такою постановою  обставин,  а тільки  в частині питань, чи мало місце діяння і чи вчинено  воно цією особою, а тому, застосування частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України про обов'язковий характер постанови  суду в справі про адміністративне правопорушення можливе тільки в тому випадку, якщо адміністративним  судом розглядається справа про правові наслідки дій або бездіяльності особи, відносно якої  прийнята  така постанова суду.

Проте, у даному випадку, предметом адміністративного  спору  жодним чином не є питання про правові наслідки дій або бездіяльності осіб, стосовно  яких прийняті постанови суду і більш того, ці особи (Кустова  О.В. та  Фінагєєв Г.Ф.) не є учасниками  спору по даній справі, як  спору між юридичною особою –власником товару і суб'єктом владних повноважень, через рішення якого, передусім, виникло питання про наявність складу  адміністративного  правопорушення.

Отже, з огляду на наведені обставини справи та з аналізу вищевказаних  норм матеріального і процесуального права, у судової колегії відсутні підстави  не погоджуватись з наявними у матеріалах справи висновками судової експертизи, якими були повністю підтверджені дані декларанта щодо коду товару, вказані  у вантажних митних деклараціях  №60007/4/000097 і №60007/4/000100 –про те, що металобрухт в кількості 2425000 кг представляє собою “відходи i брухт, інші, інші, інші” та має код за УКТЗЕД .

При цьому, судова колегія виходить з того, що експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за недостовірність і неправдивість висновків судової експертизи та експерт є спеціалістом з питань, які були поставлені судом на його дослідження, тоді як у суду такі спеціальні пізнання відсутні.

До того ж, у порушення частини 5 статті 82 Кодексу адміністративного судочинства України, не приймаючи висновки експерта, суд першої інстанції не мотивував своєї позиції з даного питання, що є ще однією підставою вважати необґрунтованою оскаржувану постанову суду.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним рішення митного органу від 30.01.2004 року  №КТ-607-002-04 про визначення коду товару є такою, що заснована на законі та підлягає задоволенню, оскільки судовою колегію встановлено  цілий ряд правих та фактичних підстав невідповідності  спірного  рішення вимогам закону та фактичним обставинам.

Але, згідно з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині не шляхом визнання недійсним спірного рішення недійсним, а скасувати це рішення, як це передбачено вимогами статей  17, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судова колегія не може погодитись з вимогою  позивача про зобов’язання митного органу видати дозвіл на розвантаження товару - металобрухту в кількості 2425000 кг, що розташований в Керченському морському торгівельному порту, з огляду на наступне.

Постановою Залізничного районного суду міста Сімферополя від 02 березня 2005 року у справі про адміністративне  правопорушення № 37/60000/04, яка була залишена без змін постановою голови Апеляційного суду АР Крим від 24 березня 2005 року, безпосередні предмети порушення митних правил, вчиненого Фінагєєвим Г.Ф., а саме металобрухт в кількості 2425000 кг, було конфісковано у дохід держави і ця обставина не може бути залишена до уваги, оскільки на підставі статті 124 Конституції України судові рішення є обов’язковими для виконання на всій території України.

На час розгляду даної адміністративної справи позивачем у відповідності до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано доказів скасування або втрати чинності наведеної постанови Залізничного районного суду міста Сімферополя від 02 березня 2005 року, а тому, позивач не вправі вимагати усунення перешкод у користуванні стосовно майна, яке за відповідним рішенням суду конфісковане у дохід держави –тобто, майна, щодо якого припинилось відповідні повноваження позивача на підставі статті 354 Цивільного кодексу України.

За наведених обставин, за наслідками апеляційного розгляду справи постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" –частковому задоволенню.

Керуючись статтями 195, пунктом 3 статті 198, статтею 202, статтею 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Кримвтормет" задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2007 року у справі № 2-24/17518.3-2006А скасувати.

3. Прийняту нову постанову.

4. Скасувати рішення Кримської митниці  від 30.01.2004р  № КТ-607-002-04 про визначення коду товару.

5. В частині позовних вимог про зобов’язання Кримської митниці дати дозвіл Закритому акціонерному товариству "Кримвтормет" на розвантаження  вантажу, оформленого митними органами відповідно до вантажних митних декларацій від 26.01.2004 року за №№ 60007/4/000100, 60007/4/000097, для усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          О.Г. Градова

І.В. Черткова