ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.

№ 4/95

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П.-головуючий, судді Бенедисюк І.М.
і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Київ (далі -СПД ОСОБА_1)

на постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006

зі справи №
4/95

за позовом
СПД ОСОБА_1

до
закритого акціонерного товариства "Пирятинський сирзавод", м. Пирятин
Полтавської області (далі -ЗАТ "Пирятинський сирзавод")

про стягнення 62804,08 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

СПД ОСОБА_1 -ОСОБА_2,

ЗАТ "Пирятинський
сирзавод" -Кліндухова П.В., Харет І.Л., Лозниці О.О., Федченка М.О.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

СПД ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просив:

стягнути з відповідача 52131,09
грн. заборгованості за угодою про виплату грошової винагороди за надання прав
на використання винаходу від 27.12.2001 (далі -Угода), 6536,10 грн. пені та
4136,89 грн. інфляційних збитків;

вилучити з цивільного обороту
продукцію, виготовлену з порушенням прав інтелектуальної власності, а також
матеріали та знаряддя, що використовувались для виготовлення такої продукції;

заборонити ЗАТ "Пирятинський
сирзавод" до моменту виплати роялті виробляти продукцію за ліцензійним
договором від 27.12.2001 НОМЕР_2.

Рішенням господарського суду від
13.04.2006 (суддя Білоусов С.М.) позов задоволено частково: з відповідача на
користь СПД ОСОБА_1 стягнуто 52131,09 грн. основного боргу, 4136,89 грн.
інфляційних збитків, 3711,51 грн. -3% річних, 1904,36 грн. пені; в частині
позовних вимог щодо стягнення 4631,74 грн. пені та щодо заборони відповідачеві
виробляти продукцію за ліцензійним договором від 27.12.2001 НОМЕР_2 відмовлено;
в решті позов залишено без розгляду з підстав неподання позивачем необхідних
для вирішення спору матеріалів. Назване рішення суду з посиланням на приписи
статей 625, 653 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) мотивовано
обов'язком відповідача сплатити суму роялті відповідно до умов Угоди з
урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 25.10.2006 (колегія суддів у складі: суддя
Швець В.О. -головуючий, судді Андрейцева Г.М., Зеленіна Н.І.) рішення суду
першої інстанції з даного спору скасовано; в задоволенні позову відмовлено
повністю. У прийнятті зазначеної постанови суд апеляційної інстанції виходив з
того, що оскільки ліцензіаром за договором від 27.12.2001 НОМЕР_2 виступають
фізичні особи -патентовласники, невиконання відповідачем умов Угоди не є
порушенням прав саме СПД ОСОБА_1, який не є, по суті, учасником цього договору.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України СПД ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду, а рішення місцевого
господарського суду -залишити в силі. Скаргу мотивовано наявністю у СПД ОСОБА_1
повноважень виконувати від імені
фізичної особи ОСОБА_1 усі дії, пов'язані з виконанням названого
ліцензійного договору, на підставі договору доручення від 15.06.2001.

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ
"Пирятинський сирзавод" зазначає про правильність та обґрунтованість
висновків апеляційної інстанції та просить залишити оскаржувану постанову без
змін, а касаційну скаргу -без задоволення.

Учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу
(далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду
скарги.

Перевіривши на підставі
встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування
ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення
представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про
необхідність скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду з передачею
справи на апеляційний розгляд до Київського міжобласного апеляційного
господарського суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що:

- фізичні особи ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 є власниками патенту на винахід "Спосіб обробки зерна і круп та
пристій для його здійснення" НОМЕР_1 як автори цього винаходу;

- відповідно до умов ліцензійного
договору від 27.12.2001, укладеного ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1
(ліцензіар) та ЗАТ "Пирятинський сирзавод" (ліцензіат) останньому
було передано невиключну ліцензію на використання названого винаходу, у тому
числі право на "виробництва продукції за ліцензією, її застосування для
забезпечення потреб постачальників молока ліцензіата, а також використання
спеціального обладнання для виробництва продукції за ліцензією";

- пунктом 6.1 ліцензійного договору
від 27.12.2001 передбачено обов'язок ліцензіата сплачувати ліцензіару за
використання винаходу грошову винагороду у порядку та розмірі, визначеними
окремою угодою між сторонами;

- 27.12.2001 СПД ОСОБА_1
(ліцензіар) та ЗАТ "Пирятинський сирзавод" (ліцензіат) укладено
Угоду, за змістом якої відповідач зобов'язався щорічно на наступний день після
закінчення кожного повного року дії названого ліцензійного договору виплачувати
ліцензіарові роялті у розмірі, еквівалентному 5200 доларів США;

- внаслідок несплати ЗАТ
"Пирятинський сирзавод" позивачеві роялті за другий -четвертий
квартали 2004 року, за 2005 рік та за січень-лютий 2006 року за відповідачем
утворилася заборгованість в сумі 52131,09 грн.;

- за порушення строків сплати
роялті на підставі пункту 2.10 Угоди з відповідача підлягає стягненню пеня в
сумі 1904,36 грн. за період з 02.01.2005 по 02.07.2005 з урахуванням вимог
пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Причиною виникнення спору в даній
справі стало питання щодо наявності правових підстав для стягнення з
відповідача роялті за Угодою з урахуванням штрафних санкцій.

Скасовуючи рішення місцевого
господарського суду та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції послався на відсутність порушення прав позивача -СПД
ОСОБА_1 -у невиконанні відповідачем умов ліцензійного договору від 27.12.2001 з
огляду на суб'єктний склад учасників цього договору. Втім такий висновок не
відповідає дійсним обставинам справи.

Мотивом позову СПД ОСОБА_1 є
невиконання відповідачем умов Угоди, умовами якої визначено порядок
внесення ліцензіатом ліцензійних платежів за використання названого винаходу.

Як вбачається з установлених
місцевим господарським судом фактичних даних, сторонами цієї Угоди є СПД
ОСОБА_1 та ЗАТ "Пирятинський сирзавод", тобто ліцензіар та
ліцензіат за Угодою збігаються з учасниками даного спору.

Відповідно до статті 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі -позивачами і відповідачами -можуть бути
підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 ГПК України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У випадках,
передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право
також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Отже, склад учасників даного спору
відповідає статті 1 ГПК України. Однак суд апеляційної інстанції, залишивши
даний факт поза увагою, безпідставно ухилився від розгляду цього спору по суті.

Відповідно до статті 129
Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення апеляційного
та касаційного оскарження рішення суду. Оскільки рішення по суті спору
апеляційним господарським судом не переглядалося,  оскаржувана постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 25.10.2006 підлягає скасуванню, а справа
-передачі на розгляд до апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 1119
- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006 зі справи № 4/95
скасувати.

Справу передати на розгляд до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя

В.Селіваненко

Суддя  Суддя

І. Бенедисюк   Б. Львов