КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2007                                                                                           № 2/296-3/166-30/386

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Шкабара О.А., Хасіна І.Б.,

від відповідача 1 - не з’явився,

від відповідача 2 : не з’явився,  від третьої особи: Радзішевська К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Сіріус плюс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.11.2006

у справі № 2/296-3/166-30/386 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Акціонерне товариство "Сіріус плюс"

до                                                   Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Солом"янського району м. Києва

Солом"янська районна у м. Києві державна адміністрація

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Ен Гранд"

третя особа позивача

про                                                  спонукання до укладання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.08.2003 порушено провадження у справі № 2/296 за позовом Акціонерного товариства “Сіріус плюс” (далі – АТ “Сіріус плюс”) до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району м. Києва (далі – КПУЖГ Солом’янського району м. Києва) та Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації про спонукання до укладення договору оренди.

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.11.2003 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2004 рішення господарського суду м. Києва від 06.11.2003 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2004 рішення господарського суду м. Києва від 06.11.2003 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2004 скасовано, а справу передано до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.03.2005 справі присвоєно номер 2/296-3/166.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.04.2005 в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2005 рішення господарського суду м. Києва від 12.04.2005 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2006 рішення господарського суду м. Києва від 12.04.2005 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2005 скасовано, а справу № 2/296-3/166 передано до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.06.2006 справі присвоєно номер 2/296-3/166-30/386.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.11.2006 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, АТ “Сіріус плюс” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

ТОВ “Ен Гранд” проти доводів апеляційної скарги заперечувало і просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ “Сіріус плюс” - без задоволення.

В засідання суду, призначене на 27.02.2007 КПУЖГ Солом’янського району м. Києва та Солом’янська районна у м. Києві державна адміністрація повноважних представників не направили та не повідомили суд про причини їх неявки.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Фонду комунального майна Жовтневого району м. Києва № 186 від 05.08.1994 АТ „Сіріус” плюс” визнано переможцем приватизаційного конкурсу з продажу майна магазину № 653 ДКТВКЦ „Відрадний”, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 91-А.

Між АТ “Сіріус плюс” та Фондом комунального майна Жовтневого району м. Києва 15.11.1996 укладено договір купівлі – продажу майна, яке було розташовано у нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 91-А.

Пунктом 5 Указу Президента України „Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні” № 827/94 від 30.12.1994 установлено, що приміщення, у яких розташовані приватизовані до набрання чинності цим Указом об'єкти малої приватизації, та приміщення, зазначені у статті 4 цього Указу, викуповуються власником приватизованого об'єкта малої приватизації.

У разі відмови власника приватизувати відповідне приміщення та у випадках, передбачених статтею 4 цього Указу, надання приміщень у оренду здійснюється державними органами приватизації на строк не менш як 10 років шляхом продажу патентів на право оренди приміщень.

Наказом Фонду державного майна України від 24.11.2000 № 2459 „Про визнання такими, що втратили чинність, Положення про патент на право оренди будівель ( споруд, приміщень) та Положення про оцінку вартості патенту на право оренди будівель ( споруд, приміщень)”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2000 за № 907/5128 у зв'язку з тим, що Положення про патент на право оренди будівель (споруд, приміщень) із змінами та доповненнями та Положення про оцінку вартості патенту на право оренди будівель (споруд, приміщень) із змінами та доповненнями втратили свою актуальність, а процедура надання в оренду об'єктів державної форми власності врегульована Порядком проведення конкурсу на право укладення договору оренди державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.09.99 N 1677, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.10.99 за N 737/4030, визнано такими, що втратили чинність: Положення про патент на право оренди будівель (споруд, приміщень), затверджене наказом ФДМУ від 31.01.95 N 90, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.03.95 за N 71/607, із змінами та доповненнями, затвердженими наказом ФДМУ від 18.10.96 N 1250, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.11.96 за N 682/1707 та Положення про оцінку вартості патенту на право оренди будівель (споруд, приміщень), затверджене наказом ФДМУ від 31.01.95 N 91, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.03.95 за N 71/606, зі змінами та доповненнями, затвердженими наказом ФДМУ від 08.10.96 N 1181, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.11.96 за N 671/1696.

Згідно ст. 1 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” цей Закон регулює: організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Орендою, відповідно до ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Істотними умовами договору оренди, згідно ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” зокрема, є: термін, на який укладається договір оренди;

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”  договір оренди припиняється, зокрема, в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

За договорами оренди № б/н від 02.12.1995 та № 10 від 14.11.1996 АТ „Сиріус плюс” було передано в оренду приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 91 – А.

Між АТ “Сіріус плюс” та КПУЖ Жовтневого району м. Києва (правонаступником якого згідно розпорядження від 23.01.2001 № 98 Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації є Солом’янська районна у м. Києві державна адміністрація) 28.12.2000 укладено договір оренди нежитлового приміщення № 5121 загальною площею 168,10 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Виборзька, 91-А.

Строк дії договору встановлено з 28.12.2000 до 28.12.2001 (п. 9.1 договору).

Згідно п. 9.7 договору оренди питання про надання згоди на продовження оренди приміщення вирішується на підставі письмового звернення АТ “Сіріус плюс” до голови адміністрації, поданого за місяць до закінчення терміну діючого договору оренди.

У разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар  не отримав дозволу на продовження оренди приміщення, орендар повинен звільнити приміщення по закінченню терміну  дії договору  оренди та передати орендодавцю не житлове приміщення по акту прийому – передачі.

Відповідно до п. 9.9 договору оренди дія договору оренди припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендодавцями є:

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук;

органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності;

підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Ініціатива щодо оренди майна, згідно ст. 7 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” може виходити від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону, пропозиція може надходити від орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону. Орендодавець може оголосити конкурс на право оренди майна у порядку, встановленому частиною сьомою статті 9 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову). При розгляді матеріалів щодо передачі в оренду нерухомого майна можуть враховуватися пропозиції місцевої державної адміністрації, відповідного органу місцевого самоврядування щодо розміщення бюджетних установ і організацій (ч. 3 ст. 9 закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

У разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду, арбітражного суду ( ч. 8 ст. 9 Закону України  „Про оренду державного та комунального майна).

В матеріалах справи відсутні докази звернення АТ “Сіріус плюс” у порядку встановленому п. 9.7 договору із письмовим зверненням до голови адміністрації, то з 28.12.2001 договір оренди № 5121 припинив свою дію, в зв'язку із закінченням терміну його дії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.06.2003 у справі № 40/327 АТ “Сіріус плюс” відмовлено в задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району м. Києва та Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним підпункту 9.1 пункту 9 договору оренди № 5121.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд встановив, що строк дії договору оренди № 5121 від 28.12.2000 закінчився на момент звернення АТ “Сіріус плюс” з позовом до суду про визнання цього договору частково недійсним, і на цій підставі зазначив, що у АТ “Сіріус плюс” відсутні підстави для визнання його частково недійсним на майбутнє та внесення змін до договору строк дії якого закінчився.

Також, суд в мотивувальній частині рішення зазначив, що твердження позивача про те, що він має право на отримання приміщення магазину № 653 в оренду на строк, не менш 10 років, а відповідач зобов’язаний передати це приміщення в оренду на такий строк є обґрунтованим, таким, що базується на чинному законодавстві та підтверджується матеріалами справи, а також те, що АТ “Сіріус плюс” не позбавлений права звернутися з позовом про спонукання відповідачів до укладення договору оренди приміщення магазину № 653 на строк визначений законодавством України.

Факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони (ч. 2 ст. 35 ГПК України).

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулює Закон України „Про оренду державного та комунального майна” (ст. 1 Закон України „Про оренду державного та комунального майна”).

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення  підприємницької та іншої діяльності (ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”) і договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору (ст. 12 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

Отже, оренда комунального майна здійснюється лише на підставі укладеного між сторонами договору, який вважається укладений з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

З урахуванням того, що строк дії договору закінчився і у АТ “Сіріус плюс” було право на оренду спірного приміщення, що також встановлено і рішенням господарського суду міста Києва від 23.06.2003 у справі № 40/327, то АТ “Сіріус плюс” могло реалізувати своє право на оренду спірного приміщення лише шляхом укладення договору оренди, то товариство повинно було в порядку передбаченому ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” звернутися до орендодавця спірного приміщення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

АТ „Сиріус плюс” не надало доказів того, що після закінчення строку дії договору оренди № 5121 від 28.12.2000 товариство в порядку, передбаченому ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” зверталося до орендодавця спірного приміщення з метою укладення договору оренди приміщення.

Також АТ „Сиріус плюс” не надало доказів того, що після звернення до орендодавця з метою укладення договору оренди спірного приміщення, товариство зверталося за захистом своїх інтересів до суду у зв’язку з відмовою орендодавця в укладенні договору оренди чи неодержанні відповіді у встановлений термін.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ „Сиріус плюс” не скористалося своїм правом на укладення договору оренди спірного приміщення, оскільки після закінчення строку дії договору оренди № 51212 від 28.12.2000 товариство не звернулося до орендодавця з проханням надати йому спірне приміщення в оренду.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, зокрема, є рухоме і нерухоме майно (ст. 142 Конституції України).

Згідно ст. 143 Конституції України управління комунальною власністю здійснюють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно ст. 6 Закону України „Про столицю України – місто – герой –Київ” місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради та їх виконавчі органи.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (п. 5 ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування”).

Розпорядженням Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації № 175 від 27.02.2003 “Про використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади Солом’янського району м. Києва” затверджено Перелік суб'єктів підприємницької діяльності, установ, організацій, яким надаються в орендне користування нежилі приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва (далі – Перелік) та відповідно до п. 5.1 на КПУЖГ Солом’янського району м. Києва покладено обов’язок укласти договори оренди на нежилі приміщення.

Згідно затвердженого Переліку, ТОВ “Ен Гранд” надано в орендне користування спірне нежиле приміщення - магазин продовольчих товарів, кафетерій загальною площею 173,5 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 91-А.

На виконання п. 5.1 розпорядження Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації № 175 від 27.02.2003 “Про використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади Солом’янського району м. Києва” та Переліку між КПУЖГ Солом’янського району м. Києва та ТОВ “Ен Гранд” 27.02.2003 укладено договір № 5115ж оренди нежилого приміщення для розміщення магазина продовольчих товарів, кафетерію загальною площею 173,5 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 91-А (п. 1.1 договору).

Строк дії договору встановлено з 27.02.2003 до 27.02.2004 (п. 2.1 договору) та відповідно до додаткових угод від 21.06.2005. та 04.08.2006 договір № 5115ж пролонговано до 04.07.2007.

На виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2005 АТ „Сиріус плюс” надало докази того, що лише 23.06.2005 надіслало на адресу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району м. Києва проект договору оренди спірного приміщення.

Отже, на час звернення АТ “Сіріус плюс” до господарського суду м. Києва з позовом до КПУЖГ Солом'янського району м. Києва та Солом’янської районної у м. Києві державної адміністрації про спонукання укласти договір оренди не менш як на 4 роки, приміщення по вул. Виборзькій, 91-А в м. Києві перебуває в орендному користуванні ТОВ “Ен Гранд” на підставі договору № 5115ж.

При цьому сторони, відповідно до ст. 33 ГПК України не надали доказів того, що розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 175 від 27.02.03. “Про використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва” в установленому порядку скасоване чи визнане недійсним та договір оренди № 5115ж від 27.02.03., укладений між КПУЖГ Солом'янського району м. Києва та ТОВ “Ен Гранд” в установленому порядку розірваний, чи визнаний недійсним, тобто є чинними.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ „Сиріус плюс”, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 30.11.2006.

Державна програма приватизації на 2000 – 2002 роки, затверджено Законом України „Про державну програму приватизації”. Закон був опублікований в Урядовому кур'єрі, 2000, 06, 22.06.2000 N 112, Офіційному  віснику України, 2000, N  24 (30.06.2000), ст. 981, Відомостях Верховної Ради України, 2000, N 33-34 (25.08.2000), ст. 272 і набрав чинності з моменту опублікування.

Відповідно до п. 50 Державної програми приватизації на 2000 – 2002 роки за наявності заборони на приватизацію будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт приватизації, або в разі відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, зазначена будівля (споруда, приміщення) передається у встановленому порядку власнику приватизованого об'єкта в оренду на термін не менш як 10 років.

Твердження позивача в апеляційні скарзі про те, що відповідачі зобов’язані передати  спірне приміщення в оренду на строк не менше 10 років, незалежно від власного бажання або від будь – яких інших факторів, в тому числі, незалежно від факту незаконної передачі приміщення іншим особам колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що порядок надання комунального майна в оренду передбачений ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а не п. 50 Державної програми приватизації на 2000 – 2002 роки.

При цьому п. 50 Державної програми приватизації на 2000 – 2002 роки, не встановлено будь – якого порядку передачі приміщень в оренду.

Також колегією суддів вважає необґрунтованими доводи АТ „Сіріус плюс” щодо сплати орендних платежів за спірне приміщення з огляду на те, що орендні відносини виникають лише на підставі договору оренди, укладеного відповідно до вимог чинного законодавства.

Інші доводи, наведені АТ “Сіріус плюс” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 – 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 30.11.2006 у справі № 2/296-3/166-30/386 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Сіріус плюс” – без задоволення.

2.          Матеріали справи № 2/296-3/166-30/386 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.

03.03.07 (відправлено)