ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.12.07                                                                                           Справа  № 8/127

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Комора ЛТД” від 29.10.2007 р. без номера

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2007 р.

у справі № 8/127

за позовом ТзОВ “Корона-Люкс”, м.Мукачево Закарпатської обл.

до ТзОВ “Комора ЛТД”, м.Ужгород

про стягнення 13 125, 59 грн. заборгованості за договором поставки

За участю представників сторін:

від позивача –Чернопятова А.Ю. (юрисконсульт, довіреність № 5 від 16.04.2007 р. в матеріалах справи, а.с.27);

від відповідача –не з”явився

Представнику позивача роз”яснено його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Оскільки позивач не заявляв клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розпорядженням голови суду від 25.12.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Заяв про відвід суддів не поступало.

Перегляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2007 р. у справі № 8/127 (суддя Русняк В.С.) позов задоволено повністю за обгрунтованістю та доведеністю.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення з підстав неповного з”ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що господарським судом безпідставно відхилено клопотання про огляд речових доказів (залишків товару) в місці їх знаходження, оскільки пунктом 7.4 договору передбачено проведення розрахунків по мірі реалізації товару; судом першої інстанції не досліджено обсяг реалізації товару, що підлягає оплаті; місцевий господарський суд невірно протлумачив п.7.4 договору № 109, згідно з яким розрахунки сторін проводяться через 7 днів за результатами реалізації товару відповідачем, починаючи з дня відвантаження продукції і ін.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.11.2006 р. між ТзОВ „Корона-Люкс” (постачальник за договором, позивач у справі) і ТзОВ „Комора ЛТД” (покупець за договром, відповідач у справі) укладено договір № 109, за яким постачальник зобов’язується відповідно до замовлення покупця поставити товар, а останній прийняти товар та оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п.3.1 договору товар поставляється постачальником згідно зі замовленням покупця в строк, зазначений в замовленні.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні сім днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2007 р. у справі № 8/127 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Комора ЛТД”  - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.7.4 вказаного договору оплата за товар між сторонами мала б виконуватись після 7-денного терміну з моменту реалізації позивачем (постачальником) товару відповідачу (отримувачу, покупцю), відлік по кожній поставці слід обчислювати з моменту приймання-передачі по накладній за наданий товар.

На підставі вищезазначеного договору та згідно з товарно-транспортними накладними № 22516 від 08.12.06, № 22751 від 22.12.06, № 22872 від 29.12.06, № 00039 від 09.01.07 покупцю поставлено товар на загальну суму 12 978,42 грн. Матеріалами справи підтверджено факт порушення покупцем умов договору щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково оплатив суму заборгованості в розмірі 78, 58 грн.

У матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості за договором від 01.11.2006 р. в повному обсязі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно стягнув суму основного боргу в розмірі 12 899, 84 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання грошового зобов”язання відповідно до вимог ст.625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу 225, 75 грн. 3 % річних, які обгрунтовано стягнуті господарським судом.

Покликання апелянта на безпідставність відхилення судом першої інстанції клопотання про огляд речових доказів (залишків товару) в місці їх знаходження, оскільки пунктом 7.4 договору передбачено проведення розрахунків по мірі реалізації товару, колегією суддів не беруться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.38 ГПК України господарський суд може провести огляд та дослідження письмових і речових доказів у місці їх знаходження в разі складності подання цих доказів. Таким чином, по-перше, сторона повинна довести неможливість представлення доказів, обов”язок доказування і подання доказів згідно з ст.33 ГПК України покладається на сторін, а не на суд; по-друге, огляд речових доказів – це є право, а не обов”язок суду.

Враховуючи викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2007 р. у справі № 8/127 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Комора ЛТД”  - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                      М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                         Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                      Г.В.Орищин