ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/417

10.10.07

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімгруп»

До                        Споживчого товариства «Діамед»

Про                         стягнення 3509,64  грн.

Суддя Кондратова І.Д.

Представники:

Від позивача   Бай С.Е - представник за довіреністю № б/н від 18.06.2007 року;

Від відповідача           не з’явились;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімгруп»до Споживчого товариства «Діамед»про стягнення 3509,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2007 р. порушено провадження у справі № 37/417, розгляд справи було призначено на 20.09.2007 року о 10-30.

Представник відповідача 20.09.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/417 від 03.09.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/417 від 03.09.2007 р. виконав частково, а саме: не надав суду довідку про знаходження відповідача в ЄДРПОУ станом на день розгляду справи, а також не провів звірку взаєморозрахунків станом на день розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України до 10.10.2007 року на 10-00.

Представник позивача в судовому засіданні  10.10.2007 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача 3 509,64 грн. основного боргу, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник відповідача 10.10.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/417 від 20.09.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем, про включення Споживчого товариства «Діомед»до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем, сторони досягли усної угоди, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамед»(Продавець) передало Споживчому товариству «Діамед»(Покупець) товар, який зобов’язувався оплатити  даний товар.

На виконання даної домовленості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімгруп» поставило, а Споживче товариства «Діамед» отримало по видатковим накладним № ЕК-03288 від 24.05.2005 р., № ЕК-03318 від 30.05.2005 р., № ЕК093387 від 14.0.2005 р., № ЕК-03601 від 19.07.2005 р., № ЕК-03975 від 19.09.2005 р. та № ЕК-00023 від 11.11.2006 р. товар на загальну суму 3 809,64грн.

За твердженням позивача, відповідач, за поставлений товар розрахувався частково, в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3509,64 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь –якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом  ця форма для даного виду  договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована  на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Також, статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, в частині 1 цієї статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином враховуючи вищевикладене, шляхом поставки та отримання товару між сторонами був укладений договір купівлі - продажу у спрощений спосіб.

Враховуючи те, що накладні не містять строк виконання зобов’язання за поставлений товар, кредитор вправі вимагати його виконання у порядку статті 530 Цивільного кодексу України, положеннями якої передбачено: якщо строк (термін) виконання зобов’язання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 12.07.2007 року на адресу відповідача була направлена вимога щодо оплати заборгованості, відповідач дану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Отже, відповідач взятих на себе зобов’язань по оплаті товару повністю не виконав, в результаті чого у нього виникла перед позивачем  заборгованість, яка  становить 3509,64 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то  за таких обставин, позов визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 181, 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 549, 625, 626, 638, 639 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,  -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Споживчого товариства «Діамед»(03170, м. Київ, вул. Чаадаєва,3, кв. 137, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімгруп»(04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12 – юридична адреса, 03151, м. Київ, вул. Волинська, 53, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження 3 509 (три тисячі п’ятсот дев’ять) грн. 64 коп. основного боргу, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя
І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 05.11.2007 року