ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.07 р.                                                                                 Справа № 33/242а

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Новикової Р.Г., при секретарі судового засідання Овчинніковій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали:

за позовом Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка

до:

1. Східної регіональної митниці м. Донецьк;

2. Управління Державного казначейства України у м. Києві.

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Головного управління Державного казначейства у Донецькій області м. Донецьк

про:

- визнання недійсною картку відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. і митну оцінку на вантажну митну декларацію №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. Донецької митниці;

- стягнення з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м.Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп.

за участю представників:

від позивача: Кузьмін Д.П. – за дов. №07-07 від 23.01.2007р.

від відповідача 1: Пермінов О.О. – за дов. №23/13 від 10.01.2007р.

від відповідача 2: не з’явився

від третьої особи: не з’явився

на підставі статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 23.01.2007р. було оголошено перерву з 10год.30хв. до 15год.00хв.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство закритого типу „Карбо та Кріплення” м.Макіївка звернулось до Донецької митниці м. Донецьк та Управління Державного казначейства м. Києва із позовом про - визнання недійсною картку відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. та митну оцінку на ВМД №700000002/6/015776 від 27.07.2006р.; стягнення майнової шкоди, пов’язаної зі сплатою зайвих митних платежів на суму 11524грн.56коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України „Про Єдиний митний тариф”, статей Митного кодексу України та Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №646 від 01.10.2003р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.10.2003 р. за №996/8317).в обґрунтування вимог про стягнення майнової шкоди, пов’язаної зі сплатою зайвих митних платежів на суму 11524грн.56коп. позивач посилається на статті 1166, 1173 Цивільного кодексу України.

Як зазначає позивач, під час надання товаросупроводних документів для митного оформлення вантажу (4 комплекти валків різьбонакатних до станку PR-30 вагою 231кг. та вартістю 45667грн.17коп.) відділом контролю митної вартості ВВ №1 Донецької митниці самостійно визначена митна вартість вантажу шляхом застосування шостого резервного методу. Внаслідок цього було відмовлено у подальшому митному оформленні вказаних товарів та надана картка відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р.

На підставі митної оцінки до вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. Донецька митниця здійснила корегування вартості товарів у бік збільшення на суму 49444грн.53коп. Таким чином, загальна вартість імпортованого вантажу склала 95111грн.70коп.

З метою запобігання збитків від простою виробництва Акціонерне товариство закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка здійснило митне оформлення з урахуванням наданої митної оцінки, оформило вантажну митну декларацію №700000002/6/016792 від 07.08.2006р. та перерахувало необхідні митні платежі на суму 21845грн.33коп.

Позивач наполягає на тому, що під час пред’явлення для оформлення до вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. були додані всі документи, визначені у пункті 14 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р.

Відповідно до додаткової угоди №8 від 12.06.2006р. та рахунку №RE010799 від 20.07.2006р., доданих до вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р., ціна за один комплект валків різьбонакатних становить 1683,60євро. Заявлена митна вартість у вантажній митній декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. співпадає із вартістю товарів, вказаної у товаросупроводних документах та підтверджена експортною декларацією країни відправлення AU009783 від 19.07.2006р.

Позивач також стверджує, що інших відомостей для підтвердження вартості товару відповідач не вимагав.

Посилаючись на норми Бюджетного кодексу України та Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого спільним наказом Державної митної служби України, Міністерства фінансів України №25/44 від 25.01.2006р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.01.2006 за №64/11938) відповідач наполягає на участі у справі в якості іншого відповідача Управління Державного казначейства м. Києва.

Ухвалою від 10.08.2006р. було відкрите провадження в адміністративній справі №33/242а та викликано представників сторін у попереднє засідання на 30.08.2006р.

У засіданні від 30.08.2006р. позивач не відмовився від заявлених вимог, а Донецька митниця м. Донецьк не визнала позовні вимоги.

У запереченнях №11-23/6103 від 29.08.2006р. Донецька митниця м. Донецьк зазначала наступне.

На етапі визначення митної вартості вантажу „Інструменти змінні для верстатів: валки різьбонакатні для верстату PR-30” походженням з Італії при оформленні вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. виникли сумніви щодо рівня вартості цих товарів. Заявлена до митного оформлення ціна становила – 41,96 дол.США/кг. Разом з тим, відповідно до цінової бази даних Державної митної служби України ціна на подібний вантаж становить від 43,34 до 1773,66 дол.США/кг.

Як зазначає відповідач, при митному оформленні для підтвердження заявленої митної вартості позивач не надав жодного додаткового документу, визначеного у пункті 15 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р.

Після складання картки відмови та анулювання номеру вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. при митному оформленні нової вантажної митної декларації №700000002/6/016792 від 07.08.2006р. для підтвердження митної вартості декларантом ТОВ „Інтер-Брок” надано копію експортної вантажної митної декларації №Т8183711 від 19.07.2006р. Оригінал вказаної декларації, якість заповнення граф експортної вантажної митної декларації та підпис керівника фірми “Minova CarboTech Gmbh” на додатковій угоді №8 до контракту №М/1-2005р. від 10.02.2005р., технічному опису виробу „валки різьбонакатні для верстату PR-30” викликали сумніви щодо їх оригінальності.

Враховуючи це, відповідачем прийняте рішення про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Оскільки для ідентифікації товару як ідентичного чи подібного (за центральною базою даних ІАМУ) було недостатньо відомостей, а для використання методів 4 та 5 (на основі віднімання чи додавання вартості) не було самої основи, було прийняте рішення визначення митної вартості за резервним методом (метод 6).

Згідно із пунктом 2.2 Інструкції про порядок здійснення розрахунків з Державним бюджетом України за митом, податком на додану вартість, акцизним збором та іншими платежами, доходами і зборами, затвердженої спільним наказом Державної митної служби України, Міністерства фінансів України №368/149 від 30.06.2000р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України18 липня 2000р. за №429/4650) суми мита, податку на додану вартість, акцизного збору та інших платежів і зборів, щодо яких винесено рішення суду про повернення, повертаються Державним казначейством за умови подання власником копії рішення судового органу, а також підтвердження митним органом перерахування цих коштів до державного бюджету.

Відповідно до Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого спільним наказом Державної митної служби України, Міністерства фінансів України №25/44 від 25.01.2006р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.01.2006 за №64/11938) перехід митниці на вищезазначене обслуговування було здійснено з 01.08.2006р.

З урахуванням цього відповідач просив суд залучити в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог Управління Державного казначейства у Донецькій області.

Ухвалою від 30.08.2006р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Управління Державного казначейства у Донецькій області та викликало представників сторін та третьої особи у засідання на 12.09.2006р.

Управління Державного казначейства у м. Києві направило на адресу суду клопотання №06-12/4347 від 22.08.2006р. про зупинення провадження у справі до затвердження Положення про Управління Державного казначейства у м. Києві.

Заявою №06-413 від 08.09.2006р. позивач на підставі статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсною картку відмови  №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. і митну оцінку на вантажну митну декларацію №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. Донецької митниці; стягнути з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м. Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп.

Ухвалою від 12.09.2006р. провадження у справі було зупинене до 12.11.2006р. у зв’язку із надходженням клопотання Донецької митниці, проти задоволення якого не заперечував ані позивач, ані третя особа.

Ухвалою від 13.11.2006р. провадження у справі №33/242а поновлено та викликано представників сторін та третьої особи на засідання 14.11.2006р.

У засіданні від 14.11.2006р. представник третьої особи надав пояснення

№12-14/465 від 13.11.2006р., де зазначив таке.

Частина 2 статті 50 Бюджетного кодексу України встановлює, що державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Органи державного казначейства не наділені повноваженнями самостійно здійснювати повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплачених податків, платежів (обов’язкових зборів).

Згідно із пунктом 3.4 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого спільним наказом Державної митної служби України, Міністерства фінансів України №25/44 від 25.01.2006р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.01.2006 за №64/11938) повернення платникам помилково та/або надміру сплачених митних та інших платежів, що надійшли до митних органів і були перераховані ними на відповідні депозитні рахунки 3734, здійснюється відповідно до спільного наказу Державної митної служби України та Міністерства фінансів України від 30.06.2000 N 368/149 ( z0429-00 ) "Про затвердження Інструкції про порядок здійснення розрахунків з Державним бюджетом України за митом, податком на додану вартість, акцизним збором та іншими платежами, доходами і зборами", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2000 за N 429/4650. УДК у місті Києві на підставі платіжних доручень митних органів забезпечує перерахування коштів на:

-          банківські рахунки платників, відкриті в банках;

-          банківські рахунки 2603, відкриті митним органам у відповідних відокремлених підрозділах уповноваженого банку за місцезнаходженням митного органу для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою.

Зазначені розрахунки регулюються в централізованому порядку згідно з відповідними договорами між Державною митною службою України та уповноваженим банком, що обслуговує митні органи.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок здійснення розрахунків з Державним бюджетом України за митом, податком на додану вартість, акцизним збором та іншими платежами, доходами і зборами, затвердженої спільним наказом Державної митної служби України, Міністерства фінансів України №368/149 від 30.06.2000р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України18 липня 2000р. за №429/4650) сума надмірно стягнутого мита підлягає поверненню власникові товарів та інших предметів на його вимогу протягом одного року з моменту митного оформлення.

Повернення здійснюється митними органами за рахунок поточних платежів, які належать перерахуванню до державного бюджету, шляхом зменшення належних перерахувань до державного бюджету за відповідними кодами бюджетної класифікації на суму коштів, потрібних для повернення.

Суми мита, податку на додану вартість, акцизного збору та інших платежів і зборів, щодо яких винесено рішення суду про повернення, повертаються Державним казначейством за умови подання власником копії рішення судового органу, а також підтвердження митним органом перерахування цих коштів до державного бюджету.

Але до органів державного казначейства вищезазначені документи не надходили, тому повернення вказаної позивачем суми здійснити не має можливості.

Ухвалою від 14.11.2006р. суд замінив Управління Державного казначейства у Донецькій області його правонаступником Головним управлінням Державного казначейства у Донецькій області.

Ухвалою від 28.11.2006р. на підставі клопотання відповідача суд зупинив провадження у справі до 10.12.2006р. для надання сторонами певних доказів у справі (позивачу надати для огляду оригінал експертно-вантажної митної декларації країни відправлення AU009783 від 19.07.2006р., а відповідачу 1 надати відомості про результати запиту щодо автентичності поданих до митного оформлення документів позивача, направленого до Німеччини.)

У засіданні від 11.12.2006р. позивач відкликав частину позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м. Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання від 11.12.2006р. з боку третьої особи про подальший розгляд вказаної справи без участі представника Головного управління Державного казначейства у Донецькій області м. Донецьк.

За наслідками підготовчого провадження 11.12.2006р. суд постановив ухвалу про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду на 14.12.2006р.

У судовому засіданні від 14.12.2006р. головуючим були роз’яснені процесуальні права та обов’язки сторонам, передбачені статтями 49, 51, 54, 65-68 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач наполягав на заявлених вимогах, а відповідач 1 заперечував проти їх задоволення.

На адресу суду надійшли заперечення №05-17/1755 від 08.12.2006р. з боку відповідача 2, в яких останній заперечував проти задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м. Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп.

Ухвалою суду розгляд справи був відкладений на 21.12.2006р. та зобов’язано відповідача 1 надати докази правомірності митної оцінки щодо встановлення ціни товару із застосуванням резервного методу № 6, згідно ст.273 Митного кодексу України.

Ухвалою від 21.12.2006р. провадження у справі було зупинене до 22.01.2007р. на підставі клопотання Донецької митниці для надання доказів правомірності митної оцінки щодо встановлення ціни товару із застосуванням резервного методу № 6, згідно ст.273 Митного кодексу України.

Ухвалою від 23.01.2007р. провадження у справі було поновлено та викликано представників сторін і третьої особи на судовий розгляд на 23.01.2007р.

У судове засідання відповідач 1 надав документи, згідно яких Донецька митниця була реорганізована шляхом приєднання до Східної регіональної митниці, за поясненнями відповідача, остання є правонаступником Донецької митниці.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням цього та на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, суд замінив Донецьку митницю її правонаступником - Східною регіональною митницею.

На підставі статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 23.01.2007р. було оголошено перерву з 10год.30хв. до 15год.00хв.

Під час судового провадження були досліджені: картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000002/6/00035 від 27.07.2006р.; митна оцінка товару до ВМД №700000002/6/015776 від 27.07.2006р.; вантажна митна декларація №700000002/6/015776 від 27.07.2006р.; вантажна митна декларація №700000002/6/016792 від 07.08.2006р.; облікова картка №70000/1/04/02593; договір-доручення №183 від 25.05.2006р. (із додатком №1); контракт №М/1-2005 від 10.02.2005р.; додаткова угода №8 від 12.06.2006р. до контракту №М/1-2005 від 10.02.2005р.; авіа накладна GE631446284WW від 20.07.2006р., комерційний інвойс RE010799 від 20.07.2006р.; пакувальний лист; сертифікат якості та відповідності від заводу виробника; експортна вантажна митна декларація; лист Державної митної служби України №11-19/893 від 20.07.2006р.; заперечення №11-23/6103 від 29.08.2006р.; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи; платіжні доручення №842 від 02.08.2006р., №811 від 27.07.2006р., №414 від 02.08.2006р.№ 405 від 27.07.2006р.; виписки з рахунку; заява про уточнення вимог №06-413 від 08.09.2006р.; клопотання №11-23/376 від 12.09.2006р.; лист №11-41/6470 від 12.09.2006р.; клопотання №06-12/4606 від 08.09.2006р.; клопотання №23/393 від 19.09.2006р.; копія виписки від 08.08.2006р.; додаткові пояснення №23/525 від 13.11.2006р.; пояснення №12-14/465 від 13.11.2006р.; наказ Державного казначейства України №343-к від 12.07.2006р.; наказ Управління Державного казначейства у Донецькій області №194 від 02.08.2006р.; наказ Головного Управління Державного казначейства України у Донецькій області №4 від 20.10.2006р.; Положення про Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області; додаткові пояснення №11-23/9096 від 14.12.2006р.; заперечення №05-17/1755 від 08.12.2006р.; клопотання №05-17/1756 від 06.12.2006р.; Положення про Головне управління Державного казначейства України у м. Києві; витяг з бази даних ІАМУ Державної митної служби України за період з 07.06.2006р. по 07.08.2006р.; витяг з бази даних ІАМУ Державної митної служби України за період з 23.11.2006р. по 23.01.2007р.; копія декларації митної вартості; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи; наказ Державної митної служби України №785 від 15.09.2006р.; витяг з наказу Державної митної служби України №838 від 03.10.2006р.

Заслухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін та третьої особи, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Між Акціонерним товариством закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка (далі-покупець) та фірмою Minova CarboTech GmbH Німеччина м. Гессен (далі - продавець) був укладений контракт №М/1-2005р від 10.02.2005р., згідно якого продавець зобов’язаний підготовити та поставити закуплену або самостійно вироблену продукцію виробничо-технічного призначення в номенклатурі, кількості, асортименті та строки, визначені у додатках до цього контракту, а покупець зобов’язаний прийняти та оплатити товар в порядку та умовах, визначених контрактом.

Відповідно до додаткової угоди №8 від 12.06.2006р. до контракту №М/1-2005р від 10.02.2005р. у липні 2006р. за вантажною митною декларацією №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. на адресу Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка надійшов товар - 4 комплекти валків різьбонакатних до станку PR-30 вагою 231кг. та вартістю 45667грн.17коп. (7184,40 EUR)

На підставі договору-доручення №183 від 25.05.2006р. між позивачем та ТОВ „Інтер - брок” м. Донецьк митне оформлення вказаного вантажу здійснювалось ТОВ „Інтер - брок”.

Відповідно до статті 78 Митного кодексу України митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до статті 80 Митного кодексу у разі відмови у митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган зобов'язаний видавати заінтересованим особам письмове повідомлення із зазначенням причин відмови та вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення та пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Таким письмовим повідомленням, у розумінні пункту 1 Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №1227 від 12.12.2005р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2005р. за №1562/11842) є картка відмови.

Картка формується в електронному вигляді з використанням програмно-інформаційного комплексу "Відмова в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України" Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України посадовою особою митного органу, яка з огляду на обставини (заборону на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України; відсутність документів, потрібних для здійснення митного оформлення чи пропуску товарів і транспортних засобів тощо) прийняла рішення про відмову.

У Картці в стислому вигляді зазначаються причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Карткою відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р.Донецькою митницею було відмовлено у митному оформленні вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р. із зазначенням причини: надано недостатньо документів для підтвердження заявленої митної вартості, вартість заявленого товару нижче цінової бази Державної Митної служби України, здійснено коригування митної вартості і видана митна оцінка.

За загальним правилом, визначеним у статті 16 Закону України „Про Єдиний митний тариф” №2097-XII від 05.02.1992р. (із змінами та доповненнями) нарахування мита на товари та інші предмети, що підлягають митному обкладенню, провадиться на базі їх митної вартості, тобто ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за них на момент перетину митного кордону України.

Умови та форми декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України визначає Порядок декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р.

Відповідно до пункту 14 вищевказаного Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються підприємствами через митний кордон України, декларант подає: угоду (договір, контракт), на підставі якої здійснюється поставка товарів, і додатки до неї; рахунок-фактуру (інвойс) і банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено) або рахунок-проформу для умовно-вартісних угод (договорів, контрактів), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; угоду (договір, контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи; рахунок про сплату наданих транспортно-експедиційних послуг або офіційно завірену керівником і головним бухгалтером підприємства калькуляцію транспортних витрат у разі, коли транспортні витрати не були включені до рахунка-фактури (інвойсу); пакувальні листи; ліцензію на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню; сертифікат про походження товару, сертифікат якості, безпеки тощо.

Як вбачається зі змісту графи 44 (у графі зазначаються реквізити документів, поданих при митному оформленні) вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. позивачем було надано – декларацію митної вартості ДМВ-1 від 27.07.2006р., повідомлення про транзитне переміщення 17288/6/100000003 від 24.07.2006р., авіанакладну GE631446284WW від 20.07.2006р., комерційний інвойс RE010799 від 20.07.2006р., зовнішньоекономічний договір на відшкодувальній основі М/1-2005 від 10.02.2005р., доповнення до зовнішньоекономічного договору 8 від 12.06.2006р., довідка про декларування валютних цінностей 15 ДПІ м. Макіївка від 12.06.2006р., санітарний сертифікат, екологічний сертифікат (дозвіл).

Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, визначених у частині 1 статті 266 Митного кодексу. Виходячи із зазначеної норми, методами визначення митної вартості товарів, які возяться на митну територію України є: метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); метод оцінки за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); метод оцінки за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); метод оцінки на основі віднімання вартості (метод 4); метод оцінки на основі додавання вартості (метод 5); резервний метод (метод 6).

Відповідно до абзацу другого пункту 12 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р., на адресу відповідача була надана декларація митної вартості за формою ДМВ-1 для заявлення митної вартості товарів, яка визначена шляхом застосування методу оцінки за ціною угоди щодо товарів.

Відповідно до пояснень представника відповідача, на етапі визначення митної вартості вантажу „Інструменти змінні для верстатів: валки різьбонакатні для верстату PR-30” походженням з Італії при оформленні вантажної митної декларації №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. у посадової особи Донецької митниці виникли сумніви щодо рівня вартості цих товарів. Заявлена до митного оформлення ціна становила – 41,96 дол. США/кг. Разом з тим, відповідно до цінової бази даних Державної митної служби України ціна на подібний вантаж становить від 43,34 до 1773,66 дол. США/кг

Крім того, під час вивчення документів, наданих для митного оформлення, у посадової особи Донецької митниці виникли сумніви щодо підпису керівника фірми “Minova CarboTech Gmbh” на додатковій угоді №8 до контракту №М/1-2005р. від 10.02.2005р., технічному опису виробу „валки різьбонакатні для верстату PR-30”.

Стаття 265 Митного кодексу України наділяє митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, правом приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Відповідно до частини 2 статті 265 Митного кодексу України у разі коли декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість товарів або коли виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи, передбачені Митним кодексом України, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно із зазначеним Кодексом.

Пунктом 2.3 Порядку роботи відділу контролю митної вартості регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №685 від 13.10.2003р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.10.2003 за №969/8290) зазначено, що неможливість перевірки обчислення митної вартості виникає у випадках: відсутності рахунку-фактури; відсутності інших документів, потрібних для здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості; якщо буде доведено, що заявлені в рахунку-фактурі чи інших документах відомості не відповідають дійсності; якщо декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість; якщо декларант відмовляється від надання необхідних додаткових відомостей.

Пунктом 15 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р., визначено, що для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть додатково подаватися такі документи: установчі документи підприємства, що переміщує товари; угода з третіми особами, що пов'язана з угодою (контрактом) поставки товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських послуг, пов'язаних з виконанням умов угоди щодо товарів, митна вартість яких визначається; відповідна бухгалтерська документація; ліцензійні чи авторські угоди; замовлення на поставку товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) фірми-виробника; калькуляція фірми-виробника на товари, митна вартість яких визначається; інші документи, що можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у декларації митної вартості.

При цьому, відповідно до пункту 2.5 Порядку роботи відділу контролю митної вартості регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №685 від 13.10.2003р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.10.2003 за №969/8290) з метою правильного визначення митної вартості товарів та предметів, що переміщуються через митний кордон України посадові особи відділу проводять роботу зі збирання, аналізу, оброблення даних про вартість таких товарів з метою формування бази даних цінової інформації. Таким чином, факт заниження митної вартості товару може бути підтверджено витягом цінової інформації бази даних Державної митної служби України.

Оскільки під час митного оформлення вантажу за вантажною митною декларацією №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. документи, що підтвердили б митну вартість, визначену у вантажно-митний декларації та декларації митної вартості позивачем не були надані, митним органом, відповідно до наданих чинним законодавством повноважень, здійснено коригування митної вартості товарів на підставі цінової інформації бази даних Державної митної служби України.

Коригування митної вартості товарів, що переміщуються підприємствами через митний кордон України, здійснене митним органом є - митною оцінкою товарів.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України рішення митного органу стосовно визначення митної вартості товарів може бути оскаржене в порядку, встановленому законом.

Оскарження декларантом прийнятого митним органом рішення про митну оцінку товарів або подання письмового запиту до митного органу не звільняє декларанта від сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до визначеної митним органом митної оцінки товарів.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка до Східної регіональної митниці м. Донецьк про визнання недійсною картку відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. і митну оцінку на вантажну митну декларацію №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. Донецької митниці.

Що стосується позовних вимог вимоги Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка про стягнення з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м. Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп. – суд залишає вказані позовні вимоги без розгляду на підставі заяви позивача про відкликання цієї частини позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись нормами Митного кодексу України, статті 16 Закону України „Про Єдиний митний тариф” №2097-XII від 05.02.1992р. (із змінами та доповненнями), положеннями Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1375 від 28.08.2003р., Порядку роботи відділу контролю митної вартості регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №685 від 13.10.2003р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.10.2003 за №969/8290), Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №1227 від 12.12.2005р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2005р. за №1562/11842), статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 12, 14, 15, 23, 48, 50, 53, 54, 69-71, 79, 86, 87, 89, 94, 98, 99, 100, 107, 110, 111, 114, 121, 122-170, 254, Прикінцевими та Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м. Макіївка до Східної регіональної митниці м. Донецьк про визнання недійсною картку відмови №700000002/6/00035 від 27.07.2006р. і митну оцінку на вантажну митну декларацію №700000002/6/015776 від 27.07.2006р. Донецької митниці – відмовити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу „Карбо та Кріплення” м.Макіївка про стягнення з Державного бюджету в особі Управління Державного казначейства м. Києва на користь позивача зайво сплачені митні платежі у розмірі 11524грн.56коп. залишити без розгляду.

У судовому засіданні від 23.01.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст виготовлено 29.01.2007р.

Суддя                                                                                                Новікова Р.Г.

Надруковано 5 примірників: 1 – позивачу; 1 - Східній регіональній митниці м. Донецьк; 1 - Головному управлінню Державного казначейства у Донецькій області м. Донецьк; 1 - Управлінню Державного казначейства України у м. Києві; 1 – до справи.