ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2007
Справа №2-15/12883-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Криммолоко» (95013, АРКрим, м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 35, ідентифікаційний код 00450693)

До відповідача Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (98645, АР Ким, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ленінградська, 41, ідентифікаційний код 16502790)

Про стягнення 242015,93 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Ярошенко К.А., довіреність № 1622 від 13.11.2007 р., у справі

Від відповідача – Кириленко А.І., довіреність № 01/11-751 від 08.10.2007 р., у справі

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство «Криммолоко» звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» про стягнення 242015,93 грн., в тому числі: 235329,98 грн. основного боргу та 6685,95 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті поставленого йому позивачем товару за договором поставки № 155-325/06 від 04.04.2006 р. на суму 235329,98 грн. станом на 03.04.2007 р. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства «Криммолоко» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Представник відповідача у судове засідання з’явився, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 235329,98 грн. визнав у повному обсязі. Також надав суду докази оплати заборгованості у розмірі 26958,27 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

04.04.2006 р. між Відкритим акціонерним товариством «Криммолоко»  (Постачальник) та Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (Покупець) був укладений договір поставки № 155-325/06. (а.с. 29-30)

Згідно з пунктом 1.1 Договору Постачальник зобов’язується поставити, а Покупець зобов’язується прийняти продукти харчування (товар) у кількості, якості, асортименті у відповідності з накладними.

Пунктом 2.2 Договору на Покупця покладений обов’язок прийняти товар та своєчасно його оплатити.

Відповідно до пункту 4.4 Договору розрахунки Покупця з Продавцем можуть здійснюватися любим способом, що не суперечить чинному законодавству.

Оплата товару, що поставляється, здійснюється по факту отримання протягом 10 банківських днів. (пункт 4.6 Договору)

Сторони не представили суду доказів припинення дії вказаного договору, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Так, позивачем здійснювалися поставки відповідачу відповідного товару у відповідності до умов договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи товавро-транспортними накладними (а.с. 34,116)

Відповідачем не заперечується факт отримання вказаного товару, про що також свідчить підпис представника відповідача у накладних.

Проте, відповідачем не було сплачено вартість отриманого товару своєчасно та у повному обсязі в добровільному порядку, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 235329,98 грн., що і стало підставою для звернення Відкритого акціонерного товариства «Криммолоко» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті  530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідачем було представлено суду докази сплати ним суми основного боргу у розмірі 26958,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3678 від 05.11.2007 р. на суму 4615,21 грн.. а також платіжним дорученням № 3677 від 05.11.2007 р. на суму 22343,06 грн.

Як свідчать матеріали справи вказана сума заборгованості була сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. (18.09.2007 р.)

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що  Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами провадження у справі в частині стягнення 26958,27 грн. підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Відповідач  відповідно до статті  33 Господарського процесуального кодексу України  не представив доказів оплати за отриманий від позивача згідно договору товар.  При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті поставленого товару за договором № 155-325/06 від 04.04.2006 р., через що  вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 208371,71 грн.  підлягають задоволенню.

Відповідач визнав суму заборгованості у відзиві на позов.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення  про  задоволення  позову за умови,  що дії відповідача не суперечать законодавству або  не  порушують  прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, вказані дії відповідача не суперечать законодавству та  не  порушують  прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб, через що  позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу  у розмірі 208371,71 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов’язання у розмірі 6685,95 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу  України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу  України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.4  Договору сторони передбачили, що за прострочення виконання зобов’язання щодо оплати поставленого товару Покупець сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі однієї облікової ставки НБУ, яка діяла на той період.

За приписами  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги| позивача| в частині стягнення| з відповідача 6685,95 грн. пені підлягають залишенню без розгляду на підставах пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не були виконані вимоги суду та  не був наданий обґрунтований розрахунок пені з вказівкою періоду стягнення пені  з урахуванням чинного законодавства.

Пунктом 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо позивач  без  поважних  причин  не   подав    витребувані господарським  судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник  позивача  не  з'явився  на   виклик у  засідання господарського  суду  і  його  нез'явлення  перешкоджає  вирішенню спору, господарський суд може залишити позов  без розгляду.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, пунктом 1-1 статті 80, пунктом 5 статті 81, 82-84  Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (98645, АР Ким, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ленінградська, 41, ідентифікаційний код 16502790) на користь Відкритого акціонерного товариства «Криммолоко» (95013, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 35, ідентифікаційний код 00450693, р/р 260008374 КРД «Райффайзен банк Аваль» м. Сімферополь, МФО 324021)   заборгованість у розмірі 208371,71 грн., 2353,30 грн. державного мита та 114,74 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення пені позов залишити без розгляду.

4.          В іншій частині провадження у справі припинити.

5.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.