КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2007                                                                                           № 26/149

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:            Михальської  Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

Від стягувача: представник не з’явився

Від боржника: Чайка О.А. –директор

Від Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції – представник не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Комбудсервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.06.2007

у справі № 26/149

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еском"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Комбудсервіс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 33 581,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2007р. у справі №13/25-13/26  відмовлено у задоволенні скарги боржника  - Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції на дії органу державної виконавчої служби – Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції при примусовому виконанні Наказу Господарського суду Чернігівської області № 13/25-13/26 від 18.07.2006р.

Боржник, не погодившись з ухвалою, оскаржив її до Київського апеляційного господарського суду, просить оскаржувану ухвалу скасувати та зобов’язати орган державної виконавчої  служби скасувати свою Постанову № 298/1 від 24.07.07р., провести оцінку арештованого майна та провести реалізацію арештованого майна, посилаючись на  порушення норм матеріального права.

Зокрема,  апелянт звертає увагу на те, що виконавча служба порушила вимоги ст.50 Закону України „Про виконавче провадження”, а суд першої інстанції  зобов’язаний був перевірити, чи достатньо вже арештованого майна для виконання наказу № 13/25-13/26, чи ні. Тобто, з’ясувати всі обставини стосовно вже арештованого майна на суму 7 млн.грн. в межах зведеного виконавчого провадження в інтересах іншого кредитора-  ВАТ Банк „Демарк”, складовою частиною якого є виконання наказу № 13/25-13/26.

Боржник вказує на те, що суд неповно з’ясував обставини справи, у зв’язку з чим порушені права боржника, які захищені абзацом 5 ст. 50 „Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника”, де зазначено, що боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Крім того, щоб задовольнити вимоги стягувача за наказом №13/25-13/26, виконавчій службі необхідно виконати свій обов’язок в частині реалізації  вже стягнутого майна, а не виносити Постанову № 298/1 від 24.07.2007р. про арешт коштів боржника, у зв’язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

04.12.2007р. від Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції надійшло клопотання  ( вих. № 02-20/1917) на адресу Київського апеляційного господарського суду, в якому  відділ державної виконавчої служби заперечує проти поданої апеляційної скарги боржника та просить розглянути справу без участі представника ДВС

В судове засідання не з’явився повноважний представник стягувача , який був повідомлений належним чином про час та місце апеляційного розгляду, про що свідчить долучене  до матеріалів справи № 13/25-13/26 повідомлення про вручення поштового відправлення кореспонденції.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення керівника боржника, судова колегія установила наступне:

Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2006р. у справі № 13/25-13/26 за первісним позовом позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача а користь позивача 1836129,77 грн. несплачених лізингових платежів, 116847,66 грн.- пені, 91223,23 грн.- інфляційних, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Боржник в порядку ст.121-2 ГПК України звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби при примусовому виконанні Наказу  № 13/25-13/26, просить скасувати  постанову № 298/1 про арешт коштів боржника від 24.07.2007р., якою накладено арешт на кошти в межах суми 4930297,41 грн., що містяться на рахунках боржника.

17.09.2007р. боржник доповнив скаргу, уточнивши підстави та нормативно правове обґрунтування поданої скарги, посилаючись на ст.50  Закону України „Про виконавче провадження”, просить зобов’язати ВДВС скасувати Постанову №298/1 від 24.07.07р. про арешт коштів  боржника, зобов’язати ДВС провести оцінку арештованого майна та провести реалізацію арештованого майна.

В обґрунтування доводів скарги боржник посилається на порушення судом справи про банкрутство стосовно Чернігівської державної машинно-технологічної станції  ухвалою господарського суду Чернігівської області №9/108-б від 23.01.2007р., введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів, наявністю у ДВС відомостей щодо введеного мораторію відносно боржника у виконавчому провадженні.

Стягувач у відзиві на скаргу боржника не згоден з її доводами.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2006р. було порушено справу про банкрутство боржника, а 10.07.2007р. ухвалою господарського суду Чернігівської  області у справі № 9/108-б було припинено провадження у справі про банкрутство боржника  (скаржника), у зв’язку з відкликанням поданої заяви ініціюючим кредитором – ВАТ „Банк „Демарк”.

Відповідно до ГПК ухвала суду про припинення провадження у справі № 9/108-б  набула чинності саме 10.07.2007р.

На виконання наказу господарського суду Чернігівської області №13/25-13/26 від 18.07.2006р. 24.07.2007р. Деснянським ВДВС Чернігівського МРУЮ була винесена Постанова №298/1 про накладення арешту на кошти в межах суми 4930297,41 грн., що належать боржнику (скаржнику).  На момент винесення оскаржуваної постанови був відсутній мораторій на задоволення  вимог кредиторів, оскільки 10.07.2007р. провадження у справі про банкрутство було судом припинено.

Відповідно до ч.8 ст.50 Закону України „Про виконавче провадження” стягнення на майно боржника  звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Наказ суду №13/25-13/26 на момент винесення оскаржуваної Постанови №298/1 24.07.2007р. залишався невиконаним боржником.

Відповідно до поданих скаржником (боржником) актів опису майна від 19.09.2001р. та 21.06.2002р., опис майна був вчинений виконавчою службою при примусовому виконанні Наказу № 12/371 від 30.07.2001р., який був виданий господарським судом Чернігівської області на користь ВАТ „Банк „Демарк”.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і такими, що суперечать положенням Закону України „Про виконавче провадження”, оскільки дії чи бездіяльність органу ДВС при примусовому виконанні рішення у справі №12/371  (2001 року) не можуть оцінюватись та досліджуватись  із встановленням зобов’язань для  органу  ДВС  при розгляді скарги боржника на дії  органу ДВС  при примусовому виконанні рішення у справі № 13/25-13/26.

Крім того, судова колегія звертає увагу на  те, що відповідно до  Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року, а саме,  відповідно до п.7

заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються господарськими судами мотивованими ухвалами, відповідно до ст..ст.86,121-2 ГПК України; у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної  виконавчої служби, суд зобов’язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника, при цьому суд не вправі зобов’язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України „Про виконавче провадження” можуть здійснюватись тільки державним виконавцем.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності та необґрунтованості  вимог  скаржника ( боржника) у скарзі щодо зобов’язання ДВС скасувати Постанову № 298/1 від 24.07.2007р., провести оцінку арештованого майна та провести реалізацію арештованого майна, оскільки зазначені вимоги не відповідають встановленому способу захисту прав боржника у виконавчому провадженні відповідно до вимог ст.121-2 ГПК України та ст.86 Закону України „Про виконавче провадження”.

За таких обставин судова колегія залишає без задоволення апеляційну скаргу   боржника - Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції, а ухвалу місцевого господарського суду - без          змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2007р. усправі №13/25-13/26 залишити без змін, а апеляційну скаргу Чернігівської державної сільськогосподарської машинно-технологічної станції – без задоволення.

2.Матеріали справи № 13/25-13/26 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Михальська  Ю.Б.