ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 20-12/405

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,

Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.,

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились

відповідача
не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.02.2006

у справі
№ 20-12/405

господарського суду
міста Севастополя

за позовом
приватного підприємства "Агиса"

до
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя

про
визнання податкових повідомлень-рішень недійсними

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агиса" 22.11.2005 звернулось до господарського суду з позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 19.07.2005 за №/0 та від 04.10.2005 за № /1 про виявлення завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1317556, 03 грн..

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 17.01.2006 (суддя Харченко І.А.) задоволено позовні вимоги щодо визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя за № /0 від 19.07.2005 та за  №/2 від 25.10.2005 про виявлення завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1317556, 03 грн.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.02.2006 (судді: Дугаренко О.В., Градова О.Г, Фенько Т.П..), рішення господарського суду міста Севастополя від 17.01.2006 залишено без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Не погоджуючись з судовими рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права з мотивів, викладених у касаційній скарзі.

Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши  наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функції на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимоги приватного підприємства "Агиса" про визнання недійсними податкових повідомлень –рішень ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя від 19.07.2005 за №/0 та від 04.10.2005 за № /1. Під час здійснення перегляду рішення господарського суду міста Севастополя від 17.01.2006 у даній справі, апеляційна інстанція дійшла висновку, що розгляд у даній справі повинен провадитися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Однак, такий висновок є помилковим, оскільки за своїм правовим змістом цей спір не є господарським.

Відповідачем у даній справі є орган державної податкової служби.

Згідно пунктів 1, 3 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 № 509-XII, державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) а також контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно до пункту 6 цієї статті вказані податкові органи забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами.

Отже, позов по справі пред’явлений про визнання недійсними рішень податкового органу, винесених останнім внаслідок виконання своїх функцій суб’єкта владних повноважень, а не у зв’язку із здійсненням ним у спірних правовідносинах господарської діяльності.

Виходячи з положень вказаних приписів законодавства, справа за позовом юридичної особи до державної податкової інспекції про оскарження правових актів індивідуальної дії є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) та підвідомча адміністративному суду.

У відповідності з пунктом 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги та подання розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом.

Відтак, Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову у даній справі за приписами Господарського процесуального кодексу України, вийшов за межі своєї компетенції, у зв’язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд апеляційної інстанції для здійснення судового провадження за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.02.2006 скасувати, а справу № 20-12/405 передати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т. Дроботова

Судді                                                                                                    Н. Волковицька

Л. Рогач