ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2007
Справа №2-7/11209-2007

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, ідентифікаційний код 20671506)

До відповідача  Почтовського житлово-комунального підприємства (98420, Бахчисарайський район, смт. Почтове, вул. Чкаловська, 11-А, ідентифікаційний код 25142132)

Про стягнення 231195,12 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Міркін А. Л., предст., дов. №22 від 06.08.2007 р.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Сімферопольське ВПВКГ звернулось до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до Почтовського житлово-комунального підприємства про стягнення 231195,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем належним чином своїх обов’язків по повній та своєчасній оплаті наданих йому позивачем за договорами №409 від 01.06.2000 р. та №409 від 19.06.2007 р. послуг з водопостачання та водовідведення, через що заборгованість Почтовського житлово-комунального підприємства перед Сімферопольським ВПВКГ за період з 21.02.2007 р. по 22.06.2007 р. складає 227545,19 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 579,51 грн. та 3070,42 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою ГС АР Крим від 11.09.2007 р. позивач у справі – Сімферопольське ВПВКГ, був замінений на його правонаступника – Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» у порядку ст. 25 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у судове засідання двічі не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.06.2000 р. між Сімферопольським виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства (Водоканал) та Почтовським житлово-комунальним підприємством (Абонент) був укладений договір №409, згідно з п. 1 якого Водоканал приймає на себе водопостачання Абонента питною водою, при наявності води в джерелах, в кількості згідно зі встановленим лімітом.

Розрахунки за послуги з водопостачання та водовідведення, що надаються Водоканалом, здійснюється за тарифами, передбаченими в п. 2 Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору в початку місяця пред’являються платіжні документи (вимоги-доручення, рахунки).

Остаточний розрахунок здійснюється за спливом поточного розрахункового місяця (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що всі платіжні документи оплачуються платником в триденний строк.

П. 20 Договору встановлено, що цей Договір укладається строком до 31 грудня 2000 року, вступає в силу з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заяви однієї зі сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Аналогічний договір на водопостачання та водовідведення №409 був укладений між сторонами 19.06.2007 р.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимог укладених Договорів позивачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення, на сплату яких виставляються відповідні рахунки із зазначенням обсягу наданих послуг, тарифів та загальної суми, що підлягає сплаті. Рахунки містять підпис Абонента про їх отримання та згоду з нарахованим до сплати сумами (а. с. 15-19).

Проте, вартість наданих послуг оплачується відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, через що заборгованість Почтовського житлово-комунального підприємства перед Сімферопольським ВПВКГ за період з 21.02.2007 р. по 22.06.2007 р. складає 227545,19 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів погашення заборгованості у розмірі 227545,19 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів. При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по повній та своєчасній оплаті наданих йому послуг за договорами №409 від 01.06.2000 р. та №409 від 19.06.2007 р., через що вимоги Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» в частині стягнення з Почтовського житлово-комунального підприємства заборгованості у сумі 227545,19 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, в позовній заяві КРП «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» міститься вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 579,51 грн. та 3070,42 грн. інфляційних втрат.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми інфляційних втрат у розмірі 3070,42 грн. та 3% річних у розмірі 579,51 грн., згідно з доданим до позовної заяви розрахунку, обчислені позивачем правомірно, а тому підлягають стягненню з Почтовського житлово-комунального підприємства на користь КРП «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя».

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Почтовського житлово-комунального підприємства (98420, Бахчисарайський район, смт. Почтове, вул. Чкаловська, 11-А, ідентифікаційний код 25142132) на користь Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя» (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, ідентифікаційний код 20671506) суму заборгованості у розмірі 227545,19 грн., 3% річних у розмірі 579,51 грн., 3070,42 грн. інфляційних втрат, 2311,95 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.