ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

21.03.07                                                                                           Справа  № 1/120-2483

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників

від позивача:  з”явився,

відповідача 1: з”явилися,

відповідача 2:  не з”явився,

прокуратури:  з»явився,

розглянув апеляційну скаргу 1 Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

та апеляційну скаргу 2 Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м.Тернопіль

на постанову господарського суду Тернопільської області від 02.10.2006 року, суддя Левандовський Ю.Я., в справі № 1/120-2483,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Західагрозоонафтосервіс”, м.Київ

до відповідача 1  Тернопільської  об”єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

до відповідача 2  Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м.Тернопіль

за участю  прокуратури Львівської області, м.Львів

про    визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 19.08.2005 року та стягнення з державного бюджету бюджетної заборгованості в сумі 1350351 грн.,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Тернопільської області від 02.10.2006 року задоволено позов  товариства з обмеженою відповідальністю „Західагрозоонафтосервіс” до  Тернопільської  об”єднаної державної податкової інспекції  та Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області про  визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2005 року за №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування  на суму 1350351 грн., та стягнення з державного бюджету бюджетної заборгованості в сумі 1350351 грн.

Постанова суду мотивована тим, що платник податків має право на бюджетне відшкодування вказаної суми, оскільки ним процедуру сторнування (зобов'язання з ПДВ/ податковий кредит) та розрахунків з бюджетом проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач 1)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що виявлені в акті перевірки порушення, внаслідок яких прийнято оскаржуване рішення, полягають в тому, що позивачем не дотримано вимог  наказу ДПА України №166, а саме за звітний період  повинна подаватись лише одна декларація, проте, виявивши помилку  у лютому 2005 року позивач подав ще одну  окрему декларацію за грудень 2004 року, замість проведення коригування та подання скориговної декларації  за лютий 2005 року.

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що у позивача виникло право  на бюджетне відшкодування  внаслідок здійснення зовнішньоекономічної діяльності, при якій здійснювався експорт продукції і сума ПДВ обчислювалась за нульовою ставкою, оскільки  судом не досліджено питання щодо допущеної помилки  в декларуванні  ПДВ, а також не надано оцінки збитковості здійсненої позивачем операції.

Скаржник  також  не погоджується з висновком суду про те, що оскаржуване рішення прийнято з підстав відсутності  позивача за юридичною адресою, та покликається на анулювання  реєстрації позивача як платника ПДВ.

В додаткових обґрунтуваннях до апеляційної скарги відповідач 2 покликається на  збитковість  здійсненої позивачем  експортної операції та суперечливість укладеного контракту по цій операції інтересам держави та суспільства.

В апеляційній скаржник (відповідач 2)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення судом норм процесуального права, апелюючи тим, що судом безпідставно  відхилено клопотання відповідача 2 про відкладення слухання справи та проведену заміну відповідача 2 відділення держказначейства у Тернопільській області, оскільки на  дату прийняття рішення відділення держказначейства у Тернопільській області, як юридичну особу, не було припинено.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що п.4.4 наказу ДПА України №166 передбачено обов»язок платника податку в разі виявлення ним помилки  у раніше поданій податковій декларації, подати один уточнюючий розрахунок  про виправлення помилок однієї раніше  поданої декларації, а тому відсутні підстави для зменшення суми бюджетного відшкодування за спірний період та прийняття оскаржуваного рішення.

В судове засідання представник відповідача 2  не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду спору, а тому суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Підставою прийняття податкового повідомлення -рішення від 11 серпня 2005 року за №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування  на суму 1350351 грн., є зафіксований в акті перевірки від 10.08.2005 року „Про результати документальної невиїзної перевірки податкової звітності по податку на додану вартість поданої товариства з обмеженою відповідальністю „Західагрозоонафтосервіс” за період з 01.12.2004 року по 31.12.2004 року   факт порушення позивачем п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме безпідставне завищення від»ємного значення  ПДВ за грудень 2004 року.

Товариством включено в рядок 16.2 декларації  з  ПДВ  за грудень 2004 року  суму ПДВ 1350351 грн. та подано розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за грудень 2004 року . де в розділі «коригування податкового кредиту з ПДВ вартість рядок 16»зроблено  запис «в зв»язку з помилкою за 5 місяць 2004 року». Крім цього, в акті зазначено про невстановлення місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю „Західагрозоонафтосервіс”, оскільки  за юридичною адресою підприємство не знаходиться згідно акту перевірки від 04.08.2005 року, а іншої адреси згідно довідки  ГВПМ Тернопільської ОДПІ від 09.08.2005 року №350/890  не встановлено.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.п.7.7.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від  3 квітня 1997 року №168/97-ВР (в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на відшкодування) суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню  з  бюджету,  визначаються  як різниця  між  загальною  сумою  податкових зобов”язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. У разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає   відшкодуванню   платнику  податку з державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. При цьому підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період (пп. 7.7.3 Закону).

Судом встановлено, що згідно поданих декларацій за січень, квітень, травень 2004 року позивачем до відшкодування заявлено суму 1350351 грн., що виникла внаслідок виконання зобов’язань по зовнішньоекономічному контракту, що підтверджується актами планових та зустрічних перевірок ДПІ у м.Тернополі за вказані періоди.

15 лютого 2005 року позивачем знайдено помилку, яку відображено у декларації по ПДВ в рядку 16.1, в зв’язку з чим подано податкову декларацію разом із розрахунком коригування сум ПДВ в розмірі 1350351 грн. Згідно з відмітками ДПІ у м. Тернополі податкова декларація з коригуванням та розрахунком експертного відшкодування за грудень 2004 р. отримана податковим органом  №1 –15.02.2005р., що зафіксовано і актом перевірки від 10.08.2005 року.

Відповідно до  п.п.7.7.1  та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України  "Про податок  на додану вартість" в редакції, що регулювала спірні правовідносини, сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.  Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведених положень Закону вбачається, що платник податків  має право на бюджетне відшкодування  спірної суми ПДВ, що також узгоджується із визначенням бюджетного відшкодування,  наведеного  в п.п.1.8  ст.1 цього  Закону,  відповідно до якого бюджетне відшкодування -  сума, що підлягає поверненню платників податків з бюджету  у зв"язку з надмірною сплатою податку   у випадках,  визначених цим Законом.

Як встановлено п.п.4.1.1, 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  платник  податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації. Податкові  декларації  подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Форма розрахунку суми бюджетного відшкодування встановлена, як додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ. Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, який затверджено наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 із наступними змінами та доповненнями. Відповідно до п.п.5.12.2  Порядку  заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,  затвердженого наказом ДПА України  від 30.05.19097р.  №166 в редакції, чинній на момент спірних правовідносин,  бюджетному   відшкодуванню  підлягає  частина  такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Місцевим судом правильно зазначено, що виправлення помилки позивачем було здійснено відповідно до вищевказаного Порядку, за яким коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди відображається у рядку 16. При заповненні цього рядка обов’язковим є подання додатка №1 „Розрахунок експортного відшкодування” –до податкової декларації. У рядку 16.1 відображається сума податку,  яка  збільшує  або зменшує  суму  податкового  кредиту  в  результаті  самостійного виправлення платником помилки,  що  міститься  в  раніше  поданій податковій декларації.

Відповідно до поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість, розрахунку коригування сум ПДВ за грудень 2004 року, згідно якого проведено виправлення помилки за 5 місяців 2004 року відшкодуванню підлягає сума 1 350 351,00 грн.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність завищення податковим органом від»ємного значення  ПДВ за грудень 2004 року згідно оскаржуваного рішення, а тому правильно визнано його недійсним.

Покликання податкового органу на відсутність підприємства за юридичною адресою  судом до уваги не приймається, оскільки даний факт не ставить під сумнів законність експорту та дійсність документів, що його підтверджують.

Щодо покликання податкового органу на  збитковість  здійсненої позивачем  експортної операції та суперечливість укладеного контракту по цій операції інтересам держави та суспільства, то вони є необгрунтованими з огляду на те, що не були підставою прийняття оскаржуваного рішення і про них не зазначено в акті перевірки, не є предметом оскарження, а тому апеляційним судом не аналізується.

Безпідставним є покликання скаржника на анулювання реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість, тому що вказану реєстрацію анульовано  лише 15.05.2006 року, в зв’язку з тим, що ТОВ подавало податкові декларації по ПДВ, які свідчать про відсутність оподаткування поставок протягом дванадцяти послідовних місяців, а позивач звернувся до суду з заявою про відшкодування  1350351 грн. з бюджету за проведені експортні операції в січні-травні 2004 року.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України  «Про податок на додану вартість», яка встановлює особливості оподаткування операцій з (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України, платник податку, який здійснює операції з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі території  України   (експорт)   і   подає  розрахунок  експортного   відшкодування   за наслідками податкового місяця, має право на отримання такого відшкодування протягом 30 календарних днів з дня подання такого розрахунку.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами.

За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації. Відмітки про подібне зарахування в деклараціях позивача відсутні.

Як випливає із змісту декларації, поданих разом із розрахунками експортного відшкодування, бюджетному відшкодуванню шляхом перерахування коштів, підлягає сума 1350351 грн. Відповідно до абзацу 5 п.7.7.3  п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР (в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на відшкодування) суми, що не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті    строку,    вважаються   бюджетною   заборгованістю.

Відповідно до Положення про Державне казначейство, затвердженого постановою КМУ від 31.07.1995р. №590 та Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України та Головного управління Державного казначейства  України від 02.07.1997р. №209/72, з наступними змінами, суми бюджетної заборгованості по ПДВ перераховуються органами Державного казначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду.

З наведеного, судом також підставно задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Західагрозоонафтосервіс” про  стягнення з державного бюджету бюджетної заборгованості в сумі 1350351 грн..

Щодо покликання відповідача 2 на порушення судом норм процесуального права, а саме завчасне проведення заміни відповідача 2 на його правонаступника, то дане порушення не вплинуло на правильне вирішення спору по суті, а тому не може бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

З вищенаведеного доводи скаржників про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Тернопільської області від 02.10.2006 року в  справі за номером 1/120-2483 залишити без змін, а апеляційні скарги Тернопільської об”єднаної державної податкової інспекції та Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                                Т.Б.Бонк

Р.І.Марко