ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.07 р.                                                                               Справа № 6/343

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіной Л.Д.___

При секретарі   Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом  Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача  Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка

третьої особи _______________________________________________________________

про  стягнення 4 130грн. 96коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Ширяєва О.О. – представник по довіреності №Р-01/3265 від 21.10.2005р.

від відповідача –  Лакіза Ю.В. – представник по довіреності №10972/24 від 29.12.06р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк,  звернувся до господарського суду з позовом про  стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка плати за користування вагонами у грудні 2005р. по ст. Кринична в сумі 4 130грн. 96коп. Позовні вимоги Залізниці грунтуються на неповній ( 8 592грн. 63коп. без ПДВ замість 12 035грн. 10коп.)оплаті відповідачем відомостей плати за користування вагонами у грудні 2005р., що суперечить вимогам Статуту залізниць України та договору про експлуатацію залізничної під”їзної колії на станції Кринична № 7/143 від 19.03.2001р.

Справа слуханням відкладалася у зв”язку з неявкою представників сторін та непредставленням ними витребуваних судом документів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги відхилив у повному обсязі, оскільки позивачем пропущений строк подання позовної заяви передбачений ст.137 Статуту залізниць.

У процесі слухання справи позивач надав заяву в якій пояснив, що у зв”язку з тим, що існувала різна практика Вищого господарського суду України щодо застосування строків позовної давності у спорах, які витікають з договорів перевезення (в тому числі по платі за користування вагонами), ДП “Донецька залізниця”  вважала, що не порушує строків подачі позову до господарського суду про стягнення плати за користування вагонами ВАТ “Ясинівський коксохімічний завод”. Тому просить суд поновити пропущений строк позовної давності. Суд відхиляє дану заяву, оскільки обставини наведені позивачем не є  винятковими і не є поважними для поновлення строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

встановив:

19 березня 2001р. між Державним підприємством “Донецька залізниця” м.Донецьк та Відкритим акціонерним товариством “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка був укладений  договір №7/143 про експлуатацію залізничної під”їзної колії, згідно якого відповідач зобов”язався сплачувати збори за подачу та прибирання вагонів, плату за користування вагонами (контейнерами) відповідно “Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України”.

У грудні 2005р. на станції Кринична Донецької залізниці був навантажений та пред”явлений до  перевезення  вантаж вантажовласником якого є Відкрите акціонерне товариство “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка.

На підставі ст.5,32,119 Статуту залізниць України та розділу 14,15 “Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України” були складені та пред”явлені до сплати відомості плати за користування вагонами №1221567, №1221568 ВАТ “Ясинувський коксохімічний завод” у сумі 12 035грн. 10коп.

Як зазначив позивач, відповідач був згоден з нарахованою  платою частково у сумі 8 592грн. 63коп., а на суму 3 442грн. 47коп. відповідач написав заперечення до вищезазначених відомостей, посилаючись на те, що на час пред”явлення вантажу до перевезення, залізниця безпідставно не прийняла вагони з вантаженим до перевезення.

Позивач стверджує, що згідно п.10 “Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу” відповідач зобов”язаний після навантаження очистити зовнішню частину та інші деталі вагона від забруднення. При виявленні недоліків очистки залізниця відмовилася прийняти вагони з вантажем, про що були складені акти загальної форми №201 від 09.12.2005р, №199 від 09.12.2005р., про те що вагони не прийняті до перевезення з причин порушення технічних умов навантаження та  кріплення вантажу.

Таким чином залізниця вважає, що не прийняла вантаж відповідача обгрунтовано, оскільки вантаж був навантажений з порушенням Правил і технічних умов навантаження та кріплення вантажу, тому просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка плату за користування вагонами у грудні 2005р. по ст.Кринична в сумі 4 130грн. 96коп.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст.134 цього Статуту, зокрема, з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

Статтею 137 Статуту залізниць передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Норми статті 315 ГК України, яка є спеціальною правовою нормою для спірних правовідносин, зазначено, що для пред’явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Користування вагонами є процесом, який нерозривно пов’язаний з здійсненням Залізницею перевезень. Зокрема, зміст Статуту залізниць України та Правил вказує на те, що користування суб’єктами господарювання вагонами є наслідком переміщення Залізницею вантажів у просторі по залізничних шляхах.

Суд в порядку статті 35 ГПК України вважає загальновідомою та такою, що не потребує доказування ту обставину, що залізничні вагони використовуються виключно для здійснення договірних залізничних перевезень, а зміна подібного цільового призначення залізничного вагону призведе до зміни юридичного статусу залізничного вагону, як спеціальної рухомої ємності для перевезення вантажів або пасажирів.

Крім того, за правилами статті 26 спеціального Закону України „Про залізничний транспорт”, предметом правового регулювання якого є основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу –порядок пред’явлення позовів до вантажовідправників та залізниць визначаються Статутом залізниць України.

У  позовній заяві  позивач посилається на порушення відповідачем наказу Міністерства транспорту України №540 від 12.09.2005р. “Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України”.

Однак, приймаючи до уваги ряд звернень суб”єктів господарювання у відношенні правомірності положень даного наказу, так як даний наказ вносить значні зміни у Правила перевезення вантажів, порушуючи норми транспортного та антимонопольного законодавства, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, інших нормативних актів, Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва   було прийнято рішення  від 02.12.2005р. №24 Про необхідність усунення порушень Міністерством транспорту та зв”язку України принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України від 11.09.2003р. №1160-IV “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” у відношенні  приведення  у відповідність з діючим законодавством наказу Міністерства транспорту та зв”язку України №540 від 12.09.2005р. і узгодження його положень відповідно з діючими нормативно-правовими актами шляхом внесення змін з урахуванням  пропозицій суб”єктів господарювання.

У зв”язку з невиконанням даного рішення у встановлений строк Державний комітет  України з питань регуляторної політики та підприємництва    з 28.02.2006р. зупинив дію наказу Мінтрансу  та зв”язку України від 12.09.2005р. №540.

У даний час наказ Мінтрансу  та зв”язку України від 12.09.2005р. №540 знаходиться на розгляді у Кабінеті Міністрів України.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі  ст.ст. 136, 137 Статуту залізниць України,  та керуючись ст.ст. 35, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка про стягнення плати за користування вагонами у грудні 2005р. по ст. Кринична в сумі 4 130грн. 96коп. відмовити.

Рішення було оголошено у судовому засіданні  24.01.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.