АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2007
№ 2-119/1

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:            Михальської  Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1- за дов.

Від відповідача: Кушніренко М.В.-за
дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ТОВ "Галантерея"

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва
від 10.05.2007 (суддя Рубан С.М.)

у справі № 2-119/1

за позовом                               ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

ОСОБА_19

ОСОБА_20

ОСОБА_21

до                                                   ТОВ
"Галантерея"

третя особа                    Дніпровська районна у м.
Києві державна адміністрація

про
визнання рішення зборів учасників та нової редакції статуту недійсними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва
від 10.05.2006р. у справі

№ 2-119/1 з метою забезпечення
позову відповідачу - ТОВ „Галантерея” :

- заборонено вчиняти будь-які дії,
які направлені на відчуження нежилого приміщення №148 загальною площею 270,9
кв.м., розташованого по вул. Харківське шосе,1 в місті Києві та майнових прав
на нього, що можуть оцінюватись ( в тому числі продаж, передача в оренду, в
суборенду, обмін, внесення до статутного фонду інших суб'єктів, тощо);

- заборонено засновникам
(учасникам) товариства вчиняти будь-які дії, які направлені на відчуження своїх
часток у статутному фонді товариства чи зміну засновників товариства .

Відповідач, не погодившись з
ухвалою, оскаржив її в апеляційному порядку, просить оскаржувану ухвалу
скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на
те, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням статтей 151,152,153
ЦПК України, що суд не перевірив заяву про забезпечення позову на відповідність
її вимогам закону, а, навпаки, постановив оскаржувану ухвалу на підставі
іншого, не передбаченого вимогам цивільно-процесуального кодексу.

Представник позивачів у
запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 10.05.2006р. без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, посилаючись на те, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі,
є надуманими та необґрунтованими.

Представник позивачів звертає увагу
на ст.152 ЦПК України та ст.67 ГПК України, відповідно до положень яких позов
забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, а
відповідно до положень ст.151 ЦПК України та ст.66 ГПК України забезпечення
позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, судова колегія установила наступне:

Позивачі звернулись до суду першої
інстанції у серпні місяці 2005 року з позовом до ТОВ „Галантерея” про визнання
недійсними:

-рішення зборів учасників ТОВ
„Галантерея” від 23.12.2001 року, яким засновники були виведені із учасників
Товариства;

-рішення зборів учасників ТОВ
„Галантерея” від 19.11.2004 року, яким засновники були виведені із учасників
Товариства;

-рішення зборів учасників ТОВ
„Галантерея” від 19.11.2004 року, яким засновники

були виключені із учасників
Товариства;

-рішення зборів учасників ТОВ
„Галантерея” від 19.11.2004 року про затвердження нової редакції Статуту та
нової редакції Статуту.

26.04.2006 року в суді першої інстанції
представник позивачів у заяві на адресу суду з метою забезпечення позову просив
суд:

- заборонити ТОВ „Галантерея”
вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження нежилого приміщення №148
загальною площею 270,9 кв.м., що розташоване за адресою: м.Київ, вул.Харківське
шосе,1 та майнових прав на нього, що можуть оцінюватись ( в тому числі продаж,
передача в оренду,  в суборенду, обмін,
внесення до статутного фонду інших суб'єктів господарювання, тощо);

-заборонити засновникам (учасникам)
ТОВ „Галантерея” вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження своїх часток у
статутному фонді товариства чи зміну засновників ТОВ „Галантерея”.

В обґрунтування своєї заяви про
забезпечення позову на підставі статтей 151,152,153 ЦПК України представник
позивачів посилається на тяганину з розглядом даної справи у Дніпровському
районному суді м.Києва більше 7-ми місяців з вини

представників відповідача, які
своїми свідомими діями затягують розгляд справи в суді по суті.

Таке поводження представників
відповідача наштовхує позивачів на думку, що затягування судового процесу - є
свідомим та цілеспрямованим і має на меті відчужити приміщення чи передати
права на нього третім особам.

Судова колегія не погоджується з  правовою позицією суду першої інстанції щодо
задоволення заяви позивачів про забезпечення позову у такий спосіб, з огляду на
наступне:

У відповідності до ст.151 ЦПК та
ст.66 ГПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів
забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

Як вбачається з позовної заяви,
предметом спору є визнання недійсними рішення зборів учасників товариства та
нової редакції Статуту і у зв'язку з цим суд першої інстанції за предметом
позову повинен досліджувати наведені у позові підстави та порядок призначення і
проведення цих зборів.

Суд задовольнив заяву позивачів про
забезпечення позову і при цьому не взяв до уваги передбачені законодавством
підстави вжиття заходів  забезпечення
позову, незважаючи на те, що позивачами не надано доказів на підтвердження
вимог щодо необхідності та доцільності вжиття
таких заходів  при зверненні до
суду, відсутнє достатнє та належне обґрунтування складності та неможливості
виконання рішення суду зі спору про визнання недійсними рішень зборів учасників
товариства та нової редакції Статуту без вжиття зазначених заходів забезпечення
позову.

Суд вийшов за межі позовних вимог,
необґрунтовано заборонив вчиняти дії щодо приміщення №148 по вул.Харківське
шосе, 1 в місті Києві, не обґрунтувавши в ухвалі, яким чином відчуження даного
майна може вплинути на позовні вимоги позивачів.

Крім того, суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог, заборонивши засновникам ( учасникам) вчиняти дії
на відчуження своїх часток у статутному фонді.

При цьому суд не звернув уваги, що
відповідачем у справі є не засновники товариства, а ТОВ „Галантерея” та не
обґрунтував, яким чином відчуження часток засновників у статутному фонді
товариства, може вплинути на позовні вимоги позивачів.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Дніпровського районного суду міста
Києва не відповідає обставинам справи, ухвалена судом без додержання норм
матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга ТОВ „Галантерея” є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.99,101,103-105,106
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ТОВ „Галантерея”
задовольнити.

2.Ухвалу Дніпровського районного суду
міста Києва від 10.05.2006р. у справі№ 2-119/1 про забезпечення позову скасувати.

3.Справу № 2-119/1 передати на
розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді
Михальська  Ю.Б.