СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" лютого 2007 р.
Справа  № 15/11

За позовом :       Товариство з обмеженою  відповідальністю «Саніда Пласт»

До відповідача:  підприємець ОСОБА_1

про                      стягнення
в сумі 5700 грн. 00 коп.

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Представники:

від позивача:       Понурко С.О. -директор

Панчук Н.Г.
довіреність №15-01/47 від 16.01.07 р.

від відповідача:  ОСОБА_1 -підприємець

ОСОБА_2-довіреність
б/н від 05.02.07 р.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва.

ВСТАНОВИВ: Позивач
-ТОВ «Саніда Пласт»м.Рівне просить суд стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1, м.Костопіль 5700,00 грн. заборгованості.

Свої вимоги обгрунтовує,
насамперед, невиконанням відповідачем
Агентського договору НОМЕР_1.

З огляду на перераховані з його
боку, в якості авансу за майбутньо надані послуги грошові кошти в сумі 5700,00
грн., зважаючи на невиконання взятих на себе за договором зобов'язань, та
неповернення вищезазначених коштів відповідачем, просить позов задоволити.

Відповідач -підприємець ОСОБА_1
позовні вимоги не визнає в зв'язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

На думку відповідача вона вжила
всіх залежних від неї заходів для належного виконання взятих на себе за
договором зобов'язань, що в свою чергу підтверджується долученими до матеріалів
справи копій листів від підприємств та організацій (потенційних покупців).

А так, просить позовні вимоги
залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх
сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку суд прийшов до висновку
про безпідставність позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

08 вересня 2005 року між сторонами
у справі був укладений Агентський договір НОМЕР_1 (далі договір, а.с.5-7),
відповідно з яким відповідач зобов'язувався за винагороду представляти інтереси
позивача у південному регіоні України і здійснювати за рахунок та за
дорученнями останнього юридичні та фактичні дії від свого імені, а саме: пошук
покупців продукції позивача; укладення угод на поставку продукції останнього;
проведення маркетингових досліджень (п.1.1.Договору).

Крім того, відповідач, як агент,
зобов'язувався займатися підтримкою належного стану складу, відкритої площадки
і офісного приміщення в м. Сімферополь: проводити облаштування і поточний
ремонт (п.1.2 Договору).

Розглядом матеріалів справи судом
встановлено, що позивачем щомісячно, а саме: 14.07.06 р., 16.08.06 р. та
25.09.06 р. на розрахунковий рахунок відповідача були перераховані кошти, в
якості оплати за агентські послуги в загальній сумі 5700,00 грн.
(1900,00+2000,00+1800,00).

Відповідно до п.2.6 Договору,
відповідач, як агент, зобов'язувався надати позивачу (принципалу) усні звіти
про хід виконання договору та укладених угод не пізніше ніж через три робочі
дні з моменту  знаходження Агентом
замовника на продукцію принципала.

Періодичність перерахування
позивачем коштів на розрахунковий рахунок відповідача, та призначення платежу в
платіжних  дорученнях (а.с.9-14), з
одного боку, та відсутність зауважень та заперечень зі сторони позивача, в цей
період, як принципала за договором, з іншого, спростовують твердження
останнього.

Крім того, як вбачається з
долучених відповідачем до матеріалів справи в якості доказів, копій листів
підприємств (організацій) в період з 01 липня по 30 вересня 2006 року, ПП
ОСОБА_1 знаходилась в м. Сімферополі, проводила маркетингові дослідження,
аналізувала ринок збуту каналізаційних
та водопровідних труб з полімерних матеріалів, вивчала і проводила
аналіз цін конкурентів, здійснювала пошук покупців продукції принципала,
сприяла руху продукції з використанням рекламних та інформаційних матеріалів,
поданих принципалом,  вивчала територію з
метою виявлення потенційних замовників на продукцію принципала, розповсюджувала
рекламні матеріали, пов'язані з продукцією принципала, проводила представлення
цієї продукції, тощо.

Крім того, як вбачається з листа
ВАТ “Монтажне управління №14” м.Сімферополь, в період з 01.07.06 р. по 01.10.06
р. ПП ОСОБА_1 дійсно займалась підготовкою нежилого приміщення під склад
АДРЕСА_1 та підтримувала склад у відповідності з договором оренди стані.

Викладене свідчить про  виконання відповідачем взятих на себе за
договором зобов'язань (п.п.1.1, 1.2,  2.1
Договору).

При цьому, посилання позивача на
те, що відповідачем не знайдено в період з 01.07.06 р. по 30.09.06 р.  жодного потенційного покупця його продукції
та, відповідно, не укладено жодної угоди на поставку цієї продукції не
заслуговують на увагу, оскільки агентським договором не передбачено
обов'язковості укладення таких договорів відповідачем.

Крім того, слід зауважити, що строк
дії агентського договору відповідно до п.6.1 Договору встановлено до 04 липня
2008 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором.

З огляду на це, позивачем не
враховано, що перераховані ним кошти в сумі 5700,00 грн. не є заборгованістю, а
є збитками (понесеними витратами).

За загальним правилом, в разі
прострочення боржника і втрати інтересу кредитора до виконання зобов'язання,
останній може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування
збитків (ч.3 ст.612 ЦК України).

Натомість, позивач, як з'ясовано
при розгляді справи, в порядку, передбаченому ч.3 ст.538 ЦК України в період з
14..07.06 р. по. 25.09.06 р., здійснюючи перерахування коштів, в якості оплати
за надані агентські послуги не зупинив виконання свого обов'язку
(перерахування), так само, як і не відмовився від виконання відповідачем своїх
обов'язків.

Оскільки, предметом агентського
договору є представлення Агентом (відповідачем) інтересів принципала (позивача)
в Південному регіоні і здійснення за рахунок та за дорученнями останнього
юридичних та фактичних дій від свого імені, відповідач у розумінні ст.295 ГК
України не є комерційним агентом.

Відтак, укладений між сторонами
агентський договір, за своєю правовою природою є договором про надання послуг,
відповідна відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг
передбачена статтею 906 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК
України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним  виконанням
договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню
виконавцем в разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором.

Зазначене свого підтвердження при
розгляді справи не знайшло. Більше того, відповідачем, у відповідності  до п.5.2 Договору належними і достатніми
доказами підтверджено, що останнім вжито всіх залежних від цього заходів для
належного виконання зобов'язань за договором. Крім того, слід зауважити, що
позивачем, з огляду на строк дії договору, взаємовідносини сторін за ним та
статус перерахованих коштів, не враховано приписи статті 188 ГК України та
ст.907 ЦК України, щодо розірвання в установленому порядку договору з подальшим
відшкодуванням збитків.

Відповідно до стст.33, 34 ГПК
України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Натомість, доводи, на які посилався позивач є безпідставними, необгрунтованими
та надуманими, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Підстави для задоволення позову
відсутні.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя

Рішення     підписано "13" лютого 2007 р.