ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.02.2007
Справа №2-24/17621-2006А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Господарського суду Автономної Республіки Крим  Колосової Г.Г.,

секретаря судового засідання Капустіної І.М., розглянувши за участю представників:

від позивача –  Савопуло Б.М., представник, дов. у справі.

від відповідача – Володькін С.А., головний державний податковий інспектор, дов.у справі.

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) „Аю-Даг-97” ( м. Ялта, смт Гурзуф, вул. Гурзуфське ш.,13)

до відповідача –Державної податкової інспекції (ДПІ) у м. Ялта ( м. Ялта, вул.Васильєва,16)

про визнання протиправними дій та недійсними рішень

Обставини справи:

Позивач  звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання протиправними дій посадових осіб державної податкової служби при проведенні перевірки; визнання протиправними дій заступника начальника ДПІ у м. Ялта Данилиної І.П. при винесенні рішення № 3 від 20.09.2006р.; визнання недійсними рішення ДПІ у м. Ялта № 3 від 20.09.2006р. про застосування фінансових санкцій на суму 1000 грн., та рішення про застосування фінансових санкцій № 3 від 20.09.2006р. на суму 3870 грн.

У судовому засіданні 11.01.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати вказані рішення ДПІ у м. Ялті нечинними, а також дії заступника начальника ДПІ визнати протиправними (а.с. 71).

Крім того, позивач відмовився від позовних вимог у частині визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій № 3 від 20.09.2006р. на суму 3870 грн. у частині застосування санкцій у розмірі 170 грн. за порушення п. 5 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Ухвалою від 11.01.2007р. суд у цій частині провадження у справі закрив у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Відповідач просить у позові відмовити за мотивами, викладеними у судових засіданнях та запереченні на позов.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

28.08.2006р. о 23 год. 04 хв. була проведена перевірка бару „Аю-Даг”, що розташований за адресою м. Ялта, пгт. Гурзуф, вул. Гурзуфське шосе, 13, який належить ТОВ „Аю-Даг-97”, за результатами якої складений акт № 000494/330 від 28.08.2006р. (а.с. 29-32).

На підставі вказаного акту було винесено рішення ДПІ у м. Ялта № від 20.09.2006р. про застосування фінансових санкцій на суму 1000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів на підставі абз. 12 ч. 2 ст. 17 Закона України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995р. із змінами та доповненнями (Закон № 481) (а.с.9).

Уточнивши позовні вимоги, позивач просить визнати рішення ДПІ у м. Ялта № 3 від 20.09.2006р. нечинним.

Як вбачається з акту, при проведенні перевірки встановлений факт реалізації однієї пачки сигарет „Мальборо” за ціною 9 грн. за одну пачку при встановленій максимальної роздрібної ціни 4,10 грн.

У позовній заяві позивач посилається на те, що сигарети у кафе продаються виключно у наборі, та звуться „Набор курильщика”, а далі найменування сигарет та запальничка.

Тому гранична вартість на сигарети, що встановлена заводом-виробником, не перевищується.

У наборі продаються ексклюзивні запальнички, гранична вартість яких не встановлена.

У якості доказів позивач надав копію меню (а.с. 13).

Доводи позивача не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з наступним.

Як вбачається з рахунку офіціанта № 97 від 28.08.2006р., у якому вказане найменування кафе – Аю-Даг”, у ньому вказано Мальборо – 9 грн. (а.с. 34).

Ніяких вказівок на те, що був проданий набір курця, а не пачка сигарет „Мальборо”, у рахунку немає.

Відповідно до ст. 71 КАС України,  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 абз. 12 Закона  України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995р. із змінами та доповненнями (Закон № 481) незаконний  обіг спирту етилового, коньячного, плодового спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту сирцю виноградного, спирту сирцю плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів- імпорт, експорт, транспортування, торгівля спиртом  етиловим,  коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

Частинами 15, 17 ст. 6 Декрета Кабінета Міністрів України „Про акцизний збір” № 18-92 від 26.12.1992р. із змінами та доповненнями передбачено, що декларація про    встановлені   виробником   або   імпортером максимальні  роздрібні  ціни  на   підакцизні   товари   подається  відповідно  до  центрального  органу  державної  податкової служби

України або центрального органу державної митної служби України  у формі, спільно визначеній цими органами за погодженням з Комітетом Верховної Ради України,  який відповідає за проведення  податкової політики.

Декларація повинна  бути  подана  виробником  або  імпортером підакцизних  товарів  відповідно  до центрального органу державної податкової служби України або центрального органу державної митної служби  України  не  пізніше,  ніж  за  п'ять  календарних днів до

моменту  запровадження  встановлених  у  декларації   максимальних роздрібних  цін.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 зберігання,   транспортування,   реалізації   фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових  виробів,  алкогольних  напоїв  та тютюнових  виробів  без марок акцизного збору встановленого зразка або  з  підробленими  марками  акцизного  збору  -  100  відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

Як вбачається з листа № 5494/21-306 від 27.12.2006р.  в серпні 2006р. максимальна роздрібна ціна на сигарети „Мальборо” встановлена виробником або імпортером була на тому ж рівні що й в липні 2006р., а саме 4,10грн. за пачку.

Доводи позивача щодо того, що вказане рішення винесене ДПІ у м. Ялта з перевищенням повноважень судом також не приймаються до уваги.

Частиною 4 ст. 17 Закону № 481  встановлено, що рішення про стягнення штрафів, передбачені частиною другою цієї статті приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі, зокрема спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами та іншими органами виконавчої влади у межах їх повноважень, визначених законами України.

Згідно  абз.6 п.1 ст. 8  Закону України „ Про державну податкову  службу в Україні” Державна податкова адміністрація України виконує безпосередньо, а також організує роботу державних податкових адміністрацій державних податкових інспекцій, пов’язану, зокрема, з застосуванням у випадках, передбачених законодавством фінансових санкцій до суб’єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про  виробництво та обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Пунктом 7 ст. 11 вказаного закону передбачено застосування до підприємств, установ, організацій  і громадян фінансових санкцій в порядку і розмірах, встановлених законом. Права, передбачені пунктами 1-4,6,12 і 14 частині 1 вказаної статті, надаються посадовим особам органів державної податкової служби, а права, передбачені п.5,7-11,13,15-17- керівникам державних податкових адміністрацій і начальникам державних податкових інспекцій, а також їх заступникам.

Також, відповідно з ч. 4 ст. 17 Закона України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. № 48195 від 19.12.1995р. – рішення про стягнення штрафів, передбачені ч.2 ст. 17 даного Закона  приймаються органом, який видав ліцензію на право  виробництва і торгівлі спиртом  єтиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, і іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції, визначеної законами України. ДПІ в м. Ялта є органом виконавчої влади, тому має повноваження, у випадках, визначених Законом, застосовувати фінансові санкції до СПД за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Також Постановою Кабінету Міністрів  „Про  заходи по посиленню державного контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і уплати акцизного збору” від 07.08.2001р. № 940 у складі ДПА України  створений Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом і обігом  підакцизних товарів як самостійний функціональний  підрозділ з правами юридичної особи, у складі державних податкових адміністрацій в АР Крим, областях, городах Києві і Севастополі- регіональні управління Департаменту з правами юридичної особи  та їх територіальні підрозділи.

Згідно п.6,5 Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом і обігом  підакцизних товарів  Державною податковою адміністрацією України від 21.08.2001р. № 331, зареєстрованого в  Міністерстві юстиції України  07.09.2001р. за № 7895980, територіальні підрозділи  регіональних управлінь функціонують у складі відповідних державних податкових інспекцій.

Пунктом 6,5 цього Положення передбачено, що регіональні управління і свої територіальні  підрозділи у межах своєї компетенції застосовують  до суб’єктів  підприємницької діяльності у випадках, передбачених законодавством, фінансові санкції за порушення вимог законодавства, яке регулює відносини в сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Делегування    Державною податковою адміністрацією України, уповноваженої  Законом України „Про державну податкову службу України” на застосування  передбачених законодавством санкцій за порушення в сфері виробництва  та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відповідних повноважень Департаменту з питань  адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом і обігом  підакцизних товарів, його  регіональним управлінням і територіальним підрозділам при функціюванні  останніх як підрозділів державних податкових інспекцій  слідує оцінювати як наявність у державних податкових інспекцій      вказаних повноважень.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та уточнення до позовної заяви, позивач просить визнати нечинним рішення ДПІ у м. Ялта № 3 від 20.09.2006р., тоді як фактично до матеріалів справи надано рішення ДПІ у м. Ялта № від 20.09.2006р., яке і було винесено за результатами перевірки, проведеної 28.08.2006р.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій № 3 від 20.09.2006р. задоволенню не підлягає, у позові у цій частині відмовлено.

Також за результатами перевірки від 28.08.2006р. ДПІ у м. Ялта було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.09.2006р. на суму 3780 грн. за порушення п. 1, п. 10, п. 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР від 06.07.1995р. із змінами та доповненнями (Закон № 265) на підставі п. 1, п. 5 ст. 17, ст. 22 Закону № 265 (а.с. 10).

Ухвалою від 11.01.2007р. суд у частині застосування санкцій у розмірі 170 грн. за порушення п. 5 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” провадження у справі закрив у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просить визнати нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 3 від 20.09.2006р. на суму 3610 грн.

Як вбачається з акту перевірки, у ньому зафіксований факт проведення розрахункової операції на загальну суму 56,40 грн. (оплата послуги відвідування диско-бара „Аю-Даг” у розмірі 15 грн. за 1 людину – 30 грн. за двох, 100 гр. горілки „Немирофф” за ціною 7 грн. за 100 гр., двох стаканів соку за ціною 4 грн. за 1 стакан – 8 грн., пачка сигарет „Мальборо” за ціною 9 грн. за 1 пачку, та 10% від вартості замовлення) без проведення її через РРО, розрахунковий документ не роздруковувався, не видавався.

У позовній заяві позивач посилається на те, що відомості, що викладені в акті перевірки, хибні.

На думку позивача  за фактом, нібито проведеної розрахункової операції в акті вказано, що було  прийняте за обслуговування 10% від вартості замовлення. Невідомо чи входило до нього відвідування чи ні.

Припустимо, що  входило у вартість замовлення: тоді 15х 2 30грн. (відвідування 2 людин) + 7 грн. ( 100гр. горілки) + 9грн. (пачка сигарет „Мальборо”)= 46грн.(вартість замовлення) + 10% (4,60грн.) = 50,60грн.

Якщо відвідування не входило у вартість замовлення, то сума розрахункової операції, яка вказана у акті перевірки  повинна складатися з : 7грн. (100гр. горілки) + 9грн. (пачка сигарет „Мальборо”) + 10% -17,60грн. +30грн. = 47,60грн.

Доводи позивача суд не приймає до уваги у зв`язку з наступним.

Як вбачається з рахунку офіціанта від 28.08.2006р., у ньому вказані горілка – 7 грн., сок 2х4= 8 грн., Мальборо – 9 грн., тобто взагалі – 24 грн. (а.с. 34).

Крім того, у рахунку вказано 10% від вартості замовлення, що разом складає 26,40 грн.

Саме від цієї суми ДПІ у м. Ялта розраховані фінансові санкції за порушення – 26,40 х 5 =132 грн.

У позовній заяві позивач взагалі не включив у свої розрахунки вартість двох стаканів соку.

Таким чином, дослідивши матеріали, суд не знайшов арифметичних помилок, у сумах, що вказані у акті перевірки.

Відповідно до ст. 71 КАС України,  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів того, що вказана операція була проведена через РРО та  був виданий чек, позивач не надав.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів   (наданні   послуг)   у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити  розрахункові  операції  на  повну  суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи  реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках,   передбачених   цим   Законом, із   застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати  особі,  яка отримує або повертає товар, отримує послугу  або  відмовляється  від   неї,   розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265 передбачено, що за порушення  вимог  цього  Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності,  які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг),  на  які  виявлено  невідповідність  -  у разі проведення розрахункових  операцій  на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного  розрахункового  документа,  що підтверджує виконання розрахункової операції, або  проведення  її  без  використання розрахункової  книжки.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та уточнення до позовної заяви, позивач просить визнати нечинним рішення ДПІ у м. Ялта № 3 від 20.09.2006р., тоді як фактично до матеріалів справи надано рішення ДПІ у м. Ялта № від 20.09.2006р., яке і було винесено за результатами перевірки, проведеної 28.08.2006р.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій № 3 від 20.09.2006р. у частині застосування штрафних санкцій на суму 132 грн. за проведення розрахункових операцій без застосування РРО, без роздрукувування та видачі покупцю розрахункового документу задоволенню не підлягає, у позові у цій частині відмовлено.

Також, згідно з актом, при проведенні перевірки зафіксована невідповідність суми готівкових грошових коштів, що знаходились на місці розрахунку, загальній сумі коштів, що вказана у денному звіті РРО. Невідповідність склала 722 грн., вказана сума через РРО не проведена.

Відповідно до Х – денному звіту від 28.08.2006р. о 23 год 04 хвил. сума грошей у касі склала 0,00 грн. (а.с. 47).

Як вбачається з опису готівкових грошових коштів на місці проведення розрахунків від 28.08.2006р., сума фактичної наявності грошових коштів склала 722 грн. (а.с. 35).

Вказаний акт підписаний працівниками ДПІ, представник позивача від підпису відмовився, про що є запис, а також акт відмови від підпису.

Позивач посилається на те, що невідповідність грошових коштів не мала місце, оскільки інспекторам касова стрічка не була пред`явлена (згідно відомостям, що вказані у акті перевірки), тобто неможливо встановити, що із чим вони порівнювали.

Також позивач надав Z звіт з 27.08.2006р. о 22 год. 14 хв. до 28.08.2006р. о 00 год. 01 хв. Вказаний звіт був роздрукований 28.08.2006р. о 04 год. 01 хвил. (а.с. 49).

Однак, перевірка проводилась у інший час, а саме наступної ночі – 28.08.2006р. о 23 год. 04 хвил.

У судовому засіданні був також досліджений оригінал касової стрічки за 28.08.2006р., згідно Х звіту розрахункові операції почались з  23 год. 21 хвил., тоді як перевірка проводилась о 23 год. 04 хвил. (а.с. 66-68).

Тобто суд дійшов висновку про те, що у момент проведення перевірки отримані грошові кошти позивачем у РРО внесені не були.

Інших заперечень щодо факту невідповідності суми готівкових грошових коштів, що знаходились на місці розрахунку, загальній сумі коштів, що вказана у денному звіті РРО, позивач не надав.

Статтею 22 Закону № 265 передбачено, що у  разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в денному звіті,  а  у випадку використання розрахункової книжки – загальній сумі продажу за розрахунковими  квитанціями,  виданими  з  початку робочого дня, до суб'єктів   підприємницької   діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми,  на яку виявлено невідповідність.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та уточнення до позовної заяви, позивач просить визнати нечинним рішення ДПІ у м. Ялта № 3 від 20.09.2006р., тоді як фактично до матеріалів справи надано рішення ДПІ у м. Ялта № від 20.09.2006р., яке і було винесено за результатами перевірки, проведеної 28.08.2006р.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій № 3 від 20.09.2006р. у частині застосування штрафних санкцій на суму 3478 грн. за невідповідність суми готівкових грошових коштів, що знаходились на місці розрахунку, загальній сумі коштів, що вказана у денному звіті РРО задоволенню не підлягає, у позові у цій частині відмовлено.

Також у судовому засіданні 11.01.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просить  дії посадових осіб ДПІ визнати протиправними та дії заступника начальника ДПІ визнати протиправними.

Ці вимоги не підлягають розгляду  в зв’язку з тим, що  сторонами у судовому процесі можуть бути тільки юридичні особи або суб’єкти підприємницької діяльності.

Посилання позивача на те, що перевірка здійснена незаконно, та дані акту перевірки не відповідають дійсності, судом до уваги не приймаються.

Суд вважає, що працівники органу державної податкової служби діяли на підставах, передбачених законодавством та у межах наданих їм повноважень, що підтверджено матеріалами справи.

У судовому засіданні оголошені вступна і резолютивна частини постанови.

Постанова  оформлена у відповідності зі ст.167 КАС України і підписана  16.02.2007 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.