ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.03.07р.

Справа № А23/31

За позовом  Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь, Дніпропетровської області

Представник позивача: Нестеренко Вікторія Володимирівна, м. Нікополь, Дніпропетровської області

до  Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, Нікополь, Дніпропетровської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ№ /0/34449 від 07.09.06

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Вовчук О.Ю. - представник, дов. від 07.03.07,№391

Відвідповідача: Мотов В.О. -  держподатінспектор, дов. від 04.02.06, №10

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ № /0/34449 від 07.09.06, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 406954,31 грн. на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за платежем податок на додану вартість..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в акті перевірки викладено недостовірну інформацію щодо затримки сплати податкових зобов'язань, оскільки відповідачем не враховано призначення платежу, яке значиться в платіжних дорученнях, а саме: суми податку на додану вартість сплачувались за договорами про розстрочку та в межах обумовлених строків.

27.02.07 позивачем подана письмова заява про уточнення підстав позовних вимог, в якій позивач додатково обґрунтовує свої вимоги положеннями Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", норми якого не містять жодної заборони платнику податків сплачувати податкові зобов’язання при наявності податкового боргу, не встановлюють порядку і механізму сплати податкового боргу, погашення податкового боргу за рахунок сплачених платником податкових зобов'язань.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що в результаті проведеної перевірки встановлені порушення з боку позивача в частині несвоєчасної сплати узгодженого зобов’язання з податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість, рішень про розстрочення податкових зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В  :

07.09.06 Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією (відповідачем) винесено податкове повідомлення-рішення № /0/34449, відповідно до якого позивачеві на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" нараховані штрафні санкції за затримку на 939 календарних дні сплати узгодженої суми податкового зобов’язання 813907,77 грн. в розмірі 50%, що складає суму 406954,31 грн.

Підставою для винесення зазначеного податкового повідомлення-рішення став акт 1518/231.05472525 від 28.08.06, яким встановлено, що позивач здійснив сплату узгоджених сум податкового зобов’язання з податку на додану вартість згідно декларацій за січень 2005, червень-грудень 2005 року, січень 2006 року,  а також згідно договору про розстрочення від 31.10.05 № 121 по строкам сплати 28.11.05, 09.12.05, договору про розстрочення від 31.10.05 № 125 по строку сплати 28.12.05 із затримкою платежу. Зведені дані наведені відповідачем в таблиці, яка міститься в акті перевірки, підтверджені наявним в матеріалах справи документами.

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно вимог п.5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків в податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж Закону України  платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації.

У разі, коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірах, передбачених пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", а саме:

при затримці до 30 календарних днів,  наступних  за  останнім днем   граничного   строку   сплати  узгодженої  суми  податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  десяти  відсотків   погашеної   суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказаною статтею передбачено, що платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального  строку  затримки.

В затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.01 на виконання зазначеного Закону України Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби передбачено, що при цьому  складається податкове  повідомлення за формою та згідно з вимогами, установленими  Порядком  направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам  податків,  затвердженим  наказом  Державної  податкової адміністрації України   від   21.06.2001   N  253.

Повідомлення про застосування  штрафів,  зазначених  у цьому  підпункті,  складається в залежності від терміну  затримки  сплати (погашення) узгодженого податкового зобов'язання і приймається одне на всю  суму  сплаченого (погашеного)  податкового  боргу  за визначений період, зокрема, у розмірі п'ятдесяти відсотків від  суми  фактично  сплаченого  (погашеного) податкового боргу за період від 91 календарного дня до дня фактичного погашення всієї суми податкового зобов'язання, незалежно від кількості випадків сплати за цей період.

У разі несплати узгодженої суми штрафу в установлений  термін така   сума   визнається   сумою податкового боргу  і  до  неї застосовуються процедури стягнення на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем визначені ним самостійно в деклараціях та обумовлені договорами про розстрочення податкового боргу по деклараціям з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2005 (рішення відповідача від 31.10.05 № 121, від 30.11.05 № 125) податкові зобов’язання з податку на додану вартість сплачувались з затримкою платежу.

Виявлені відповідачем під час перевірки факти щодо термінів виникнення, сум податкового зобов'язання з зазначеного податку, фактичних термінів його погашення (сплати) матеріалами, поданими позивачем документами не спростовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, отримані від відповідача грошові кошти зараховувались позивачем в погашення податкового боргу попередніх періодів в хронологічному порядку, що відповідає вимогам п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", в якому передбачено, що податковий  борг  погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Заперечення позивача з цього приводу суд вважає помилковим, таким, що не відповідає вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не передбачають можливості спрямування коштів в рахунок погашення податкових зобов’язань, що мають більш пізні терміни виникнення. Розстрочення податкового зобов’язання на умовах укладеного між сторонами відповідного договору не змінює правову природу податкового зобов’язання та не передбачає спеціального режиму його погашення (розстрочення податкових зобов'язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов'язань без урахування сум пені під проценти –пп.14.1.1 п.14.1 ст.14 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами").

Виходячи з поданих сторонами доказів вбачається, що позивач не змінював самостійно призначення платежу і не обмежував відповідача в розпорядженні ним своїми коштами: призначені відповідачем грошові кошти в погашення зобов'язань (боргу) з певного податку не зараховувались позивачем в рахунок погашення податкових зобов'язань (боргу) з іншого податку. Застосування принципу черговості в даному випадку є виключно виконанням позивачем прямої норми п.7.7 ст.7 зазначеного Закону.

З огляду на викладене суд вважає, що нарахування позивачеві штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість правомірно, підстави для визнання винесеного відповідачем з цього приводу податкового повідомлення-рішення нечинним відсутні.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

28.04.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді
Н.Ф. Голов'яшкіна