КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2007                                                                                           № 13/99

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Широковський О.В. -представник за довіреністю,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кредитної спілки "Сіверська"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.04.2007

у справі № 13/99

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід" Лтд

до                                                   Кредитної спілки "Сіверська"

про                                                  стягнення 6704,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до відповідача про стягнення 2204,34 грн. вартості майна наданого в оренду та неповерненого позивачу, 1404 грн. боргу з грудня 2005 р. по лютий 2007 р., 334,15 грн. пені по договору 5/04 від 29.04.2005 р., 418,57 грн. індексу інфляції, 300 грн. штрафу за не допуск до здійснення огляду об'єктів оренди, 2000 грн. послуги ТОВ "Агентства безпеки "Інгвар" пов'язані з повернення боргу, 22,95 грн. поштових витрат, 20,40 грн. плати за довідку.

У суді першої інстанції позивач надав  заявою про зменшення  розміру позовних вимог позовних вимог на суму 2022,95 грн., що включає в себе 2000 грн. за послуги ТОВ "Інгвар" та 22,95 грн. поштових витрат, та просить стягнути 4681,46 грн. позовних вимог.

Крім того, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог на суму 154,78 грн. в частині стягнення пені, просить стягнути 4526,68 грн., що включає 179,37 грн. пені.

та просив стягнути з відповідача.

Також, позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача 936,00 грн. неустойки за користування неповернутим майном з листопада 2006 р. по березень 2007 р.

Рішенням  Господарського суду Чернігівської області від 11.04.2007 р. у справі № 13/99   позов задоволено частково.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального  права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,  між сторонами  по даній справі укладено договір оренди № 5/04 від 29.04.2005 р.

Відповідно до умов договору орендодавець (позивач) зобов'язується надати, а орендар (відповідач) зобов'язується взяти у виключне платне користування на строк до 30.04.2006 р. майно: системний блок, монітор, вартість майна становить 2204,34 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору орендар сплачує орендодавцю згідно наданих рахунків орендну плату 29 числа кожного місяця починаючи з травня 2005 р. по квітень 2006р. По 93,60 грн. в місяць.

Приписами ст.764 ЦК України  встановлено, що якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, ) договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не ініціював повернення орендованого майна саме в період як до 30.04.2006 року так і після 30.04.2006 року, а орендодавець ( позивач по справі) не заперечував проти подальшого використання майна саме в цей період.

Таким чином, своїми діями орендар ( відповідач по справі) продовжив використання орендованого по договору №5/04 майна, проти чого не заперечував орендодавець, а договір №5/04 продовжив свою дію на новий строк до 30.04.2007 року.

Відповідно до п. 7.3 договору договір дійсний з моменту його підписання сторонами та діє до 20.01.2006 р., однак з тексту договору вбачається домовленість про оренду до 30.04.2006 року, а саме п.1.1,3.1.

Позивачем здійснено направлення на адресу відповідача рахунків на оплату оренди після січня 2006 року, про що свідчать матеріали справи.

27.09.2006 року позивачем надіслано на адресу відповідача, а останнім 02.10.2006 року отримано ( поштове повідомлення № 1970278), претензію щодо здійснення оплат за оренду майна, в тому числі й по договору №5/04 з вимогою про негайне перерахування заборгованості.

26.10.2006 року позивач листом №2 повідомив відповідача про розірвання договору оренди №5/04 від 29.04.2005 року в односторонньому порядку з 1.11.2006 року та просив підготувати орендоване майно до передачі. Лист відповідачем отримано 1.11.2006 року , про що свідчить поштове повідомлення № 2028479.

Такі дії позивача не суперечать чинному законодавству, а саме ст.530 ЦК України та ст. 651 ч.3, 782 ЦК України.

Таким чином, обов'язок по оплаті орендних платежів у відповідача виник після отримання претензії, а договір №5/04 який є розірваним між сторонами з 1.11.2006 року.

Здійснена оплата за листопад - грудень 2005 року та січень 2006 року відповідачем в процесі розгляду справи в сумі 280,8 грн. позивачем не заперечується, в зв'язку з чим заборгованість за період з лютого по жовтень ( включно) 2006 року становить 842,4 грн., в зв'язку з чим в частині стягнення орендної плати в період після розірвання договору з листопада 2006 року по лютий 2007 року в сумі 280,8 грн. є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. В частині сплачених 280,8 грн. позивачем предмет спору відсутній, а тому провадження по справ в цій частині підлягає припиненню.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 2204,34 грн. вартості майна переданого в оренду, в зв'язку з чим слід зазначити, що домовленості сторін по договору щодо відшкодування вартості орендованого майна "по закінченню дії договору не передбачено, доказів неможливості повернення цього майна від відповідача суду не надано, в зв'язку з чим слід зауважити на наявність орендованого майна у відповідача зафіксованого Актом перевірки наявності від 07.11.2006 року, в зв'язку з чим покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення вартості 2204,34 грн. наданого в оренду майна не передбачено. В зв'язку з чим суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні вимог про стягнення вартості майна в сумі 2204,34 грн. та нарахованої на цю суму інфляції 255,70 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача збільшення боргу за несплачені орендні платежі, в зв'язку з чим вимоги є обґрунтованими в частині стягнення суми інфляції 94,45 грн.., в решті 68,42 грн.. необґрунтованими з огляду на дату заявленої претензії та визначеного судом строку дії договору та суми заборгованості.

Відповідно до п. 5.6 договору у разі здійснення дій, спрямованих на вчинення перепон орендодавцю у здійсненні огляду об'єкта оренди, спостереження за його ремонтом ат/або проведення техобслуговування, а також у разі вилучення об'єкту оренди в передбачених цим договором та/або законодавством випадках, як і у випадках ненадання орендодавцю необхідного сприяння, що також мало своїм наслідком неможливість реалізації орендодавцем відповідних його прав, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 100 грн. за кожний випадок невиконання ним вище перерахованих його зобов'язань.

Актом прийому-передачі оргтехніки згідно договору оренди № 5/04 від 29.04.2005 р. передано 29.04.2005 р. відповідачу оргтехніку загальною вартістю 2204,34 грн.

19.10.2006 , 26.10.2006 , 03.11.2006 року позивачем здійснені заходи направлені на перевірку наявності орендованого майна у відповідача, в зв'язку з чим складені акти, відповідно до яких зазначено про недопущення до перевірки за відсутності голови кредитної спілки. 07.11.2006 року складений сторонами по справі акт , відповідно до якого зазначено про знаходження майна по договору №5/04 в приміщенні кредитної спілки в задовільному стані ( візуально) та не експлуатується.

Таким чином, з урахуванням того, що договір 5/04 є розірваним з 1.11.2006 року здійснені заходи по огляду об'єкта оренди в межах договору   є акти за 19 та 26.10.2006 року, в зв'язку з чим  позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими в розмірі 200  грн., в решті вимог на 100 грн. є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки за порушення оплати оренди в сумі 179,37 грн., застосування якої передбачено п.5.3. договору 5/04, однак з урахуванням строків позовної давності та періоду заявлення претензії, заявлена пеня підлягає задоволенню частково в сумі 47,47 грн., в решті вимог є необґрунтованою, в зв'язку з чим в позові на суму 131,9 грн. в цій частині має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином , зобов'язання по поверненню та ініціації повернення майна законодавством покладено саме на орендаря - відповідача по справі.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з огляду на визначений судом в процесі розгляду справи строк дії договору та обов'язок по поверненню орендованого майна, в зв'язку з чим заявлені вимоги позивача про стягнення 936 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати ( ч.2 ст.785 ЦК України) заявлені в межах строку позовної давності є правомірними й такими що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 20,40 грн. сплачених за Довідку по індексу інфляції, в зв'язку з чим суд вважає не обґрунтованими ці вимоги й такими , що задоволенню не підлягають, з огляду на те , що здійснені оплати позивачем є господарськими витратами позивача не пов'язаними з розглядом справи та такими що не можуть бути покладені на відповідача, оскільки необхідність отримання Довідки з Головного управління статистики у Житомирській області та проведення оплати не доведено, оскільки інформація про встановлені у державі індекси інфляції є офіційно оприлюдненою інформацією, тобто загальновідомою.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно діючого законодавства зобов'язання повинні виконувати належним чином та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Оскільки відповідач в порушення ст.526,525,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання не виконав, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 842,4грн. орендної плати, 200 грн. штрафу, 94,45 грн. збитків від інфляції, 936грн. неустойки, в частині стягнення 280,8 грн. оренди провадження у справі підлягає припиненню, в решті вимог є необґрунтованими й такими що не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги  позивача частково.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству, фактичним  обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Кредитної спілки „Сіверська” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду  Чернігівської області  від 11.04.2007 р. по справі № 13/99 залишити без змін.

3. Матеріали справи №13/99 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді

08.11.07 (відправлено)