ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.

№ 20/217/07

Доповідач
-суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Лідер
плюс"

на рішення           господарського
суду Запорізької області від 19.07.2007 року

та на постанову           Запорізького
апеляційного господарського суду від 12.09.2007р.

у справі                                                  №
20/217/07

господарського суду                              Запорізької
області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Лідер
плюс"

до
Суб"єкта підприємницької діяльності -

фізичної
особи ОСОБА_1

про          примусове видалення кіоску з
Василівського ринку

за участю представників:

позивача -          Терещенка С.В.

відповідача -                                          не
з»явились

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2007 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лідер плюс" звернулось до господарського
суду Запорізької області з позовом до Суб"єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні об»єктом оренди
шляхом видалення кіоску останнього з території Василівського ринку.

В обгрунтування позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер плюс" вказувало, що є
титульним володільцем цілісного майнового комплексу "Василівський
ринок", на території якого знаходиться кіоск відповідача. Змінивши
підставу позовних вимог, позивач зазначав, що порушуються його права, як
орендаря земельної ділянки, на якій розташований торгівельний кіоск.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 19.07.2007 року (суддя Гандюкова Л.П.), залишеним без
змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 12.09.2007
року (судді: Мірошниченко М.В., Мойсеєнко Т.В., Хуторной В.М.), в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лідер плюс"  просить скасувати рішення першої та постанову
апеляційної інстанції у даній справі, а справу направити на новий розгляд до
місцевого господарського суду. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається
на неправильне застосування матеріального та порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту
їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119
ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має
право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення,
коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15.04.2004р. між Василівською міською радою (орендодавець) та
ТОВ «Лідер Плюс»(орендар) укладений договір оренди цілісного майнового
комплексу «Василівський ринок», за яким орендодавець передав, а орендар прийняв
у строкове платне володіння та користування терміном на 5 років цілісний
майновий комплекс «Василівський ринок», розташований у Запорізькій області, м.
Василівка, по вул. Леніна, 9-А, що підтверджується актом прийому-передачі, який
є невід'ємною частиною даного договору. Склад і вартість ринку визначено
відповідно інвентаризаційного опису майна від 05.04.2004р. і становить 79,1 тис.
грн.

23.02.2006р. між Василівською
міською радою (орендодавець) та ТОВ «Лідер Плюс»(орендар) укладений договір
оренди землі, згідно умов якого орендодавець, на підставі рішення сесії 4
скликання Василівської міської ради від 26.01.2006р., передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування строком на 4 роки (до 15.04.2009 року)
земельну ділянку площею 0,5572 га в м. Василівка, Запорізької області, по вул.
Леніна, 9-А та вул. Шевченка біля будинку №39 для організації та обслуговування
Василівського ринку.

10.01.2007р. договір оренди
земельної ділянки зареєстровано Василівським відділом Запорізької регіональної
філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України
по земельних ресурсах»за № 01. Акт приймання-передачі свідчить про
передачу орендодавцем вказаної земельної ділянки орендарю.

Вподальшому 27.04.2007 року
господарським судом Запорізької області у справі №20/261д-15/264д/06-6/44д/07
за позовом прокурора Василівського району Запорізької області в інтересах держави
в особі Василівської міської ради до ТОВ «Лідер плюс»прийнято рішення, яке
залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 20.06.2007 року, про
розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу «Василевський
ринок»від 15.04.2004 року.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 06.11.2006 року у справі №7/254/06-10/283-06, залишеним
без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від
18.01.2007 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.05.2007
року, відмовлено ТОВ «Лідер плюс»в задоволенні позову до Суб"єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення збитків у
розмірі 2 407,74 грн.

Приймаючи судові рішення у справі
№7/254/06-10/283-06, господарськими судами встановлено, що Суб"єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1на «Василівському
ринку»встановлено кіоск, в якому останній здійснює торгівельну діяльність.
Вказаний кіоск належить відповідачу на праві власності та ним, протягом
2004-2006 рр., здійснювалась сплата ринкового збору до місцевого бюджету за
право займання місця для торгівлі.

Предметом даного позову є вимога
позивача примусово видалити кіоск відповідача з Василівського ринку у зв»язку з
порушенням його прав, як орендаря землі, оскільки торговий кіоск відповідача
розташований на території даного ринку без будь-яких правових підстав і
останній ухиляється від укладання договору з позивачем щодо розміщення кіоску
на Василівському ринку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна
інстанція, повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно
встановив, що позивач звернувся до суду з негаторним позовом і ним не доведено,
у встановленому законом порядку, неправомірності дій відповідача у спірних
правовідносинах щодо зайняття певного торгового місця на «Василівському ринку»,
тобто не надано доказів на підтвердження факту чинення відповідачем перешкод у
користуванні позивачем, як орендарем, земельної ділянки.

При цьому, суди виходили з того, що
умовою задоволення негаторного позову є встановлення судом факту протиправності
дій відповідача, які можуть не залежати від наявності його вини.

Також, з огляду на зміну позивачем
підстав позову, якими є наявність договору оренди землі, укладеного між
Василівською міською радою та ТОВ «Лідер плюс», суди попередніх інстанцій не
встановили факту порушення прав позивача, як орендаря.

Дані висновки судів відповідають
вимогам закону, встановленим судом обставинам та ґрунтуються на матеріалах
справи.

Згідно ст. 33 ГПК України  кожна сторона
повинна  довести  ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування визначається
предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивач при розгляді справи не
довів, відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, обставин, на які він посилався,
як на підставу своїх вимог, а саме створення відповідачем перешкод у здійсненні
позивачем права володіння і користування об»єктом оренди.

Згідно стаття 391 ЦК України власник
майна має право вимагати  усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій
про правильність обрання позивачем способу захисту цивільного права - подання
негаторного позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, як
титульним володільцем, у користуванні якого знаходиться дана земельна ділянка.

Проте, матеріали даної справи
свідчать про не доведення та не надання ТОВ «Лідер плюс»доказів, що
перешкоджають йому належним чином користуватися чи розпоряджатися орендованим
майном.

Характерною ознакою негаторного
позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації
ним повноважень розпорядження або користування належним йому майном.

Підставою негаторного позову
слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження
майном та факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві
перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Позов про усунення перешкод у
здійсненні позивачем правомочностей щодо користування земельною ділянкою має
відповідати вимогам господарського процесуального законодавства і містити усі
основні елементи цивільно-правового позову, якими є предмет та підстава.

Однак, з урахуванням тієї
обставини, що позивачем не доведено, які саме його права та охоронювані законом
інтереси порушуються відповідачем, місцевий та апеляційний господарські суди
дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у позовній заяві.

Отже, доводи касаційної скарги  не спростовують  висновків суду.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені
господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного
дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої та апеляційної
інстанцій  відповідають цим обставинам і
їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, прийняте рішення
суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи
та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лідер плюс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 19.07.2007 року та постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.09.2007р. у справі № 20/217/07 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П.Козир

Судді

Н.І.Мележик

О.А.Подоляк