ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 42/389 (05-5-42/6781)

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін Р.Чижевської (дов. від 20.02.07) Я. Пицика (дов. від 15.01.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року у справі № 42/389 за позовом відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” до дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 742 958 грн. 72коп.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 21 травня 2007 року господарський суд м. Києва повернув відкритому акціонерному товариству “Укрнафта” позовну заяву без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року (судді В. Шипка, Т. Розваляєва, І. Борисенко) ця ухвала була скасована, а справа передана господарському суду для розгляду по суті.

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 47, 22, 43, 63, 73, 84 Господарського процесуального кодексу України та залишити в силі ухвалу місцевого господарського суду.

Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” просить постанову, що оспорюється, залишити в силі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський суд повернув позовну заяву без розгляду на підставі пунктів 2 і 10 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України з тих мотивів, що в її тексті не був вказаний ідентифікаційний код відповідача та не визнав подане позивачем платіжне доручення належним доказом сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки відсутня відмітка банку про зарахування коштів до державного бюджету.

За змістом пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України зазначення в позовній заяві ідентифікаційного коду сторони у справі ставиться в залежність від його наявності, а отже не може бути самостійною підставою для повернення позовної заяви.

До позовної заяви було додане платіжне доручення від 25 квітня 2007 року на безготівкове перерахування на рахунок регіонального відділення Державного казначейства у Шевченківському районі м. Києва 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Апеляційним господарським судом встановлено, що надане платіжне доручення відповідає вимогам пункту 12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов’язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що документом про оплату зазначених витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв’язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Зазначений Порядок не зобов’язує платника подавати до господарського суду документ з поміткою кредитної установи про зарахування коштів до державного бюджету.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у господарського суду відсутні правові підстави для повернення позовної заяви відкритому акціонерному товариству “Укрнафта”.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року у справі № 42/389 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” без задоволення.

Головуючий, суддя
М.В. Кузьменко

Суддя

І.М. Васищак

Суддя

В.М. Палій