ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  18/484

19.12.07

За позовом:          ТОВ „Інтергіпс –Україна”;

До:                    ВАТ „Київський санітарно-технічний завод”;

Про:                     визнання права власності на нерухоме майно.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Парфенюк Т.В., представник, довіреність №1911/2 від 19.11.2007 р.;

Від відповідача:            Більчук М.Я., представник, довіреність №1 від 14.11.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2007 р. провадження у справі було зупинене, у зв’язку з призначенням у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2007 р. провадження у справі було поновлено, справа призначена слуханням на 19.12.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати дійсним інвестиційний договір №1/04 від 15.03.2004 р., укладений між сторонами; визнати право власності позивача на виробничо-складський комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім”ї Сосніних, 7, який був побудований відповідно до умов інвестиційного договору №1/04 від 15.03.2007 р.; стягнути з відповідача 7 950,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засідання зазначив про те, що існує певний порядок приймання та введення в експлуатацію збудованих об’єктів нерухомості; для виконання відповідачем своїх зобов’язань за інвестиційним договором необхідно зареєструвати збудований виробничо-складський комплекс в БТІ, отримати Свідоцтво на право власності, після чого комплекс буде переданий позивачеві.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтергіпс-Україна" (позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Київський санітарно-технічний завод" (відповідач), було укладено Інвестиційний договір №1/04 (далі Інвестиційний договір).

У відповідності до п. 1.1., 1.2., 3.1. Інвестиційного договору позивач взяв на себе зобов’язання інвестувати кошти в будівництво виробничо-складського комплексу (далі Комплекс) на території земельної ділянки, що була виділена відповідачеві у відповідності до рішення Київської міської ради №783 від 21.05.1963 року, та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних 7.

п. 1.2. Інвестиційного договору передбачає, що ціна договору складається з вартості робіт згідно проектно-кошторисної документації щодо будівництва Комплексу та вартості обладнання невід’ємного від Комплексу.

Дослідивши умови Інвестиційного договору суд встановив, що при його укладенні   позивач здійснював інвестування з метою отримання вигод у вигляді права власності на Комплекс, а відповідач  у вигляді сумісного використання Комплексу, а також благоустрою позивачем прилеглої до Комплексу території та розвитку інженерних систем, які належать відповідачу, на умовах окремих договорів з позивачем.

22 серпня 2007 року позивач звернувся до відповідача з листом вимогою, у відповідності до якого просив відповідача до 14 вересня 2007 року передати у власність позивачеві виробничо-складський комплекс, загальною площею 920 (дев’ятсот двадцять) квадратних метрів, що було побудовано в рамках Інвестиційного договору.

10.09.2007 року відповідач надіслав позивачеві відповідь на лист від 22.08.2007 року, у відповідності до якої відповідач відмовився від передачі  Комплексу у власність позивача,  аргументуючи це тим, що позивачем не виконані умови п. 1.1. Додаткової угоди №1 від 12.04.2004 року до Інвестиційного договору №1/04 від 15.03.2004 року.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов’язання передбачені п.п. 7.1.-7.6. Інвестиційного  договору та додаткових угод до нього, здійснивши інвестування та організувавши виконання всього комплексу робіт по будівництву Комплексу, що підтверджується первинною будівельною документацією та висновками судової будівельно –технічної експертизи, яка була призначена судом для з’ясування спеціальних обставин справи.

Згідно висновку №044 судової будівельно –технічної експертизи, складеного 10.12.2007 р. Українським незалежним інститутом судових експертиз Комплекс відповідає вимогам будівельно-технічних норм. На момент обстеження Комплексу його технічний стан характеризувався як нормальний, який не загрожує безпечній його експлуатації та не є аварійним. Також на момент огляду Комплексу експертом встановлено, що він відноситься до І групи капітальності та не відноситься до тимчасових споруд, оскільки будівля Комплексу пов’язана фундаментом із землею.

Відповідно до положень ст.ст. 328, 329, 334 Цивільного кодексу України право власності на майно набувається на законних підставах, зокрема згідно з цивільно-правовими угодами. Момент виникнення права власності може визначатися у договорі, за яким набувається право власності.

У відповідності до п. 11.1. Інвестиційного договору передача (права власності) Комплексу від відповідача до позивача може бути здійснена у будь-який час на підставі вимоги позивача, у тому числі на етапі незакінченого будівництва як об’єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, та можуть укладати угоди, які  прямо не передбачені актами цивільного законодавства, але відповідають його засадам.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 14, 526, 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами і зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність  Інвестиційного договору №1/04 від 15.03.2004 року прямо не встановлена законом і даний договір не визнаний судом недійсним, а тому в силу приписів ст.ст.6, 204 ЦК України суд дослідивши надані до матеріалів справи докази, зокрема договір та додатки до нього, суд прийшов до висновку, що у вказаному договорі сторони узгодили всі істотні умови, що притаманні для інвестиційних договорів, зокрема щодо предмету договору, мети інвестування, порядку фінансування робіт по будівництву та строку їх виконання, а також переходу права власності на предмет інвестування, сторони своїми діями підтвердили обов’язковість та виконання ними умов цього договору, а отже, Інвестиційний договір №1/04 від 15.03.2004 року є дійсним та відповідає всім вимогам чинного законодавства.

Отже позовні вимоги позивача, щодо визнання права власності на виробничо-складський комплекс загальною площею 920,00 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних 7, а також щодо визнання Інвестиційного договору №1/04 від 15.03.2004 року дійсним , суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс-Україна»(, адреса: 03083 вул. Красного пахаря 2-б, село Петровське, Київська область, поточний рахунок 9001 в АКБ «Інтербанк»м. Київ, МФО 300216) на виробничо-складський комплекс загальною площею 920 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних 7, відповідно до умов Інвестиційного договору №1/04 від 15.03.2004 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс-Україна»та Відкритим акціонерним товариством «Київський санітарно-технічний завод».

3. Визнати дійсним Інвестиційний договір №1/04 від 15.03.2004 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс-Україна»(, адреса: 03083 вул. Красного пахаря 2-б, село Петровське, Київська область, поточний рахунок 9001 в АКБ «Інтербанк»м. Київ, МФО 300216) та Відкритим акціонерним товариством «Київський санітарно-технічний завод»(, адреса: 03134, м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних 7, поточний рахунок 0026 в АКБ “Промінвестбанк”, м. Київ, МФО 322108).

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Київський санітарно-технічний завод» (, адреса: 03134, м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних 7, поточний рахунок 0026 в АКБ “Промінвестбанк”, м. Київ, МФО 322108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс-Україна»(, адреса: 03083 вул. Красного пахаря 2-б, село Петровське, Київська область, поточний рахунок 9001 в АКБ «Інтербанк»м. Київ, МФО 300216) 7 950 (сім тисяч дев’ятсот п’ятдесят) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи. Видати наказ.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко