ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
№ 253/20-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Івченко О.А. –прокурор відділу Генеральної прокуратури України;
Сахно Н.В. - прокурор відділу Генеральної прокуратури України;
Бичков  А.С. –довіреність від 27.12.2006 р.

відповідача
Чорноштан О.Г. –довіреність від 15.01.2007 р.;
Данилюк Д.В. –довіреність від 06.12.2006 р.;
Сергієнко К.О. –довіреність від 06.12.2006 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Фонду державного майна України

на постанову
від 29.01.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 253/20-06 господарського суду Київської області

за позовом
Дніпровського транспортного прокурора              м. Києва в інтересах держави в особі
- Фонду державного майна України;
- Державного казначейства України

до
- Закритого акціонерного товариства “Авіакомпанія “Аеросвіт”;
- Державного підприємства "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль"

про
стягнення 85952,53 грн.

В С Т А Н О В И В :

Дніпровський транспортний прокурор м. Києва в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Державного казначейства України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт” про зобов’язання ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" повернути до державного бюджету України незаконно отриманих 30% плати за оренду державного майна у розмірі 150788,43 грн. (з урахуванням змін до позовної заяви а.с. 196-197).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведеної, із залученням спеціалістів Головного контрольно –ревізійного управління України, перевірки дотримання вимог законодавства про оренду державного майна в ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" було встановлено, що за укладеними між відповідачами договорами оренди державного майна в період з 01.01.2004 р. по 01.09.2004 р. ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" нарахована з ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт” орендна плата у розмірі 502628, 09 грн.

Згідно з наданих  ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт” документів за 8 місяців 2004 року фактично було сплачено на рахунки ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" 100% орендної плати, відповідно до договорів, у розмірі 502628, 09 грн.

Відповідно до пункту 17 “Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна” затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, орендна плата спрямовується за нерухоме майно державних підприємств 70 % орендної плати підприємству, 30 % - до державного бюджету.

Актом КРУ України підтверджується, що ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" незаконно отримав 100% орендної плати та не перерахував до державного бюджету України 30 % орендної плати за оренду державного майна.

Позов прокурором було заявлено на підставі приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.07.2006 р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" (а.с. 33-34).

У відзиві на позовну заяву ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" проти позову заперечував, зокрема, посилаючись на те, що твердження про незаконне отримання 100% орендної плати безпідставні, так як вказані кошти аеропорт отримав відповідно до договорів укладених з ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт”, щодо розміру орендної плати сторони досягли згоди.

Крім того, відповідно до статті 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна України”, обов’язок внесення орендної плати покладається на орендаря, таким чином, обов’язок щодо спрямування 30% орендної плати до державного бюджету покладався саме на орендаря - ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт”. У зв’язку з чим, ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" вважав себе неналежним відповідачем у справі.

Господарський суд Київської області постановою від 14.09.2006 р. (суддя Іваненко Я.Л.) позовні вимоги задовольнив повністю, стягнув з ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" в доход Державного бюджету України 150788,43 грн. безпідставно отриманих коштів, що складають 30 % плати за оренду державного майна.

Ухвалюючи судове рішення, на підставі приписів Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду, зокрема, на пункт 17 “Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна” затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, згідно із якою орендна плата спрямовується за нерухоме майно державних підприємств 70 % орендної плати підприємству, 30 % - до державного бюджету.

За апеляційною скаргою ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді: Фаловська І.М., Жук Г.А., Мамонтова О.М.), переглянувши постанову господарського суду Київської області від 14.09.2006 р. в апеляційному порядку, постановою від 29.01.2007 р. скасував її повністю, прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції, розглянувши спір за приписами Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Державне казначейство не наділено повноваженнями щодо стягнення будь –яких надходжень до державного бюджету, а лише веде бухгалтерський облік всіх надходжень до бюджету та здійснює їх повернення у визначеному чинним законодавством порядку. Отже, у Державного казначейства України відсутнє право на звернення до суду з даним позовом, а тому, у позові Державного казначейства України до ЗАТ “Авіакомпанія “Аеросвіт” та ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" відмовив.

Крім того, Фонду державного майна України не надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач не є органом стягнення в розумінні пункту 30 статті 2 Бюджетного кодексу України. Відтак, Фонд державного майна України, в особі якого звернувся з позовом прокурор, зазначивши його органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не уповноважений державою здійснювати функції з отримання коштів, які спрямовуються до Державного бюджету України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна не визначено обов’язку саме орендодавця спрямовувати 30% плати до державного бюджету, укладеним між відповідачами договором оренди державного майна не встановлено порядку, строків, розмірів внесення 30 % орендної плати до Державного бюджету України.

Фонд державного майна України подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, зобов’язати ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" повернути до державного бюджету України незаконно отримані 30% плати за оренду державного майна у розмірі 150788,43 грн., обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статей 224, 287 Господарського кодексу України, статей 5, 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” та статті 1212 Цивільного кодексу України.

Скаржник, зокрема, зазначає, що відповідно до статті 287 Господарського кодексу України, Фонд державного майна України та його регіональні відділення є орендодавцями державного майна, а зважаючи на те, що між відповідачами виникли відносини щодо оренди державного нерухомого майна, а не відносини щодо стягнення за приписами Бюджетного кодексу України.

Крім того, скаржник звернув увагу суду на те, що відповідно до вимог чинного законодавства, обов’язок сплати орендної плати покладається на орендаря, проте, обов’язок спрямування 30 % сплачуваної орендної плати до бюджету не визначений нормативними документами.

Отже, не визначення в договорах оренди сторони, яка має здійснювати спрямування 30 % орендної плати до бюджету, не позбавляє сторін за договором оренди державного майна обов’язку такого спрямування, що визначений пунктом 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, прокурора, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції з 16.09.2004 р. по 12.10.2004 р. Головним контрольно –ревізійним управлінням України за зверненням Дніпровської транспортної прокуратури м. Києва було проведено перевірку ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" за період з 01.01.2004 р. по 01.09.2004 р. з питань правильності нарахування орендної плати та розрахунків з бюджетом.

В ході вказаної перевірки було встановлено, що ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" було укладено 182 договори оренди нерухомого майна та індивідуально визначеного майна, зокрема, між ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" та ЗАТ “Авіакомпанією “Аеросвіт” було укладено договори оренди № 2.6.18-155/08-052 від 04.04.2001 р., № 08-080 від 01.07.2002 р., № 08-055/141 від 17.04.2001 р., № 08-096 від 24.01.2003 р.

В період з 01.01.2004 р. по 01.09.2004 р., відповідно до умов вказаних договорів оренди ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" отримав від ЗАТ “Авіакомпанії “Аеросвіт” 100% орендної плати в розмірі 502628,09 грн., що підтверджується наданими копіями рахунків –фактур та платіжними дорученнями.

Під час здійснення судового провадження, судами встановлено, що за наслідками проведеної перевірки складено акт № 06/23-30 від 12.10.2004 р., відповідно до якого було встановлено, що ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" станом на 01.09.2004 р., в порушення вимог статті 76 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік” та пункту 17 “Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна” затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 не було перераховано до державного бюджету України 30% від суми нарахованої орендної плати.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував рішення господарського суду Київської області, яким помилково розглянуто вказаний спір за приписами Кодексу адміністративного судочинства України, здійснивши повторний перегляд справи за приписами Господарського процесуального кодексу України, оскільки підставою виникнення спірних правовідносин є договори оренди державного майна, укладені між ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" та ЗАТ “Авіакомпанії “Аеросвіт”.

Разом з цим, здійснюючи апеляційне провадження Київський міжобласний апеляційний господарський суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що Фонд державного майна України та Державне казначейство не є органами, що уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виходячи з приписів Бюджетного кодексу України.

Проте, колегія суддів з таким висновком не може погодитись з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимога про зобов’язання ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" повернути до державного бюджету України незаконно отриманих 30% плати за оренду державного майна у розмірі 150788,43 грн. за договорами оренди державного майна, укладених з ЗАТ “Авіакомпанією “Аеросвіт”.

Судами було встановлено, що предметом оренди укладених між сторонами договорів є об'єкти державної власності.

За приписами  статті 287 Господарського кодексу України, орендодавцями щодо державного та комунального майна, зокрема, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення –щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За приписами статті 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 2 вказаної норми передбачено, що методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Пунктом 17 “Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна”, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 передбачено, що у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується: за цілісні майнові комплекси державних підприємств - до державного бюджету; за нерухоме майно державних підприємств, організацій - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно; за майно, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), - до державного бюджету. Якщо господарське товариство, створене у процесі приватизації (корпоратизації), утримує об'єкти житлового фонду, що не ввійшли до його статутного фонду, - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків господарському товариству.

У разі коли орендодавцем майна є державне підприємство, організація, крім підприємств, установ та організацій, які перебувають у віданні Національної академії наук, орендна плата спрямовується: за окреме індивідуально визначене майно підприємства, організації (крім нерухомого) - підприємству, організації;

за цілісний майновий комплекс структурного підрозділу підприємства, організації, нерухоме майно - 70 відсотків орендної плати підприємству, організації, 30 відсотків - до державного бюджету.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції під час здійснення судового провадження в період з 01.01.2004 р. по 01.09.2004 р., відповідно до умов договорів оренди державного майна ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль" отримав від ЗАТ “Авіакомпанії “Аеросвіт” 100% орендної плати в розмірі 502628,09 грн.

При цьому, 30 % орендної плати, передбачені пунктом 17 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна" до бюджету ані ДП "Міжнародний  аеропорт "Бориспіль", ані ЗАТ “Авіакомпанією “Аеросвіт” перераховані не були.

Проте, розглядаючи вказаний спір суд апеляційної інстанції не звернув уваги та не надав відповідної оцінки спірним правовідносинам у даній справі стосовно правової природи їх виникнення.

Беручи до уваги, що в даному випадку спірні правовідносини виникли з порядку здійснення розрахунку за оренду державного майна, судам, насамперед, необхідно було встановити правовий статус Фонду державного майна України у справі виходячи з приписів саме статті 287 Цивільного кодексу України та Тимчасового положення про Фонд державного майна України за договорами оренди у даній справі та розглянути спір виходячи з його предмету  та підстав виникнення.

Крім того, під час здійснення судового провадження поза увагою суду апеляційної інстанції залишились подані Дніпровським транспортним прокурором м. Києва зміни до позовної заяви, в яких він посилався на приписи статті 1166 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, як на підставу стягнення спірної суми, належна оцінка вказаним обставинам не надавалась.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Київської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду            від 29.01.2007 р. у справі № 253/20-06 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Касаційну скаргу Фонду державного майна України - задовольнити частково.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач