ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
29.12.2007                                                   Справа №  11/94, 200
Розглянувши справи  №№11/94 та 11/200 за позовом Приватного підприємства „Метеора-Закарпаття”, м.Хуст та відповідно Приватного підприємства „ЕЛД”, м.Хуст  до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Закарпатської області, м.Ужгород про визнання недійсними та скасування Постанов про застосування фінансових санкцій за надання послуг з перевезення вантажу за відсутності ліцензійної  картки, на підставі ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт”.
В обох випадках адміністративні позови задоволені, постанови скасовані.
При скасуванні зазначених постанов суд виходив з того, що Закон України „Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, в редакції з 07.04.2006, регулює відносини між автоперевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органи  місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами –суб’єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автотранспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону).
Згідно ст. 1 вказаного Закону автоперевізник –фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Відповідач, застосовуючи до позивачів фінансові санкції керувався ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України „Про автомобільний транспорт”, який передбачає  відповідальність за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких  визначений ст. ст. 39, 48 цього Закону.
Разом з тим, у судовому засіданні було встановлено, що позивачі, відповідно до своєї статутної діяльності, займаються у першому випадку оптовою торгівлею фруктами та овочами, в іншому –роздрібною торгівлею фармацевтичними товарами, медичними і ортопедичними виробами, оптовою торгівлею фармацевтичними  товарами.
У справі № 11/94 позивач, на підставі дозволів на закупку природних рослинних ресурсів місцевого значення на території Міжгірського району, виданих управлінням агропромислового розвитку Міжгірської райдержадміністрації, здійснював заготівлю чорниці та автомобілем, орендованим згідно договору оренди від 01.06.06, перевозив її для власних потреб.
У справі № 11/200 позивач, на виконання умов договору купівлі-продажу № 02/06/07 від 18.06.2007, доставляв стоматологічне обладнання покупцю.
Абзацом 8 ст. 48 Закону України „Про автомобільний транспорт” вказані документи, які повинні мати і пред’являти особам, що уповноважені здійснювати контроль на автотранспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, юридичні особи, що здійснюють вантажні перевезення для власних потреб.   Це, зокрема, для автоперевізника
- документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України:
- для водія –посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.
Отже, у зазначених випадках ліцензія та ліцензійна картка не повинні бути у водія, оскільки згідно ст. 48 Закону їх наявність обов’язкова для юридичних осіб, що надають послуги з перевезення  вантажів на договірних умовах за плату, а абзацом 12 статті 9 Закону передбачена видача ліцензії на господарську діяльність з надання послуг перевезення вантажу.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звернути увагу Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Закарпатської області на виявлене в процесі судового розгляду неправильне тлумачення норм  Закону України "Про автомобільний транспорт".
Керуючись ст. 166 Кодексу адміністративного судуочинства України,
1.          Звернути увагу Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Закарпатської області на виявлене в процесі судового розгляду неправильне тлумачення  норм   Закону України "Про автомобільний транспорт".
2. Рекомендувати Територіальному управлінню Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Закарпатської області при проведенні перевірки дотримання суб"єктами господарської діяльності вимог Закону України "Про автомобільний транспорт"  перевіряти чи здійснюють вони перевезення вантажу для власних потреб чи  надають послуги з перевезення вантажів на договірній основі іншим суб"єктам господарювання (як вид діяльності).
Про наслідки розгляду  цієї ухвали повідомити господарський суд у місячний термін.
Суддя                                                                                           Л.М.Якимчук