ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2007                                                                                   Справа № 41/105

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Головка В.Г. (доповідач)

суддів: Лисенко О.М., Чохи Л.В.

при секретарі Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від  позивача –Жуков С.В., довіреність від 10.04.2006

від відповідача –Смирний О.С., довіреність від 9.01.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання"  на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2006р.  у справі № 41/105

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю "Парітет", м.Єнакієво Донецької області

до  закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м.Кривий Ріг

про  стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2006р.  у справі №41/105  (суддя Орєшкіна Е.В.) позов товариства з обмеженою відповідальністю "Парітет" до  закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про  стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з закритого акціонерного товариства „Криворізький завод гірничого обладнання”  на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Парітет” суму  боргу – 260895,62грн., три відсотка річних –650,42грн., витрати по сплаті державного мита –2615,46грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –106,20грн. та на оплату послуг адвоката –26089,50 грн. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

- судом не враховано, що накладні № 83 від 31.12.05 року та № 6 від 08.02.06 року не відповідають вимогам ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні”, а саме, в них не зазначені посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій та правильність їх оформлення;

- посилання суду на акти приймання-здачі товарно-матеріальних цінностей, які містяться в матеріалах справи безпідставні, оскільки вони не можуть бути належними доказами отримання відповідачем товару, так як підписані особою, повноваження якої на це не встановлені;

- судом проігноровано, що відносно закритого акціонерного товариства „Криворізький завод гірничого обладнання” 06.04.06 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство № Б29/64/06 і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому вимоги позивача про стягнення неустойки (штраф, пеня) та 3 % річних задоволенню не підлягають;

- безпідставно стягнуто суму на відшкодування послуг адвоката, так як в матеріалах справи відсутні посилання на відповідні акти приймання передачі виконаних робіт, з яких вбачалося, що саме такий обсяг робіт було надано адвокатом по веденню справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем –товариством з обмеженою відповідальністю „Парітет” та відповідачем –закритим акціонерним товариством „Криворізький завод гірничого обладнання” було укладено договір купівлі-продажу №560 від 28.10.2005 року, за умовами якого продавець прийняв на себе зобов’язання поставити у власність покупця нафтопродукти, асортимент, кількість та ціна яких вказані в додатках №2 від 22.12.2005року та №3 від 02.02.2006року до договору, а покупець прийняти цей товар та сплатити його на умовах, визначених в договорі.

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється продавцем на протязі 4 (чотирьох) банківських днів з моменту підписання покупцем протоколу узгодження цін та/або специфікацій, які визначають станцію відправлення, асортимент, кількість, ціну та умови оплати товару, оформлених у вигляді додатків к договору, що є невід’ємною частиною.

Згідно п. 2.3. договору датою поставки товару вважається дата передачі товару вантажовідправником  вантажоперевізнику.

За п. 2.4. договору, після виконання продавцем поставки кожної партії товару між сторонами підписується акт його приймання-передачі.

На виконання умов договору позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 731261,38грн., що підтверджено залізничними накладними № 43740858 від 27.12.2005 року, №43750899 від 04.02.2006 року, №43587812 від 01.11.2005 року, накладними №69 від 04.11.2005 року, №83 від 31.12.2005 року, та №6 від 08.02.2006 року, актами приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 04.11.2005 року, від 31.12.2005 року та від 08.02.2006 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Факт поставки нафтопродуктів підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

Пунктом 3 договору сторони визначили порядок розрахунків за нафтопродукти, а саме: після підписання протоколу узгодження цін та/або специфікацій, що узгоджують асортимент, кількість та ціну товару, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід’ємною  частиною, покупець здійснює передоплату 100% на протязі двох банківських днів за рахунок продавця, якщо інше не передбачено в додатку. Остаточні розрахунки між продавцем та покупцем за фактично поставлений товар здійснюються на протязі трьох банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі товару.

Пунктами 4 додатку №2 від 22.12.2005 року та додатку №3 від 02.08.2006 року до договору №560 від 28.10.2005 року сторонами узгоджені умови оплати товару: протягом 14 банківських днів з дати його поставки на станцію призначення.

Відповідач частково сплатив позивачу вартість отриманого дизельного палива в розмірі 470365,76грн., що підтверджено платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи.

Отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором №560 від 28.10.2005 року становить (731261,38-470365,76) 260895,62грн.

За ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного  кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або  одностороння зміна його умов не допускається (ст.525 ЦК України).

Приймаючи до уваги те, що у встановлений договором строк продукція відповідачем в повному обсязі не була сплачена суд вірно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача основного боргу в сумі 260895,62грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахована позивачем сума 3% річних за період з 20.01.06 року по 14.03.06 року  в розмірі 360,12грн. не суперечить чинному законодавству, тому суд правомірно задовольнив вимогу щодо її стягнення.

Згідно ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита..., оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

На підтвердження витрат щодо оплати послуг адвоката позивач надав договір №АС-6 від 05.04.2006 року, платіжне доручення №129 від 05.04.2006 року, яким адвокатському об’єднанню „Адвокатська компанія „Нексум” перераховано 26089,50грн. в якості оплати юридичних послуг, ордер-доручення адвокату Жукову С.В. на представництво інтересів ТОВ „Парітет” та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1058 від 28.02.2002 року, тому суд вірно стягнув зазначені витрати. Відповідач щодо розміру вказаних витрат не заперечив і доказів з цього приводу відповідно до ст.33 ГПК України не надав.

Доводи скаржника щодо невизначеності правового становища осіб, які підписали відповідні документи, у тому числі акти прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, є безпідставними, оскільки їх підписи завірені печатками підприємства.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність стягнення 3% річних у зв’язку з порушенням 06.04.2006 року справи №Б29/64/06 про банкрутство не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначена відповідальність не відноситься до штрафних санкцій за невиконання господарських зобов’язань і на неї не поширюється дія мораторію.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, рішення суду є повним та вмотивованим і підстав для його скасування відповідно до ст.104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається.

Надмірно сплачене державне мито за перегляд справи в апеляційному порядку (платіжне доручення №3569 від 4.12.2006р.) в сумі 287,27грн. підлягає поверненню скаржнику відповідно до ст.8 Декрету Кабінету міністрів України “Про державне мито”.

Керуючись ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2006р.  у справі №41/105 залишити без змін, а апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання"  -  без задоволення.

Надмірно сплачене державне мито за перегляд справи в апеляційному порядку в сумі 287,27грн. підлягає поверненню ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання"  відповідно до ст.8 Декрету Кабінету міністрів України “Про державне мито”.

Видачу довідки про повернення помилково сплаченого державного мита доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий                                                                           В.Г.Головко

Судді                                                                                        О.М.Лисенко

Л.В.Чоха