ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 33/2

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Мележик Н.І., Подоляк О.А., за участю представників ВАТ "Укрнафта" –Кисильова Є.В. дов. № юр-603/д від 12.12.2006 року та Литвиненко Л.І. дов. № юр-670/д від 27.12.2006 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ЗАТ транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року у справі господарського суду м. Києва за позовом ЗАТ транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до ВАТ "Укрнафта" та ЗАТ "Українська фондова біржа" про розірвання договору купівлі-продажу нафти А97/37-Н від 26.09.2006 року, стягнення штрафу та відшкодування збитків,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року ЗАТ "Укртатнафта" звернулась до господарського суду з позовом до ВАТ "Укрнафта" та ЗАТ  "Українська фондова біржа" про розірвання договору купівлі-продажу нафти № А97/37-Н від 26 вересня 2006 року з моменту укладення, стягнення з ВАТ "Укрнафта" штрафу в розмірі 39 680 грн. та 21 432 000 грн. збитків.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27 червня 2007 року позовні вимоги задоволено частково. Договір купівлі-продажу нафти №А97/37-Н від 26 вересня 2006 року розірвано з моменту його укладення та стягнено з ВАТ "Укрнафта" 21 357 760 грн. збитків та 39 680 грн. штрафу. В частині стягнення 74 240 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року апеляційну скаргу ВАТ "Укранафта" на рішення господарського суду м. Києва від 27 червня 2007 року задоволено, рішення суду скасовано та повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року та залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 27 червня 2007 року.

Стверджує, що судом апеляційної інстанції не було враховано норм ІНКОТЕРМС –Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів (в редакції 2000 року), також не враховано положень ст. 181 ГК України та порушено положення ст. 612 ЦК України та ст. 220 ГК України.

На думку заявника, ним було вчинено всі передбачені умовами договору дії, необхідні для забезпечення передачі йому придбаної нафти.

Представники ЗАТ "Укртатнафта" та ЗАТ "Українська фондова біржа" в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що про час і місце слухання справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представників ВАТ "Укранафта", обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 ст. 612 ЦК України встановлено, що прострочення не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Судами встановлено, що у відповідності до умов Положення “Про організацію та проведення аукціонів з продажу нафти, газового конденсату, скрапленого газу та вугілля”, запровадженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 квітня 2000 року № 599, ЗАТ “Укртатнафта” було укладено з ВАТ “Укрнафта”та ЗАТ “Українська фондова біржа” договір купівлі-продажу нафти № А97/37-Н від 26 вересня 2006 року з Додатком 1 до договору.

Договір було укладено аукціоні, що проводився ЗАТ “Українська фондова біржа”.

За даним договором закрите акціонерне товариство транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія “Укртатнафта” купило 12 000 тн. нафти НГВУ “Долинанафтогаз” на умовах транспортування по трубопроводу через ВАТ “Укртранснафта” або автотранспортом спеціалізованого транспортного підприємства СП з ВАТ “Укрнафта”, про що було видано аукціонне свідоцтво № Н-97-37 від 21.09.2006 року.

Також встановлено, що відповідно до умов цього договору ЗАТ “Укртатнафта” зобов'язалось оплатити та прийняти нафту на умовах цього Договору, а ВАТ “Укрнафта” зобов'язалось передати покупцю нафту відповідно до графіка поставки, вказаного у Додатку, загальною кількістю 12000  тон.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ВАТ “Укрнафта” поставляє нафту НГВУ “Долинанафтогаз”, Товарний парк ЦППН НГВУ “Долинанафтогаз”.

Умови транспортування нафти з пункту відвантаження - автотранспортом спеціалізованого підприємства ТОВ ТВФ “Нафтотранссервіс”, що є спеціалізованим автотранспортним підприємством СП з ВАТ “Укрнафта”.

Відвантаження і передача нафти здійснюється після отримання ВАТ “Укрнафта” оплати згідно з п. 5.2 договору - п. 3.2 договору.

Пунктом 3.3 спірного договору передбачено, що транспортування нафти магістральними трубопроводами ВАТ “Укртранснафта”, транспортування нафти з пункту відвантаження до пункту наливу, налив і подальше перевезення нафти залізничним або автомобільним транспортом АТ “Укртатнафта” забезпечує самостійно у зазначені в Додатку 1 терміни за окремими договорами, укладеними АТ “Укртатнафта” з транспортними (транспортно-експедиційними) організаціями.

Відповідно до п. 3.4 договору продавець має право не поставляти нафту в разі відсутності передоплати за нафту згідно з п. 5.2 цього договору та невиконанні вимог п.п. 4.2.2 або 4.2.3 цього договору.

Відповідно до п.4.2.2. договору АТ “Укртатнафта” зобов'язано було укласти договори на надання транспортних послуг з транспортними організаціями, відповідно до п.3.3 даного договору - провести оплату транспортних послуг по цих договорах та забезпечити своєчасне подання транспортних засобів згідно з графіком поставки нафти, зазначеним у Додатку 1 до даного договору.

Встановлено, що АТ “Укртатнафта” сплатило ЗАТ “Українська фондова біржа” попередній внесок за участь в аукціоні та комісійний збір за організацію та проведення аукціону. Також встановлено, що на виконання п. 4.3.1 спірного договору ЗАТ “Українська фондова біржа” перерахувало на рахунок ВАТ “Укрнафта” суму попереднього внеску, сплаченого ЗАТ “Укртатнафта”, що свідчить про повне виконання ЗАТ “Українська фондова біржа” умов договору.

Водночас, судами встановлено, що позивачем не дотримано умов 3.1 спірного договору та не забезпечив транспортування нафти з пункту відвантаження - автотранспортом спеціалізованого підприємства ТОВ ТВФ “Нафтотранссервіс”, як то було передбачено даним пунктом договору.

Встановлено, що відповідно до п.3.4 спірного договору ВАТ “Укрнафта” має право не поставляти нафту в разі невиконання покупцем вимог пп. 4.2.2 або 4.2.3 цього Договору.

За пунктом 4.2.2. спірного договору ЗАТ “Укртатнафта” зобов'язалося укласти договір на налив та надання транспортних послуг з транспортними (транспортно-експедиційними) організаціями відповідно до п. 3.3 даного договору, провести оплату транспортних послуг по цих договорах та забезпечити своєчасне подання транспортних засобів згідно з графіком поставки нафти, зазначеним у Додатку 1 до договору.

Крім того, судами встановлено, що у ВАТ “Укрнафта” обов'язок здійснити поставку нафти покупцю виникає після отримання ВАТ “Укрнафта” оплати за нафту відповідно до п. 5.2 Договору, при забезпеченні ЗАТ “Укртатнафта” умов для відвантаження нафти трубопровідним, залізничним чи автомобільним транспортом відповідно до п. 4.2.2 Договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не надав ВАТ “Укрнафта” доказів того, що транспортування нафти від місця наливу буде відбуватися автотранспортом спеціалізованого підприємства ТОВ ТВФ “Нафтотранссервіс”, як то передбачено умовами договору, натомість, уповноважив іншу транспортну організацію на налив та транспортування придбаної за договором нафти.

Статтею 525 ЦК України встановлено імператив щодо недопустимості односторонньої зміни умов договору.

Встановлено, що сторони спірного договору не погодили в двосторонньому порядку заміну транспортної організації, що буде здійснювати транспортування нафти від продавця до покупця за спірним договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону…

Відтак, суди підставно зробили висновок про те, що позивач, не забезпечивши умови для відвантаження нафти, зокрема, передбачені п.3.1. спірного договору, зобов'язання за договором належним чином не виконав, чим фактично позбавив можливості ВАТ “Укрнафта” належним чином виконати взяті на себе за спірним договором зобов'язання.

Тому правильним також є і висновок судів про відсутність вини ВАТ “Укрнафта” у невиконанні умов договору щодо відвантаження нафти, що, враховуючи положення ст. 612 ЦК України, відповідно свідчить про відсутність підстав покладення на нього відповідальності  за невиконання умов договору.

Таким чином, Вищий господарський суд України приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції повно та всебічно  встановлено всі обставини справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права і прийнято законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського суду скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 ГПК України, Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 року –без зміни.

Головуючий                                                                           Т. Козир

Судді                                                                              Н. Мележик

О. Подоляк