ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.

№ 19/88

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

С. Шевчук, С. Владимиренко,  І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2

на постанову

від 23.07.2007 року

Львівського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 19/88

за позовом

Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

до

Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2

про

стягнення 138 390,41 грн.
заборгованості

В судове засідання представники
сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача -І.
Воліка та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
заявлено вимогу про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 125 000,00
грн. попередньої оплати та 133 390,41 грн. процентів, нарахованих на суму
попередньої оплати., яка обґрунтована невиконанням відповідачем зобов'язань за
укладеним між сторонами договором купівлі-продажу від 26.05.2006 року.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від                      29.05.2007 року по справі
№ 19/88 (суддя Т. Максимів) позовні вимоги задоволені частково стягнуто з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 125 000 грн. 00 коп. боргу, 1 250 грн.00 коп. витрат по сплаті
державного мита, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від
23.07.2007 року (колегія суддів: Г. Орищин, О. Дубник, Г. Якімець)
рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2007 року по
справі                   № 19/88 залишено
без змін.

Доповідач: Волік І.М.

Касаційна скарга фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 ґрунтується на неправильному застосуванні господарськими
судами попередніх інстанцій норм права, у зв'язку з чим скаржник просить про
скасування судових рішень.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з такого.

Як встановлено господарськими
судами та підтверджується матеріалами справи, 26.05.2006 року між приватним
підприємцем ОСОБА_1(позивач) та приватним підприємцем ОСОБА_2(відповідач)
укладено договір купівлі-продажу .

Предметом даного договору
відповідно до п. 1.1 є зобов'язання продавця (відповідача) передати у власність
покупця (позивача) кран баштовий КБ-308, а покупець зобов'язаний прийняти і
оплатити його.

За умовами договору відповідач
зобов'язаний поставити позивачу баштовий кран КБ-308 в стані придатному до
використання за ціною 170 000,00 грн.

Крім того, згідно з п. 2.1 договору
до обов'язків відповідача після підписання договору в строк не пізніше 60 днів
відноситься передача позивачу названого у               п. 1.1 договору товару, а також
всієї необхідної технічної документації до нього.

Позивач зобов'язаний прийняти товар
від відповідача і здійснити за нього оплату в строки й порядку, передбачені цим
договором (п. 2.2.).

Порядок розрахунків зазначений у
розділі 6 договору купівлі-продажу.

Оплата товару покупцем здійснюється
за договірною ціною готівковим шляхом продавцю в наступному порядку: покупець
зобов'язується сплатити продавцю 50% вартості товару: 85 000,00 грн., вказаної
в п. 1.4 договору, не пізніше 2 днів з моменту підписання договору; решту 50% -
85 000,00 грн. покупець зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок в момент
підписання акта прийому-передачі.

На підставі квитанції до
прибуткового касового ордера б/н від                       10.08.2006 року позивач
здійснив попередню оплату товару на суму 125 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 693 ЦК України
визначено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу.

У разі невиконання покупцем
обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК
України., так зокрема, згідно з                               п.  3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання
однією  із  сторін у зобов'язанні  свого

обов'язку або за наявності
очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений
строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право
зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або
в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч. 4 ст. 538 ЦК
України).

Твердження відповідача про
продовження належного виконання ним зобов'язань за договором правомірно
спростоване господарськими судами попередніх інстанцій наступним.

Товар повинен бути поставленим не
пізніше 60 днів від дня підписання договору.

На виконання зобов'язань за
договором купівлі-продажу від                   26.05.2006 року відповідачем
укладено договір купівлі-продажу № 1 від 14.04.2007 року.

Однак, господарськими судами першої
та апеляційної інстанції дана правильна юридична оцінка про те, що даний факт
не може бути визнаний як належне виконання договору купівлі-продажу від
26.05.2006 року, оскільки договір № 1 від 14.04.2007 року укладено через 9
місяців від дня коли товар повинен бути поставленим та через 7 місяців після
проведення передоплати.

Оскільки відповідачем на час
розгляду справи не подано в порядку                          ст. 33 ГПК України
доказів поставки позивачу крана КБ-308 відповідно до умов договору, то
господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в
частині повернення передоплати в сумі 125 000 грн. 00 коп.

У задоволенні вимоги позивача про
стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами, правомірно
відмовлено, оскільки відповідно до ст. 536 ЦК України розмір процентів за
користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства, однак, умовами договору купівлі-продажу від
26.05.2006 року не передбачено розміру відсотків за користування чужими
коштами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 1117 ГПК
України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги
не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження та
відхиляються з тих же підстав, що і господарським судом апеляційної інстанції,
колегія суддів залишає оскаржувані рішення у справі без змін.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від
23.07.2007 року у справі № 19/88 залишити без змін.

Головуючий, суддя          С. Шевчук

Судді:
С. Владимиренко

І. Волік