ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2007
Справа №2-1/12377-2007А

Суддя господарського суду АР Крим Л. О. Ковтун розглянувши матеріали адміністративної справи № 2-1/12377-2007А 30.10.2007р. у судовому засіданні, що почалося у 11:50 за участю секретаря судового засідання Н. М. Баранович,

За участю представників:

Від позивача –  Левицький В.А., довіреність від 01.08.2007 р., б/н

Від відповідача – Зудінов О.О., довіреність від 09.01.2007 р., № 17-07/07

За участю третьої особи – не з’явився

За участю прокурора  - Куінджи М.О., посвідчення № 07181

ухвалив постанову у 12:00

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеф-Виналь-Крим» (98227, Ленінський район, смт. Багерове, вул. Одеська, 30)

До відповідача:  Кримської регіональної митниці (95491, м. Сімферополь, вул. Мальченка, 22)

За участю Прокуратури АР Крим (95000, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 21)

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  - ТОВ «Транзит сервіс» (68000, м. Іллічевськ, вул. Паркова, 6/21).

Про визнання нечинним повідомлення – рішення

Сутність адміністративної справи:

Позивач, ТОВ «Алеф-Виналь-Крим»,  звернувся до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до відповідача -  Кримської регіональної митниці, та просить визнати повідомлення –рішення форми «Р» Кримської регіональної митниці від 27.08.2007р. №22 нечинним.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 07.09.2007 р. справа прийнята до провадження з  присвоєнням їй номеру №2-1/12377-2007А.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2007 р. була прийнята до провадження позовна заява ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» до Кримської регіональної митниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  - ТОВ «Транзит сервіс» (68000, м. Іллічевськ, вул. Паркова, 6/21) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 29.05.2007р. №19. Справі привласнений №2-27/11482-2007А.

01.10.2007р. до господарського суду АР Крим надійшло клопотання від позивача за справами №2-1/12377-2007А та №2-27/11482-2007А про об’єднання для спільного провадження зазначених справи у порядку ст. 116 Кодексу адміністративного судочинства України. Клопотання було мотивоване тим, що 29.05.2007р. Кримською регіональною митницею  було прийнято повідомлення форми «Р» №19, за яким було визначено податкове зобов’язання ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» з ПДВ із урахування штрафних санкцій у розмірі 59388,00 грн. За результатами адміністративного оскарження на підставі рішення Державної митної служби України, прийнятого за результатами розгляду скарги ТОВ «Алеф-Виналь-Крим», Кримською регіональною митницею було винесено повідомлення форми «Р» від 27.08.2007р. №22.

Дослідивши зазначене клопотання, суд визнав його таким, що підлягає задоволенню та ухвалою господарського суду АР Крим від 08.10.2007р. об’єднав справи за №2-1/12377-2007А та за  №2-27/11482-2007А.

27.09.2007р. у судовому засіданні на підставі ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України до участі у справі вступила Прокуратура АР Крим, про що надала відповідне повідомлення суду.

17.09.2007р. до господарського суду АР Крим надійшла заява про зміну підстав позову у порядку ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, яка була прийнята судом до розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що контролюючим органом зі сплати податків та зборів є органи податкової служби, у зв’язку з чим Кримська митниці перевищила свої повноваження при прийнятті оспорюваних повідомлень-рішень, чим порушила положення Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Кримська митниця  у запереченнях по суті спору зазначила, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з тим, що штрафні санкції та ПДВ за оспорюваними рішеннями були донараховані внаслідок заниження позивачем по справі суми податкового зобов’язання.  Органи митної служби є контролюючими органами з питань своєчасності, повноти та правильності нарахування та сплати податків та зборів, що встановлено Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», Законом України «Про систему оподаткування», Законом України «Про податок на додану вартість» щодо операцій, пов’язаних з імпортом товару на митну територію України.

Третя особа явку представника у судове засідання не забезпечила. Про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України. По справі оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання по справі було продовжено.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд

встановив:

Відповідно до Порядку проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і  транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.12.2004р. №1730, посадовими особами Керченської митниці була проведена плановано виїзна документальна перевірка ТОВ «Алеф-Виналь-Крим».

За результатами проведеної перевірки  було встановлено, що ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» здійснювалося митне оформлення сировини (спирту коньячного) за ВМД від 26.10.2006р. №600000000/6/009102 на умовах поставки FCA згідно з міжнародними  правилами тлумачення торгівельних термінів.

При здійсненні митного оформлення зазначених вантажів  ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» було задекларовано митну вартість товарів, з урахуванням транспортних витрат. Для підтвердження суми транспортних витрат Кримської митниці були надані рахунки перевізника ТОВ «Транзит-Сервіс» №373 від 27.07.2006р. на суму 102765,00 грн.

Разом з тим, під час перевірки було встановлено, що ТОВ «Алеф-Виналь-Крим»  окрім плати зазначених рахунків перевізнику сплатив відшкодування за комплекс транспортно-експедиційних послуг  по маршруту переміщення зазначених вище вантажів відповідно до рахунків ТОВ «Транзит-Сервіс» від 27.07.2006р. №374 на суму 769525,94 грн.

У зв’язку з чим Керченська митниця дійшла висновку, що ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» зменшив суму податкового зобов’язання зі сплати ПДВ за зазначеною ВМД, оскільки відповідно до положень ст. 267 Митного кодексу України до митної вартості повинні бути включені транспортні витрати на доставку товару до кордону України, також, як було встановлено актом перевірки, відбулося порушення вимог п. 3 ст. 4 Закону України «Про додану вартість».

У зв’язку з вищенаведеним, Кримською митницею було спрямовано на адресу позивача з дійсного спору податкове повідомлення форми «Р» від 29.05.2007р. №19 на суму  податкового зобов’язання у розмірі 59388,00 грн., у тому числі й 39592,00 грн. – ПДВ та 19796,00 грн. штрафних санкцій.

На виставлене повідомлення форми «Р» від 29.05.2007р. №19 ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» була надана скарга в порядку адміністративного оскарження до Державної митної служби України.

За результатами повторної скарги у Державній митній  службі України було прийнято рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.07.2007р. №11/4-15/7624.

Відповідно до прийнятого рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.07.2007р. №11/4-15/7654 на підставі п. 4.1 Порядку розгляду митними органами скарг платників податків на податкові зобов’язання, нараховані митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 08.02.2006р. №97, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.2006р за №151/12025, Державна митна служба України залишила скаргу ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» без задоволення.

Крім того, оскільки сума податкового зобов’язання у податковому повідомленні форми «Р» від 29.05.2007р. №19 була визначена Кримською митницею на підставі часткової вартості послуг, сплачених по рахунках від 27.07.2006р. №374, Державна митна служба України прийняла рішення щодо збільшення податкового зобов’язання шляхом включення до митною вартості повної суми послуг, сплачених ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» по рахунках, у зв’язку з чим Кримською митницею було складено та направлено платнику податків окреме податкове повідомлення форми «Р» від 27.08.2007р. №22 на суму збільшеного податкового зобов’язання з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 107335,59 грн. (з них за основним платежем – 71557,06 грн., штрафні санкції – 35778,53 грн.) При цьому, раніше надіслане податкове повідомлення форми «Р» від 29.05.2007р. №19   не було відкликане.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, регулюється Законом України «Про порядок погашення зобовязань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до положень п.п. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про порядок погашення платниками податків податкових зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами» до контролюючих органів віднесені , зокрема, митні органи — стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов’язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов’язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України

Згідно п.п. 2.1.4 п. 2.1 ст. 2 зазначеного Закону податкові органі віднесені до контролюючих стосовно податків і зборів (обов’язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпунктах 2.1.1-2.1.3 цього пункту.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про порядок погашення зобовязань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  при здійсненні операцій, повязаних з імпорту товарів контролюючими органами є митні орагну, що прямо передбачено Законом.

Проте, як вбачаться з письмових заперечень на позовну заяву, рішень, прийнятих за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень форми «Р», відповідач виходить з того, що зі змісту п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» базою оподаткування для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов’язаних з ввезенням (пересиланням) таких товарів, плати за використання об’єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов’язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства.

При цьому, як вбачається з письмових пояснень відповідача по справі, до інших видів винагород, Керченська митниця відносить й експедиційні послуги.

Слід зазначити, що зі змісту актів виконанних послуг за договором доручення, який був укладений між  ТОВ «Транзис-Сервіс» та ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» №470 від 01.11.2005р. до рахунків, які були підставою для збільшення податкового зобовязання відповідачата нарахування штрафних санкцій, були включені суми зі сплати провізного тарифу по території України, проїзду провідника, дозвільної телеграми, страхування вантажу, термінальних зборів, відбору проб, послуг радіології, комісії експедитора та ПДВ у розмірі 20%.

Зі змісту вищенаведеного вбачається, що до рахунків були включені, зокрема, суми, яки не є обєктом оподаткування ПДВ у розумінні п. 4.3 ст. 4 Закону   України «Про податок на додану вартість».

При цьому, слід зазначити, що зі змісту рахунків, які були покладені в основу оспорюваних повідомлень форми «Р», вбачається що транспортно-експедіційні послуги надавались за маршрутом Имишли-Поти-Іллічевськ паромна, у звязку з чим, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту договору доручення №470 від 01.11.2005р., укладеного між ТОВ «Транзит-Сервіс» (Повірений) та ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» (Довіритель), за умовами якого Повірений бере на себе зобовязання на транспортно-експедіційне обслуговування зовнішньоторгівельних вантажів Довірителю   від імені Повіреного, але за дорученням та рахунок  Довіретеля.

Слід зазначити, що відповідно до положень Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторською діяльністю визнається підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторською послугою — робота, що безпосередньо пов’язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 4 зазначеного Закону експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб’єкти господарювання.

У звязку з чим, можливо зробити висновок, що законодавець виділив транспортно-експедіційні послуги від транспортних послуг.

Закон України «Про податок на додану вартість» не містить спеціального терміну «транспортні послуги». За визначенням  п. 14 Держстандартом України «внатажні автомобільні перевезення» затвредженого ДСТУ від 27.06.1994р. за №161, «…транспортна послуга – це перевезення вантажів та комплекс дорожніх операцій, повязаних з доставкою вантажів ...».

А, відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування. Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України. Експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до умов договорів (контрактів), укладених відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів “Інкотермс”; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об’єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов’язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об’єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Таким чином, на думку суду, Керченською митницею були неправомірно включені рахунки, надані ТОВ «Транзит-Сервіс» за договором доручення№470 від 01.11.2005р., оскільки перелік транспортно-експедиторських послуг відповідно до ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» є значно більшим, ніж перелік витрат, які влючаються до митної вартості товарів, яка є базою оподаткування з ПДВ. Здебільшого, як було вищезазначено, з актів виконаних послуг, складених між ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» та ТОВ «Транзит-Сервіс», до сплати були виставлені рахунки, до яких включені послуги, що не передбачені у якості бази оподаткування  п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість».

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Керченською митницею при винесені оспорюваних повідомлень форми «Р» від 29.05.2007р. №19 та від 27.08.2007р. №22 не вірно була визначена база оподаткування, у звязку з чим, зазначені повідомлення підлягають визнанню нечинними, як таки, що прийняті у порушення норм діючого законодавства.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати нечинним повідомлення форми «Р» Кримської митниці від 29.05.2007р. №19.

3.           Визнати нечинним повідомлення форми «Р» Кримської митниці  від 27.08.2007р. №22.

4.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р 00002, банк Управління Держказначейства в АР Крим  м. Сімферополь,  МФО 824026, Держбюджет м. Сімферополя, ЗКПО 34740405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеф-Виналь-Крим» (98227, АР Крим, Ленінський район, смт. Багерово, вул. Одеська, 30, код за ) судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Судом роз'яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу за заявою сторони.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун  Л.А.