ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 32/67-07-2268

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кравчука Г.А.

суддів :
Мачульського Г.М.,
Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача
не з’явився

відповідача
Гаврик Н.П. - директора

третьої особи
Тростянецької А.В. дов. №308 від 26.11.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Малого приватного підприємства "Гавань"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 р.

у справі
№32/67-07-2268 господарського суду Одеської області

за позовом
Іллічівської міськради Одеської області

до
Малого приватного підприємства "Гавань"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору
Товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт"

про
розірвання договору та зобов'язання знести самовільно збудовану будівлю

В С Т А Н О В И В:

Іллічівська міськрада Одеської області звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Малого приватного підприємства (надалі МПП) "Гавань", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Моноліт", та просила розірвати  укладений сторонами договір на право користування землею на умовах оренди і знести розміщену на цій земельній ділянці самочинно зведену будівлю.

Рішенням господарського суду  Одеської  області  від 10.05.2007 року (суддя Грабован Л.І.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 року (судді: Мирошниченко М.А., Бєляновський В.В., Шевченко В.В.) позов задоволений, розірвано договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, загальною площею 0,035 га, розташованою за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ вул. Гер.

Доповідач:  Шаргало В.І.

Сталінграда кут вул. Леніна, укладений між Іллічівською міською радою та МПП „Гавань”, зареєстрований 08.10.1997р. за №ОД-29-207; зобов’язано МПП „Гавань” знести самовільно збудовану будівлю пивного бару та відповідно розподілені судові витрати.

Судові рішення мотивовані тим, що  при прийнятті рішення про надання земельної ділянки відповідачу був порушений  законодавчо встановлений порядок прийняття таких рішень, дозвіл на зведення приміщення пивбару закінчив свою дію ще у 2001 році, проте будівництво продовжувалось  вже за відсутності дозволу.

Не погоджуючись з прийнятими у праві рішенням та постановою, МПП „Гавань” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 376, 416 Цивільного кодексу України, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що протягом дії спірного договору підприємством належно виконувались його умови, розміщення на вказаній земельній ділянці будівлі пивбару не є самочинним, оскільки підприємством були отримані всі необхідні дозволи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників відповідача, третьої особи, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що виконкомом Іллічівської міської ради народних депутатів прийняте рішення №92 про оформлення  відповідачу права тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,035 га по вул. Героїв Сталінграда на куту вул. Леніна під будівництво пивного бару. На підставі зазначеного рішення виконкому,  Іллічівська міська рада уклала з відповідачем договір  на право тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,035 га., який зареєстровано 08.10.1997 р. за №ОД-29-207.

06.05.1999 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю директору МПП "Гавань" надано дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву пивного бару на вказаній земельній ділянці та встановлений строк дії даного дозволу –до 31.12.2001 р.

Незважаючи на те, що строк дії дозволу закінчився у 2001 році і не продовжувався, проведеними у жовтні 2006 р. та у січні 2007 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю було встановлено ведення  відповідачем будівельних робіт по будівництву бару, у зв’язку з чим видавалися приписи про негайне  припинення будівельних робіт, а 22.01.2007 р. складено протокол про правопорушення  у сфері містобудування.

За протестом прокурора м. Іллічівська, виконком Іллічівської міскради рішенням №365 від 29.03.2007р. скасував вищезазначене рішення від 23.02.1995 р.  №92, як прийняте з порушенням законодавства, і  прийняв рішення про звернення до господарського суду з питання припинення шляхом розірвання договору тимчасового користування відповідачем землею на умовах оренди.

З врахуванням того, що протягом трьох років підряд земельна ділянка не використовувалася відповідачем для забудови, будівництво велося після закінчення строку дії дозволу на  виконання будівельних робіт та без проектної документації, суди попередніх інстанцій прийшли до мотивованого, з посиланням на  норми чинного законодавства, висновку про невиконання  відповідачем належним чином покладених на нього договором №ОД-29-207 від 08.10.1997 р. обов’язків, ведення ним самочинного будівництва і постановили відповідне рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних  доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому доводи касаційної скарги щодо неправильної оцінки та недостатньої перевірки судами попередніх інстанцій доказів у справі не входять до повноважень суду касаційної інстанції і не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень.

У даній справі судом вирішувався спір з МПП "Гавань" як юридичною особою щодо користування земельною ділянкою та про звільнення цієї ділянки від самовільно збудованої споруди.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов’язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов’язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов’язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Тому посилання у касаційній скарзі на порушення судом під час розгляду справи прав членів сім’ї  (чоловіка) власника МПП "Гавань", необхідність залучення його до участі у справі та, у зв’язку з цим,  розгляду даної справи у суді загальної юрисдикції, а не господарському суді не відповідають чинному законодавству.

Оскільки спір у даній справі стосується договірних відносин сторін, не є спором фізичної чи юридичної особи із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, з врахуванням положень ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія вважає необґрунтованими на чинному законодавстві твердження у касаційній скарзі відповідача, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції і повинна розглядатися адміністративним, а не господарським судом.

З врахуванням викладеного та, виходячи з меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

З огляду на зазначене, керуючись статтями   1115, 1117, 1119, , 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Гавань" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007 р. у справі №32/67-07-2268 залишити без змін.

Пункт 4 ухвали Вищого господарського суду України від 08.10.2007 р. про зупинення виконання  рішення суду у даній справі вважати таким, що втратив чинність.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.