КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2007                                                                                           № 05-5-31/12638

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача  – не з’явились;

від  відповідача – не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство № 13056", м. Київ

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 24.10.2006

у справі № 05-5-31/12638 (Качан Н.І.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство № 13056", м. Київ

до                                                   Приватного підприємства "Украгропродукт", м. Київ

про                                                  стягнення 2431,87 грн.

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2006 року позовну заву № 05-5-3112638 (суддя – Н.І. Качан) за позовом відкритого акціонерного товариства “Київське автотранспортне підприємство – 13056” (надалі – Позивач, Товариство) до приватного підприємства “Украгропродукт” (надалі - Відповідач, Підприємство) про стягнення 2 431 грн. 87 коп. повернено  Товариству без розгляду  (л.с. 2).

Відкрите акціонерне товариство “Київське автотранспортне підприємство – 13056”, не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу та передати справу на розгляд по суті господарському суду м. Києва (л.с. 17-18).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Позивача та Відповідача про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Позивача, що підтверджується ухвалою від 26.03.2007 року (л.с. 52), апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Товариства без участі представників  останнього та Підприємства.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи,  апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Київське автотранспортне підприємство– 13056” звернулось до господарського суду м. Києва із позовом № 250 від 25 вересня 2006 року, в якому просило стягнути з приватного підприємства “Украгропродукт” 2 431 грн. 87 коп. (л.с. 21-22). Товариство обґрунтувало свої вимоги тим що Підприємство не виконало умов передбачених ч.2 пункту 3.2 договору № 30/1127 від 16.01.2006 року щодо оплати послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом з погодинною оплатою праці за їх користування. Позивач, керуючись нормами ст.ст. 11, 509 і 526 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 22, 64, 66, 67 і 69 Господарського процесуального кодексу України, просить стягнути з Відповідача 2 431 грн. 87 коп. (л.с. 21-22).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24 жовтня  2006 за позовом відкритого акціонерного товариства “Київське автотранспортне підприємство 13056” до приватного підприємства “Украгропродукт” про стягнення 2431 грн. 87 коп. позовну заву повернено без розгляду.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що позовну заяву підписано особою, яка не має право її підписувати, також відсутні докази дієздатності юридичної особи - статут або відповідне положення. Крім цього, місцевий суд посилається на те, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми, не подано доказів, що підтверджують викладенні в заяві обставини в порядку ст. 36 ГПК України, не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку. При цьому, місцевий суд керувався Уніфікованою системою організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), ст. 36, п.п. 1, 3, 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України)  (л.с. 2).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати як таким, що зроблений з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права (п.п. 2, 3, 4 ст.104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню. Поряд з цим, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст. 106 ГПК України, передати справу (матеріали) №  05-5-3112638 на розгляд господарського суду м. Києва.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких  ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 36 ГПК України  встановлено, що  письмові докази  подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що  господарський суд оцінює докази  за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно до п. 7 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно  п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України  до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного  мита у встановлених порядку  і розмірі.

Статтею 63 ГПК України визначені підстави повернення без розгляду позовної заяви.

В порушення вищезазначених норм суд першої інстанції повернув Товариству без розгляду позовні матеріали за позовом № 250 від 25.09.2006 року (л.с. 21-43) із вимогами до Підприємства про стягнення з останнього 2 431 грн. 87 коп., невірно застосувавши норми діючого господарського процесуального законодавства. Так, висновок про відсутність документального підтвердження станом на день подання позовної заяви повноважень голови правління Товариства – В.Г. Башинського (який підписав позовну заяву від імені Позивача), на додання Позивачем до позовної заяви доказів (ксерокопій документів), що не були належним чином засвідчені, та про недодання належних доказів про сплату державного мита за подання позову у встановленому порядку, зроблений місцевим судом в оскаржуваній ухвалі без врахування роз’яснень, викладених в п. 3.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” № 02-5289 від 18.09.1997 року (із змінами та доповненнями) (надалі – Роз’яснення), згідно якого недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах. Підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви. У вирішенні питання про наслідки порушення позивачем вимог статті 57 слід виходити з того, що підставою для повернення позовної заяви є тільки відсутність доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача. Господарським судам не слід допускати повернення позовних заяв та заяв кредиторів у справах про банкрутство у разі подання як доказу сплати державного мита платіжних доручень, що відповідають вимогам Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 N 15 (з наступними змінами та доповненнями). У разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до Державного бюджету України суди мають право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК витребувати від позивача чи кредитора відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України. При цьому, слід звернути увагу на те, що місцевий суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про порушення порядку сплати державного мита із зазначенням про відсутність у доданому до позову платіжному дорученні з лівої сторони бланку підписів відповідальних посадових осіб та відбиток печатки  діючої юридичної особи – платника, тоді як визначений висновок в порушення вимог ст. 86 ГПК України жодним чином не мотивуваний із посиланням на вимоги діючого законодавства щодо порядку оформлення платіжного доручення  про сплату державного мита за подання позовної заяви до господарського суду.

Щодо висновку про непідтвердженність дійсності повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені Позивача, слід вказати, що згідно визначеного роз’яснення у застосуванні пункту 1 статті 63 і пункту 1 статті 81 ГПК слід мати на увазі таке. Коли до позовної заяви не додано документ, що підтверджує повноваження посадової особи, яка її підписала, суддя повертає заяву без розгляду, а якщо він не зробив цього, то в процесі підготовки справи до судового розгляду пропонує позивачеві надати відповідний документ. У разі його неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду.

Крім цього, суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що згідно тексту позовної заяви Товариством викладені підстави та обставини пред’явлення позовних вимог до Підприємства, а також містяться посилання на рахунки, що не були оплачені Підприємством, із зазначенням реквізитів  та неоплачених сум по кожному (л.с. 21-22), тоді як суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зробив однозначний висновок про те, що в позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Між тим, враховуючи викладені вище положення  Роз’яснення, місцевий суд, користуючись нормами ст.ст. 38, 65 ГПК України, мав право та можливість при підготовці справи до розгляду витребувати у Товариства відповідні докази (документи) та зобов’язати його уточнити викладені в позовній заяві обставини та надати розрахунок суми позову.

У зв’язку із вищевикладеним, а також проаналізувавши  обставини справи  та викладені в оскаржуваній ухвалі висновки, апеляційний суд дійшов висновку про  неправомірність та відсутність належних підстав для повернення Товариству позовної заяви без розгляду згідно оскаржуваної ухвали.

Таким чином, вимоги Товариства щодо скасування оскаржуваної ухвали та передачі справи на розгляд суду першої інстанції, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані, відповідають обставинам справи та нормам діючого законодавства з підстав, викладених у даній постанові.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 32, 36, 43, 54, 57, 63, 65, 75, 86, 91, 94, 99, 101 – 105, 106 Господарського кодексу України, апеляційний господарський суд, ---

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Київське автотранспортне підприємство – 13056” задовольнити.

2.          Ухвалу господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2006 року № 05-5-3112638 скасувати повністю.

3.          Справу (матеріали) № 05-5-3112638 передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

27.04.07 (відправлено)