ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"30" липня 2007 р.                                                                   Справа № А10/400-07

за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені

до  Товариства з обмеженою відповідальністю „Рефіл метал стар”, м. Ірпінь

про      стягнення  170,00  грн.

Суддя  Тищенко О.В.

Представники:

від позивача: Фефілатьєва  Ю. М. (довіреність від 05.04.2007р. № 2430/06)

від відповідача: не з’явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України у  м. Ірпені  до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рефіл метал стар”, м. Ірпінь  про стягнення  170,00 грн. заборгованості з яких: 159,00 грн. недоїмка; 11,00 грн. штраф.

Ухвалою господарського суду від 21.06.2007р. про відкриття провадження в адміністративній справі розгляд справи було призначено на 30.07.2007р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання, яке відбулося 30.07.2007р. свого представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений та не надав заперечення проти позову.

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони, або не повідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Беручи до уваги, що господарський суд Київської області повідомляв відповідача про розгляд справи належним чином відповідно до ст. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. за №75, і це підтверджується журналом вихідної кореспонденції загального відділу господарського суду Київської області та відповідною відміткою на першому примірнику ухвали про відкриття провадження у справі, що міститься в матеріалах справи та повістках про виклик в судове засідання, господарський суд Київської області розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно п. 17 ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування” збір на обов’язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних податків і зборів.

Об’єкт оподаткування, коло платників збору, ставки і порядок справляння збору на обов’язкове державне пенсійне страхування врегульовані Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач як суб’єкт підприємницької діяльності являється платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вимог статті 3 вказаного Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду  України  в  порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.09.2003р. № 1058-ІV перерахування страхових  внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів  на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Остаточний розрахунок за базовий звітний період (у даному випадку календарний місяць) здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із закінчення цього періоду відповідно до п.5.1.6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими  особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 р. за № 64/866 (далі - Інструкція)

Відповідно до п.11.11 Інструкції платники, зазначені в підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 цієї Інструкції, щомісяця складають у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків, за формою згідно з додатком 23 цієї Інструкції. У розрахунку вказуються всі передбачені в ній показники. Оригінал розрахунку подається платником до органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням платника. Усі примірники розрахунку страхових  внесків підписуються керівником, головним бухгалтером підприємства, установи, організації та завіряються печаткою. Розрахунки подаються зазначеними платниками до органу Пенсійного  фонду  для  реєстрації за базовий звітний період, що дорівнює календарному місяцю, - не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Судом встановлено, що внаслідок несплати страхових внесків за відповідачем утворилась недоїмка в сумі 159,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом та підлягає сплаті протягом 10 робочих днів з дня її одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачеві були виставлена вимога: № Ю-279 від 01.11.2006р. Вказані вимоги оскаржені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків своєчасно не сплачені страхувальником в строки, передбачені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю (недоїмкою) зі сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Відповідно до ч. 14 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом. Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №  770 про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством до відповідача було застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі  170,00 грн.

За таких обставин, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 170,00 грн. заборгованості (з яких: 159,00 грн. недоїмка; 11,00 грн. штраф) є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому  підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 98 КАС України суд  вирішує  питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Відповідно до п.п.3  пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 94 КАС України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. 94, п.2 ч.1 ст. 128, ст.ст. 158, 160, 162, 163, 167, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, –

постановив:

1.    Позовні вимоги задовольнити.

2.  Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рефіл метал стар” (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Котляревського, 52, ) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4, ) 159,00  грн. недоїмки та 11,00 грн. штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рефіл метал стар” (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Котляревського, 52, ) в доход Державного бюджету України 1,70 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                 Тищенко О.В.