ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/311

03.12.07

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»

До                      Міністерства закордонних справ України

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державне казначейство України

Про                стягнення  310 844 гр. 01 коп.

Суддя   Т.Ю.Трофименко

Представники:

Від позивача         Шабаш Н.М. по довіреності №1.11-317 від 03.04.2007р.

Від відповідача    Гіренко  О.Т. по довіреності № 721/17-637-420/3 від

20.04.2007 р.

Від третьої особи не з»явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»про стягнення з Міністерства закордонних справ України 310 844 грн. 01 коп., з яких 277 750 грн. основний борг, 33 094 грн. 01 коп. пеня.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору № 82/06-7 «На виконання чартерних перевезень»від 03.11.2006 р. не виконав взяті на себе зобов’язання, зокрема не провів розрахунок в сумі 277 750 грн. за рейс маршрутом Бориспіль - Лісабон –Бориспіль 16.11.10067р. - 18.11.2006р.

Відповідач в наданому письмовому відзиві на позов  пояснив, що ним було вчинено усіх заходів для належного виконання зобов’язання за договором, а несплата вартості наданих  позивачем послуг відбулася не з вини відповідача, а у зв’язку із безпідставною відмовою Державного казначейства України здійснити таку оплату.

Третя особа пояснила, що  Міністерством закордонних справ України не було надано повний пакет підтвердних документів щодо проведення процедури закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

03 листопада  2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»(далі-позивач, перевізник) та Міністерством закордонних справ України (далі-відповідач, змовник) був укладений договір №82/06-7 на виконання чартерних перевезень (далі-договір).

Відповідно до умов договору замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов’язання щодо надання транспортних послуг із перевезення пасажирів (чартерний рейс для делегації на чолі з Міністром Закордонних справ України) за маршрутом і графіком, погодженим між перевізником і замовником . (п.1.1).

Загальна  вартість одного чартерного рейсу  по даному договору складає суму в розмірі 277 750 грн. (додаток №1-А до договору №82/06-7 від 03.11.2006р.).

Після підписання договору та виконання рейсу перевізник протягом одного календарного дня складає акт виконаних робіт і направляє його замовнику для проведення розрахунків. (п.4.3.).

Договір складений у м. Києві 03.11.2006 р. по одному екземпляру кожній із сторін, що мають однакову юридичну чинність. Договір набирає законної сили з моменту його підписання обома сторонами. (п.8.1.-8.2).

Відповідно до п.4.5. договору розрахунки здійснюються замовником в безготівковому порядку на банківський рахунок перевізника протягом трьох днів з моменту підписання акту.

В додатку № 1 до договору №82/06-7 на виконання чартерних перевезень  сторони обумовили чартерний рейс за розкладом. Загальна кількість рейсів Бориспіль –Лісабон - Бориспіль за даним додатком складав один рейс.

Додатком № 1-А до договору №82/06-7 від 03.11.2006р. на виконання чартерних перевезень  сторони  погодили вартість одного рейсу на ПС МД-82, бортовий номер UR-CFG, за маршрутом  Бориспіль- Лісабон - Бориспіль за погодженим розкладом, що складає  277 750 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунок № СФ-02154 від 20.11.2006 р. на суму  277 750 грн., який залишився відповідачем не оплаченим.

Відповідно до п. 4.4 Замовник у 2-денний термін після виконання рейсу підписує акт виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами був підписаний акт виконаних робіт згідно договору №82/06-7  на виконання чартерних перевезень  на суму 277 750 грн., який був  поданий для оплати до  Державного казначейства України. Із матеріалів справи вбачається, що Державне казначейство відмовило відповідачу  в реєстрації зобов’язань  у зв’язку з неподанням підтвердних документів, щодо проведення процедури закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до приписів  ст. 526 Цивільного кодексу  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В зв’язку з тим, що відповідач не провів розрахунок в сумі 277 750 грн. за  чартерний рейс позивач 07.05.2007 р. надіслав на адресу відповідача претензію № 1.6-449.

Вищезгадану претензію відповідач залишив без задоволення.

Оскільки відповідач належних доказів відсутності  заборгованості по договору №82/06-7 від 03.11.2006 р. суду не надав, тому вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 277 750 грн. обґрунтовані, документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню.

В зв’язку з тим, що відповідач припустився прострочення платежу, позивач просить суд стягнути з відповідача –пеню в розмірі  33 094 грн. 01 коп. посилаючись на норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань».

Оскільки в договорі №82/06-7 від 03.11.2006 р. не передбачено стягнення пені в розумінні Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 33 094 грн. 01  коп. задоволенню не підлягають.

Витрати  понесені позивачем по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства закордонних справ України (04018, м. Київ, пл. Михайлівська, 1; ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ) 277 750 грн. основного боргу, 2777  грн.  50 коп.  витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення пені в сумі 33 094 грн. 01 коп. в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                        Трофименко Т.Ю.