ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2007 р.
10:30

Справа №  6/659/07

03.12.2007 р. 10 год. 30 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1.

до відповідача
Відкритого акціонерного товариства  “Миколаївське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1401”, м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2.

про
стягнення за рахунок активів податкової заборгованості в сумі 101 914,45  грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Віляйкіна А.В., довіреність  від 28.12.2006 року № 4126/9/10-007.
Команін Р.О., довіреність від 15.01.2007 року № 638/9/24-007.

Від відповідача
Не з’явився.

Предмет спору:  Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення за рахунок активів відповідача податкового боргу в сумі 101 914,45 грн.

Відповідач заперечень проти позову не надав, представник у судове засідання не з’явився.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази,

встановив:

Відповідач як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа зареєстрований Миколаївським міськвиконкомом 15.10.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про держреєстрацію.

На підставі ст. 4 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991  № 1251-XII відповідач є платником податків та зборів до бюджету та державних цільових фондів.

За результатами господарської діяльності відповідач має заборгованість перед бюджетом зі сплати податку на додану вартість в сумі 101 914,45 грн.

Зазначена заборгованість виникла у зв’язку з неповною сплатою визначеного відповідачем у податкових деклараціях за травень, червень, серпень - листопад 2006 року, лютий, квітень –липень 2007 року податкових зобов’язань, а також у зв’язку з несплатою штрафних санкцій за даним податком в загальному розмірі 26070,33 грн., застосованих згідно податкового повідомлення-рішення від 18.06.2007 року № /0. Зазначене повідомлення-рішення отримано відповідачем, що підтверджується підписом головного бухгалтера на корінці рішення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 16 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ, Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 11.06.2003 року № 290 відповідачу у зв’язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов’язання  по податку на додану вартість нараховано  9941,34 грн. пені.

Враховуючи, що відповідачем в рахунок погашення боргу за цим податком сплачено 8065,22 грн., розмір несплаченого відповідачем податкового боргу становить 101914,45 грн.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на  наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 21.12.2000  № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.

Оскільки вищезазначене повідомлення-рішення відповідачем отримане та не оскаржене в адміністративному та судовому порядках, визначені позивачем податкове зобов’язання вважається узгодженим в розумінні ст. 5 Закону України   “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-XII Державні податкові інспекції мають право застосовувати  до  платників податків фінансові (штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів та державних цільових фондів  суми недоїмки,  пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами  України.

Відповідно до п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (господарського суду).

Враховуючи, що станом на день розгляду справи податковий борг в сумі 101914,45 грн. відповідачем не сплачений, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути за рахунок активів з Відкритого акціонерного товариства  “Миколаївське спеціалізоване автотранспортне підприємство 1401”, м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2,   на користь Державного бюджету України на р/р 0005, одержувач: Державний бюджет Ленінського району, код 14010100 податковий борг в сумі 101914,45 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя