ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2007 р.
Справа  № 30/257-07-6833

Позивач:  Товариство з обмеженою відповідальністю „Ньюко”

Відповідач: Закрите акціонерне товариство „Фоззі-Юг”;

Одеська міська рада;

Про  визнання договору частково недійсним,  зобов’язання  вчинити певні дії

Суддя                                                 Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Уздемір А.І.- довіреність від 03.09.2007р.

Від  відповідача : Кієт О.Л.- довіреність від 20.02.2007р.

Від відповідача : Сєміног Л.В.- довіреність №265исх-гс від 26.04.2007р.

Суть спору: Позивач,  товариство з обмеженою відповідальністю  (далі - ТОВ) „Ньюко”, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Закритого акціонерного товариства  (далі - ЗАТ) „Фоззі-Юг” та  Одеської міської ради    про визнання договору на право тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди, укладеного 13.03.2001р. між відповідачами по справі недійсним у частині встановлення площі земельної ділянки, що передана в оренду, яка складає 29551 кв.м та зобов’язання ЗАТ „Фоззі-Юг” переукласти зазначений Договір оренди  пропорційно долі 123200 частини будівлі  в праві спільної дольової власності від загальної площі земельної ділянки у розмірі 29551 кв.м, що складає 18173,86 кв.м.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач –ЗАТ „Фоззі-Юг” проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач -  Одеська міська рада , письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін, суд встановив:

13 березня 2001р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ЗАТ „Фоззі-Юг”  (Орендар)  був укладений договір на право тимчасового користування землею на умовах  оренди , згідно якого Орендодавець надає , а Орендар приймає в тимчасове   користування земельну ділянку загальною  площею 29551 кв.м , розташовану у м. Одеса, в Іллічівськом районі, по вул. Середня  під номером 83 „А”, за рахунок земель міста,  з метою використання  для експлуатації та обслуговування  торговельно-побутового комплексу.  Строк дії договору – 50 років з моменту прийняття рішення Одеської міської ради  №2033-ХХІІІ від 26.01.2001р.

Позивач по справі  згідно свідоцтва про право власності  Серія ЯЯЯ №069548, виданого 12.04.2005р.  виконкомом Одеської міської ради  на підставі розпоряджень Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.02.2005р. №15501-04 та від 07.04.2005р. №41601-04, є власником 77200 нежилої будівлі, розташованої у                  м. Одесі по вул. Середня, 83-А,  які  складаються з нежилих приміщень торгівельно- побутового центру, загальною площею 5773,4 кв.м.

01 лютого 2006р., замість Свідоцтва  про право власності  Серія ЯЯЯ №069548, на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.11.2005р. №116401-04, виконкомом Одеської міської ради видано Свідоцтво серія САА №444617 про право власності на нежитлові приміщення торгівельно-побутового центру, яке посвідчує, що об’єкт , розташований за адресою: м. Одеса, вул..Середня,83-ж, в цілому, дійсно належить ТОВ „Ньюко” на праві приватної власності, та складається з приміщень літ.”А”, загальною площею 5773,4 кв.м, відображених у технічному паспорті від 20.01.2006р.

Позивач зазначив, що нежитлова будівля торгівельно - побутового центру, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-А уявляє собою єдину будівлю, яка складається з двох поверхів, побудована на одному фундаменті та має єдиний дах. ЗАТ „Фоззі-Юг” є співвласником зазначеної будівлі, а саме: 123200 частин зазначеної будівлі, що складає 9222,44 кв.м.

Позивач по справі вважає, що він, як власник частини будівлі , відповідно до ст.120 Земельного кодексу України має право на укладення з Одеською міською радою договору оренди земельної ділянки. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала нерухоме майно  переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщено це нерухоме майно, у розмірі пропорційно долі власності нерухомого майна.

Але, наявний Договір на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. між Одеською міською радою та ЗАТ „Фоззі-Юг”  на земельну ділянку загальною  площею 29551 кв.м , на думку позивача, порушує права  ТОВ „Ньюко” як співвласника , позбавляє можливості належним чином користуватися своєю частиною будівлі та фактично виключає його з числа землекористувачів.  Позивач зазначив, що відповідно до ст.88 Земельного кодексу України  учасник спільної часткової власності  має право на отримання у його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Виходячи з частки ТОВ „Ньюко” у домоволодінні, яка складає 77200, позивач вважає, що йому належить право користування земельною ділянкою площею 11377,14 кв.м, у зв’язку з чим Одеська міська рада зобов’язана укласти з ТОВ „Ньюко” договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до п.3.4.12 Договору  на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. між Одеською міською радою та ЗАТ „Фоззі-Юг”, останнє зобов’язалося повідомити в тижневий термін Орендодавця у випадку відчуження будинків і споруд, їх частин, розташованих на даній земельній ділянці та переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель та споруд про необхідність оформлення відповідних документів у міській раді.  Але, ЗАТ „Фоззі-Юг” цього  обов’язку не виконало, відмовляється від переукладення договору оренди з Одеською міською радою та не дає згоди  на укладення договору оренди земельної ділянки між Одеською міською радою та ТОВ „Ньюко”.

Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст угоди не може суперечити актам цивільного законодавства.

На підставі зазначеного, позивач просить суд про визнати недійсним Договір на право тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди, укладений 13.03.2001р. між відповідачами по справі у частині встановлення площі земельної ділянки, що передана в оренду, яка складає 29551 кв.м та зобов’язати ЗАТ „Фоззі-Юг” переукласти зазначений Договір оренди  пропорційно долі 123200 частини будівлі  в праві спільної дольової власності від загальної площі земельної ділянки у розмірі 29551 кв.м, що складає 18173,86 кв.м.

Відповідач - ЗАТ „Фоззі-Юг” проти позову заперечує, посилаючись на те, що на сьогоднішній день ТОВ „Ньюко” на праві власності належить нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Одеса, вул..Середня,83-Ж, зазначений об’єкт належить позивачу в цілому. ЗАТ „Фоззі-Юг” належить об’єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Середня ,83- А. Отже, на сьогоднішній день ЗАТ „Фоззі-Юг” та ТОВ „Ньюко” не є співвласниками однієї будівлі. Згідно ст.367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній власності, може бути поділене в натурі  між співвласниками  за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідач також зазначив, що на виконання п.3.4.13 Договору на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р.  він повідомив ТОВ „Ньюко” про необхідність оформлення відповідних документів на право користування землею у Одеській міській раді, більш того, 01.10.2004р. було укладено Угоду №6910 про дольову участь в утриманні прилеглої території, п.2.5.1. якої передбачено, що ТОВ „Ньюко” протягом одного календарного року з моменту укладення Угоди зобов’язується оформити право користування земельною ділянкою, розташованою під її частиною нежитлового приміщення. За таких обставин,  відповідач вважає, що він не чинить перешкод у переоформленні позивачем прав користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок що перебувають у державній або комунальній власності , здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування  шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. На даний час укладення договору оренди між Одеською міською радою та ТОВ „Ньюко” не відбулося,  ТОВ „Ньюко” землевпорядну документацію на земельну ділянку площею 11377,14 кв.м не виготовлювало, в зазначену площу визначило самостійно.

Відповідач також зазначив, що  не має підстав для визнання частково недійсним Договору  на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р., так як цей договір повністю відповідає нормам законодавства , щодо договорів такого роду, зокрема, вимогам Земельного кодексу України  та Закону України „Про оренду землі”.

Відповідач вважає, що даний Договір не може порушувати право землекористування позивача, так як на даний час таке право у ТОВ „Ньюко” ще не виникло.

Представник  Одеської міської ради повністю підтримує заперечення ЗАТ „Фоззі-Юг”, вважає позов необґрунтованим та безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню . Представник Одеської міської ради зазначив, що на даний час ТОВ „Ньюко” не є  належним землекористувачем земельної ділянки площею 11377,14 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-А. Договір  на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. був укладений сторонами з дотриманням  норм чинного законодавства, Договір було укладено на підставі належної землевпорядної документації, у тому числі і стосовно площі земельної ділянки.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку :

Відповідно до ст.48 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент укладення оскаржуваного договору ) недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. Ця норма кореспондується з ст.215 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність  на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. При цьому, відповідно до ч.1 цієї ж статті,           підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 цього Кодексу.

З тексту позовної заяви ТОВ „Ньюко” вбачається, що підставою для визнання недійсним Договору на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. між Одеською міською радою та ЗАТ „Фоззі-Юг” у частині площі земельної ділянки, що надана в оренду ЗАТ „Фоззі-Юг”  він вважає невідповідність даного договору вимогам ст.377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України. Але, зазначені статті лише зазначають, що у випадку переходу права власності на об’єкт нерухомості до нового власника  на підставі цивільно-правових угод переходить право користування земельною ділянкою на якій розташований цей об’єкт нерухомості, та яка необхідна для його обслуговування.

При цьому, слід зазначити, що оскаржуваний договір був укладений 13.03.2001р., а Цивільний кодекс України  (і відповідно ст.377 цього Кодексу) набрав чинності з 01.01.2004р., тому Договір на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. між Одеською міською радою та ЗАТ „Фоззі-Юг” не може суперечити ст.377 Цивільного кодексу України.

Що стосується ст.120 Земельного кодексу України, то цей Кодекс набрав чинності з 01 01.2002р., отже, також після укладення оскаржуваного Договору. На момент укладення Договору був чинним Земельний кодекс України в редакції від 18.12.1990р (із змінами та доповненнями). Як вбачається з тексту оскаржуваного Договору, і про що зазначає сам позивач,  Договір на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. між Одеською міською радою та ЗАТ „Фоззі-Юг”  містить п. п.3.4.12 , згідно якого  ЗАТ „Фоззі-Юг”  зобов’язалося повідомити в тижневий термін Орендодавця у випадку відчуження будинків і споруд, їх частин, розташованих на даній земельній ділянці та переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель та споруд про необхідність оформлення відповідних документів у міській раді.

Отже, договір не суперечить ст.120 Земельного кодексу України, і не суперечить ст.30 Земельний кодекс України в редакції від 18.12.1990р (із змінами та доповненнями).

Посилання ж позивача на порушення відповідачем умов Договору на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р. не є підставою для визнання цього Договору недійсним.

Крім того, слід зазначити, що  на даний час позивач по справі є власником об’єкта, розташованого за адресою: м. Одеса, вул..Середня,83-Ж, в цілому, який складається з приміщень літ.”А”, загальною площею 5773,4 кв.м, відображених у технічному паспорті від 20.01.2006р. Даний факт підтверджується Свідоцтвом  про право власності  Серія САА №444617, виданим  01 лютого 2006р., замість Свідоцтва  про право власності  Серія ЯЯЯ №069548, на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.11.2005р. №116401-04 .

Отже, на даний час ТОВ „Ньюко” та ЗАТ „Фоззі-Юг”  не є співвласниками однієї будівлі із визначенням частин у цій будівлі, які належать їм на праві власності, а є власниками самостійних окремих об’єктів в цілому.      За таких обставин, безпідставним є посилання позивача в обґрунтування позову на ч.4 ст.120 Земельного кодексу України.

Виходячи з викладеного суд вважає необґрунтованою та безпідставною  вимогу позивача щодо визнання частково недійсним Договору на право тимчасового користування землею на умовах  оренди  від 13 березня 2001р.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов’язання ЗАТ „Фоззі-Юг” переукласти зазначений Договір оренди  пропорційно долі 123200 частини будівлі  в праві спільної дольової власності від загальної площі земельної ділянки у розмірі 29551 кв.м, що складає 18173,86 кв.м, то ця вимога позивача також не підлягає задоволенню, виходячи з того , що  відповідно до ч.2 ст.125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.  Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування  та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об’єкти, що підлягають приватизації в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.  При цьому, відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок,  що перебувають у державній або комунальній власності , здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування  шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Отже, підставою визнання юридичної особи користувачем земельної ділянки на умовах оренди може бути лише наявність договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи не вбачається, що на даний час існує рішення Одеської міської ради стосовно передачі ТОВ „Ньюко” в орендне користування земельної ділянки площею 11377,14 кв.м та договір оренди зазначеної земельної ділянки.  Крім того, відсутня землевпорядна документація щодо визначення розміру земельної ділянки, на яку претендує позивач.

Слід також зауважити, що відповідно до ст.19 Конституції України ніхто не можу бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Позивач по справі не навів норм матеріального права, відповідно до який сторона за договором, на вимогу третьої особи, зобов’язана переукласти договір у новій редакції із внесенням змін у істотні умови договору.

За таких обставин, ця вимога позивача також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Ньюко” –відмовити повністю .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його  підписання.

Рішення підписане 11 жовтня 2007р.

Суддя                                                                                       Рога Н. В.