ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"11" жовтня 2007 р.                                        Справа № 16/166

„13” год. „00” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого -  судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Козацькому А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача – Леоненко О.В.;

від відповідача –Пилипенко І.С.

розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ:                Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м м. Чернігова

(м. Чернігів пр-т Перемоги,139)

До ВІДПОВІДАЧА:           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних

випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові

(м. Чернігів вул. Шевченка,5)

Про стягнення 10389,28 грн. та зобов’язання вчинити дії.

Заявлено адміністративний позов про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій, пов”язаних з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання  Дерев”янко М.В., Хромов О.П., Воронцов П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнкова В.В., Романенко Р.М., Гаркун У.І., Булавко В.І., Фененко Н.М., Жевнеров Р.О., Олійник Є.І., Потапенко О.В., Бакун П.П.,Прищепа Р.Й., Дм”яненко Л.П., Трикашний В.Г.,Лисенко Н.М., Мамчур М.В., Кужель Л.М., Коржиков П.М., Ольшевському Г.А., Гладченко П.І. та матеріальної допомоги на поховання Пуш В.А., який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та помер, з січня 2007р. по липень 2007р. в сумі 10640,19 грн.

Позивач, посилаючись на Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та в зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. за № 376/7697 (надалі –Порядок), вважає, що відповідач незаконно не приймає до відшкодування суми виплачених пенсій особам :

-          які отримали травму в Росії, Білорусії та Естонії ( Дерев”янко М.В., Хромов О.П., Воронцов П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнкова В.В.),

-          особам, які досягли пенсійного віку, однак не виявили бажання отримувати пенсію за віком (Романенко Р.М., Гаркун У.І., Булавко В.І., Фененко Н.М., Жевнеров Р.О., Олійник Є.І., Потапенко О.В., Бакун П.П., Прищепа Р.Й., Дем”яненко Л.П., Трикашний В.Г., Лисенко Н.М., Мамчур М.В., Кужель Л.М., Коржиков П.М., Гладченко П.І.),

-          Ольшевському Г.А., який отримав трудове каліцтво , працюючи за сумісництвом,

-          Витрати пов”язані з виплатою матеріальної допомоги на поховання Пуш В.А., який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідач позовні вимоги не визнає , посилаючись на наступне:

-          відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  в м. Чернігові не є належним відповідачем у справі , оскільки відповідно до Порядку особою, яка повинна перерахувати відповідні кошти до Пенсійного фонду України є центральний орган Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України;

-          не підлягають відшкодуванню пенсії по інвалідності особам, які отримали травму за межами України з огляду на норми Угоди про взаємне визнання права на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом , професійним захворюванням або іншим ушкодженням  здоров”я, які пов”язані з виконанням ними трудових обов”язків, що була підписана 09.09.1994р. державами колишнього СРСР;

-          пенсії по інвалідності відшкодовуються лише по тим особам , які не досягли пенсійного віку, як це передбачено ст.1 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”;

-          позивач не довів перебування Ольшевського Г.А. в трудових відносинах з підприємством, на якому стався нещасний випадок, зокрема відсутні записи в трудовій книжці цієї особи про роботу за сумісництвом  на підприємстві;

-          відшкодування  матеріальної допомоги на поховання Пуш В.А. неможливе, оскільки органом пенсійного фонду не надано доказів причинно –наслідкового зв”язку між смертю та нещасним випадком на виробництві.

Позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог до суми 10389,28 грн., в якій він просить також зобов”язати відповідача включити в акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих  Дерев”янко М.В., Хромов О.П., Воронцов П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнкова В.В., Романенко Р.М., Гаркун У.І., Булавко В.І., Фененко Н.М., Жевнеров Р.О., Олійник Є.І., Потапенко О.В., Бакун П.П., Дем”яненко Л.П., Трикашний В.Г.,Лисенко Н.М., Кужель Л.М., Коржиков П.М., Ольшевському Г.А. та матеріальної допомоги на поховання Пуш В.А., який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та помер, з січня 2007р. по липень 2007р.

Зменшення розміру вимог позивач пояснив помилковим включенням до витрат, які підлягають відшкодування, сум пенсій, виплачених особам за віком.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За період часу з січня по липень 2007 року включно позивачем складалися акти щомісячної звірки витрат та подавалися на погодження відповідачу, яким суми витрат не приймалися у повному обсязі та одночасно складалися окремі списки із зазначенням особи, по якій не приймаються витрати до відшкодування, розміру витрат та причини відмови.

Так, згідно списку за січень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати:

-          Дерев”янко М.В. –151,19 грн. (травма отримана в Естонії);

-          Хромов О.П. –151,19 грн. (травма отримана в Росії);

-          Ольшевський Г.А. –91,8 грн. (в пенсійній справі відсутні документи, які підтверджують трудові відносини з підприємством , де стався нещасний випадок);

-          Воронцов П.Л. –150 грн. (травма отримана в Росії);

-          Довбня Г.І. –151,19 грн. (травма отримана в Білорусі);

-          Гринь М.М. –151,19 грн. (травма отримана в Росії);

-          Сергієнкова В.В. –150,93 грн. (травма отримана в Росії).

Згідно списку за лютий 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , Хромову О.П.,Ольшевському Г.А., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у січні.

Згідно списку за березень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , Хромову О.П.,Ольшевському Г.А., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у січні.

Згідно списку за квітень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , Хромову О.П.,Ольшевському Г.А., Воронцову П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у січні, та , крім того, по громадянам з причин доягнення ними пенсійного віку:

-          Романенко Р.М. –106,92 грн. ;

-          Гаркун У.І. –87,64 грн.;

-          Булавко В.І. –143,38 грн.;

-          Гладченко П.І.;

-          Жевнеров Р.О. –150 грн.;

-          Олійник Є.І. –132,01 грн.;

-          Потапенко О.В. –442,64 грн.;

-          Бакун П.П. –129,25 грн.;

-          Прищепа Р.Й. –183,71 грн.;

-          Дем”яненко Л.П. –112,01 грн.;

-          Трикашний В.Г. –151,19 грн.

Згідно списку за травень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , Хромову О.П.,Ольшевському Г.А., Воронцову П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. Романенко Р.М. , Гаркун У.І.,Булавко В.І.,Гладченко П.І.,Жевнеров Р.О.,Олійник Є.І., Потапенко О.В., Бакун П.П., Прищепа Р.Й.,Дем”яненко Л.П.,Трикашний В.Г. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у квітні, та , крім того, по гр.. Лисенко Н.М. –151,19 грн. з причин досягнення пенсійного віку та по гр.. Пуш В.А. –302,37 грн. з причин не встановлення причинного зв”язку між смертю та одержаним каліцтвом.

Згідно списку за червень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , ,Ольшевському Г.А., Воронцову П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. Романенко Р.М., Гаркун У.І.,Булавко В.І.,Олійник Є.І., Бакун П.П., Прищепа Р.Й.,Дем”яненко Л.П.,Лисенко Н.М. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у травні, та , крім того, по гр. Мамчур М.В. –125,99 грн. та гр..Кужель Л.М. –55,4 грн. з причин досягнення пенсійного віку.

Згідно списку за липень 2007 року не прийняті до відшкодування витрати по громадянам Дерев”янко М.В. , Хромову О.П.,Ольшевському Г.А., Воронцову П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнковій В.В. Романенко Р.М., Гаркун У.І., Бакун П.П., Дем”яненко Л.П. в тих же розмірах та з тих же причин, що й у минулих періодах, та , крім того, по гр. Коржикову П.М. –97,54 грн. з причин досягнення пенсійного віку.

Відповідач частково незаконно відмовляється відшкодувати позивачу витрати з наступних підстав.

1. Стосовно відшкодування витрат на виплату пенсій по інвалідності особам, які отрималу травму за межами України.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне  соціальне  страхування   -   це система  прав,  обов'язків  і  гарантій,  яка  передбачає  надання соціального захисту,  що включає матеріальне забезпечення громадян у   разі   хвороби,   повної,   часткової  або  тимчасової  втрати працездатності,  втрати годувальника,  безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом,  за рахунок грошових фондів,  що формуються шляхом сплати страхових  внесків власником або уповноваженим ним органом,   громадянами,  а також бюджетних та  інших  джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Основ, в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування:

пенсійне страхування;

страхування у  зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням;

медичне страхування;

страхування від   нещасного   випадку   на   виробництві   та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

страхування на випадок безробіття;

інші види страхування, передбачені законами України.

Відносини, що  виникають за зазначеними у частині першій цієї статті   видами   загальнообов'язкового   державного   соціального страхування,  регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що  виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду ( ст.12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі ст.25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

- пенсії за  віком,  по   інвалідності   внаслідок   загального захворювання  (в  тому  числі каліцтва,  не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсії у  зв'язку  з втратою годувальника,  крім передбачених пунктом 4 цієї статті;

- медичні профілактично-реабілітаційні заходи;

- допомога на поховання пенсіонерів;

Відповідно до п.4 цієї статті за страхуванням   від  нещасного  випадку  на  виробництві  та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

профілактичні заходи  по  запобіганню  нещасним  випадкам  на виробництві та професійним захворюванням;

відновлення здоров'я та працездатності потерпілого;

допомога по тимчасовій непрацездатності  внаслідок  нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

відшкодування збитків,  заподіяних працівникові каліцтвом  чи іншим  ушкодженням  здоров'я,  пов'язаним  з  виконанням ним своїх трудових обов'язків;

пенсія по   інвалідності   внаслідок   нещасного  випадку  на виробництві або професійного захворювання;

пенсія у   зв'язку   із   втратою  годувальника,  який  помер внаслідок  нещасного  випадку  на  виробництві  або   професійного захворювання;

допомога на поховання осіб,  які померли внаслідок  нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У ч.4 ст.26 Основ встановлено, що якщо після   призначення   застрахованій  особі  матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між  страховиками виник  спір щодо понесених витрат,  виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа.  При цьому неналежний страховик має право   звернутися  до  належного  страховика  щодо  відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те , що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, Тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст.25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, який набрав чинності з 01.04.2001 р., встановлено, що Фонд  сплачує  страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей),  які потерпіли  на  виробництві  до 1 квітня 2001  року,  з  того  часу,  коли відповідні Підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право  цих  працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги,  або коли таке право встановлено в  судовому порядку.

Потерпілі, документи  яких не передані до Фонду,  продовжують отримувати  належні  виплати  та  соціальні  послуги   від   свого роботодавця,   Пенсійного   фонду  України  та  Фонду  соціального страхування  України.  При  цьому  кошти,  виплачені   потерпілому страхувальником,  зараховуються  Фондом  у  рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасного  випадку на виробництві та професійного захворювання,  а між страховиками з інших видів страхування і Фондом  в  подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 ст.24 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” закріплене аналогічне правило - якщо після   призначення   застрахованій  особі  матеріальної допомоги чи  надання  соціальних  послуг  між  Фондом  соціального страхування  від  нещасних  випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають  спори  щодо понесених  витрат, виплата    здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований,  має  право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо  відшкодування  понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом ч.2 ст.2 цього Закону особи, право яких на відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлене в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов’язане з виконанням нею трудових обов’язків.

Підпунктом „а” ст.27 Закону України „Про пенсійне забезпечення” встановлено, що громадянам України - переселенцям  з  інших  держав,  які  не працювали в Україні, пенсії призначаються по  інвалідності  внаслідок  трудового    каліцтва    або професійного захворювання - незалежно від стажу роботи.

Відповідно до п.п.3 розділу ХІ (Прикінцеві положення) Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”  відшкодування шкоди,   медична,   професійна   та   соціальна реабілітація  провадяться  Фондом  соціального   страхування   від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на  зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього підпункту встановлено, що уся  заборгованість  потерпілим  на  виробництві та членам їх сімей,   яким  до  набрання  чинності  цим  Законом  підприємства, установи  та  організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової)  шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими  підприємствами,  установами  і  організаціями,  а  в разі їх ліквідації  без  правонаступника  - Фондом соціального страхування від  нещасних  випадків.

Отже за змістом наведеної норми обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоровся, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров’я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального   страхування   від   нещасних   випадків  є правонаступником  державного,  галузевих  та  регіональних  фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці" , які ліквідуються.

Доводи відповідача про поширення на спірні відносини положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, підписаної 09.09.1994р. між частиною держав колишнього СРСР, не є обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров’я ( у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов’язаного з виконанням працівниками трудових обов’язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті.

Роботодавець , відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми випливає, що вона регулює інші відносини, а не ті , які є предметом спору в даній справі та пов’язані з відшкодуванням витрат ПФУ, понесених у зв’язку з виплатою пенсій особам, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР до проголошення Україною незалежності.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав –учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав –учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов’язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитись лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України –відшкодувати останньому витрати , є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

2. Стосовно відшкодування пенсій по інвалідності особам, які досягли пенсійного віку.

Як зазначалось вище, страховиком та особою відповідальної за надання соціальних послуг особам, які отримують пенсію по інвалідності, а в разі виплати пенсії органами Пенсійного фонду України –відшкодування останньому витрати , є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до ч.16 ст.34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” виплата   пенсії   по  інвалідності  внаслідок  нещасного випадку на виробництві або професійного  захворювання  провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення, крім випадків,  передбачених пунктом 2 статті 8 та статтею 9 цього Закону.

Законом, який регулює пенсійне забезпечення, є Закон України  „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 10 цього Закону встановлено, що особі,  яка  має  одночасно право на різні види пенсії (за віком,  по  інвалідності,  у  зв'язку  з  втратою   годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, за бажанням особи навіть при досягненні нею пенсійного віку вона має право на отримання пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, а витрати на відшкодування такої пенсії має нести відповідач з підстав, наведених вище.

За таких обставин, відмова відповідача відшкодувати виплачені пенсії по інвалідності з причин досягнення особами пенсійного віку є незаконною.

3.Стосовно неприйняття до відшкодування витрат на виплату пенсії по інвалідності Ольшевському Г.А. з підстав відсутності запису в трудовій книжці, який би підтверджував перебування громадянина в трудових відносинах з підприємством , на якому стався нещасний випадок.

Відповідач дійшов до невірного висновку про недоведеність перебування Ольшевського Г.А. в трудових відносинах з підприємством , на якому стався нещасний випадок, виходячи з наступного.

Позивачем призначена гр.. Ольшевському Г.А. за його заявою пенсія по інвалідності на підставі акту про нещасний випадок на виробництві та висновку МСЕК як такому , що отримав інвалідність працюючи за сумісництвом.

В судовому засіданні при огляді оригіналу пенсійної справи вказаного громадянина встановлено, що його основне місце роботи  під час нещасного випадку знаходилось на іншому підприємстві, однак підтвердження перебування громадянина в трудових відносинах з підприємством не обмежується лише відомостями, викладеними в трудовій книжці.

За діючим трудовим законодавством запис в трудовій книжці про роботу за сумісництвом є необов’язковим і здійснюється за бажанням працівника.

Натомість в матеріалах справи мається належним чином складений акт № 1 про нещасний випадок на виробництві від 01.07.1993р., згідно з яким Ольшевський Г.А., працюючи з 15.06.1993р. робочим столярного цеху малого підприємства „Іскам” 30.06.1993р. отримав травму пальця. Акт складений у присутності очевидців –працівників даного підприємства, підписаний начальником відділу, затверджений керівником підприємства та скріплений печаткою.

Згідно з витягом із акту огляду у МСЕК  до довідки № 107161від 17.08.1993р. Ольшевському Г.А. встановлена третя група інвалідності з причин трудового каліцтва.

Враховуючи ці докази в їх сукупності суд приходить до висновку про достатність доказів перебування гр.. Ольшевського у трудових відносинах з МП „Іском” під час отримання травми, тому відмова відповідача від прийняття до відшкодування витрат на виплату пенсії по інвалідності є безпідставною.

4. Стосовно відшкодування відповідачем допомоги  на поховання гр.Пуш В.А.

Сторонами у справі не заперечується та підтверджується витягом із акту у МСЕК, що гр.. Пуш В.А. отримав першу групу інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Згідно з довідкою про смерть № 1444 від 18.05.2007р. Пуш В.А. помер 17.05.2007р.

Позивач, незважаючи на неодноразові вимоги суду, будь –яких доказів про наявність причинного зв”язку між смертю Пуш В.А. та трудовим каліцтвом не надав.

Пенсійним фондом сім’ї померлого була виплачена допомога на поховання в розмірі 302,37 грн.

Відповідачем не було прийнято до заліку суму витрат на виплату допомоги на поховання, що підтверджується копією акту щомісячної звірки.

Приймаючи постанову, суд виходить з вищевикладених приписів Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування

За змістом статей 8, 10 та 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, пенсійне забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за рахунок його коштів.

Згідно ст. ст. 23, 26 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, одним із видів пенсій, що призначається і виплачується Пенсійним фондом, є пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, у разі смерті пенсіонера його сім'ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

З набранням чинності з 01.04.2001р. Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, згідно ст. ст. 21 та 28 цього Закону, обов’язок у разі настання страхового випадку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання чи пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі –Фонд соціального страхування від нещасних випадків).

Частиною 8 ст. 34 цього Закону встановлено, що у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001р. № 826 затверджено Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відповідно до п. 2 якого, витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 06.03.2006р. № 13 „Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Якщо сім'я потерпілого отримує допомогу на поховання відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення", то сума витрат на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підлягає відшкодуванню Фондом, зменшується на суму цієї допомоги на підставі довідки органу Пенсійного фонду України.

У відповідності з абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Положення абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону № 1105 кореспондується з положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 22.02.2001р. № 2272-ІІІ, якими встановлено, що потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до Законів України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, „Про пенсійне забезпечення”, спільною постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України   було затверджено Порядок.

Пунктом 3 даної спільної постанови було передбачено розроблення Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України механізму узгодження витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зазнаних з 1 квітня 2001 року до введення в дію зазначеного Порядку, та проведення відповідних розрахунків з відшкодування зазначених витрат.

Сам Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, які призначені застрахованим особам, у тому числі добровільно застрахованим, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що органи Пенсійного фонду щомісяця,  до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності … та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (пункт 6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Разом з тим, здійснивши аналіз правових норм Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, Законів України „Про пенсійне забезпечення", „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", інших вищевказаних нормативно –правових актів, суд приходить до висновку про те, що орган Пенсійного фонду має право на відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків сум витрат на виплату допомоги на поховання лише у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

За змістом ст. 26 Основ законодавства, до страхових випадків, з настанням яких надаються матеріальне забезпечення та соціальні послуги, належать, зокрема: інвалідність, хвороба, досягнення пенсійного віку, смерть годувальника, нещасний випадок на виробництві, професійне захворювання.

Характеристика страхових випадків, умови надання соціальних послуг, їх види та розміри матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначаються законами України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Страховики у своїй діяльності співпрацюють у проведенні заходів, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг, і вправі спільно у кожному конкретному випадку приймати рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ст. ст. 13, 14 Закону України„Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Нещасний випадок –це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Тобто, обов’язково повинні існувати причинний зв’язок між нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням та смертю потерпілого, незалежно від строку настання таких наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач, як під час складання акту щомісячної звірки і направлення його Відповідачеві, так і під час судового розгляду справи не надав докази, які підтверджували б існування причинного зв’язку між смертю потерпілого та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

Посилання Позивача про відсутність необхідності встановлення причинного зв’язку з посиланням на п. 4 Порядку відхиляються судом, оскільки п. 3 цього ж порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України „Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1094.

Висновок суду про те, що Відповідач зобов’язаний відшкодувати понесені Позивачем витрати по виплаті допомоги на поховання лише у випадку наявності причинного зв’язку між нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням та смертю потерпілого ґрунтується також на положеннях п. 4 ст. 25 Основ законодавства про страхування, відповідно до якого одним із видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, що надається за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання є допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

За таких обставин, суд вважає, що орган Пенсійного фонду, до якого звернулися родичі померлого пенсіонера за виплатою допомоги на поховання, в даному випадку являється належним страховиком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування допомоги на поховання необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що змінені позивачем позовні вимоги про стягнення  з відповідача 10389,28 грн. витрат підлягають частковому задоволенню за виключенням суми допомоги на поховання Пуш В.А. ( 302,37 грн.) , тобто в частині стягнення 10086,91 грн.

В решті позову має бути відмовлено.

Не підлягають також задоволенню доповнені позовні вимоги про зобов’язання відповідача включити в акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих  Дерев”янко М.В., Хромов О.П., Воронцов П.Л., Довбня Г.І., Гринь М.М., Сергієнкова В.В., Романенко Р.М., Гаркун У.І., Булавко В.І., Фененко Н.М., Жевнеров Р.О., Олійник Є.І., Потапенко О.В., Бакун П.П., Дем”яненко Л.П., Трикашний В.Г.,Лисенко Н.М., Кужель Л.М., Коржиков П.М., Ольшевському Г.А. та матеріальної допомоги на поховання Пуш В.А., який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та помер, з січня 2007р. по липень 2007р. , оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) права суд вважає таким , що не відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред’явлення вимог про підписання актів звірки.

При прийняття судового рішення суд враховує правову позиції Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постанові від 20.03.2007р. по справі № 21-897 во 06.

Решта доводів та заперечень сторін судом не приймається з підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 94, 158 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові (код 25975429, м. Чернігів вул. Шевченка,5 ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова ( код 21395284, м. Чернігів пр-и Перемоги,141) 10086,91 грн.

3.Врешті позову відмовити.

4. Постанова набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.254, 185,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова у повному обсязі складена 16.10.2007р.

Суддя                                                                                                                                М.В. Фесюра