ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2007                                                                                               Справа № 16/33

за позовом   науково-виробничого приватного підприємства “Союз”

до  1. ТОВ “Бізнес-партнер ЛТД”

2. Селянського (фермерського) господарства “Атланта”

про  витребування майна з чужого незаконного володіння                                                                                                                                    Суддя Тимощенко О.М.

Представники :

Від позивача –Сгонніков С.А.

Від відповідача - 1.- Заїка О.В.

- 2.- не з”явився

Суть спору:  розглядається позовна заява про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач 1 проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві №73 від 15.02.2007р. (в матер.справи).

Відповідач 2 відзив на позов не надав, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Ухвали суду, які направлялися на адресу, зазначену у позові, повернулися до суду з відміткою поштової установи про те, що такої адреси не знайдено. Судом вживалися заходи для розшуку Відповідача-2, зокрема, за клопотанням Позивача направлялися запити до Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві про наявність у  ЄДРПОУ запису про Відповідача-2, та  до Державної податкової інспекції Дніпровського району м.Києва про наявність чи відсутність відомостей про ліквідацію Відповідача-2. Відповідь з  ДПІ Дніпровського району м.Києва станом на день розгляду справи не надійшла.  Головне міжрегіональне управління статистики у м.Києві листом №12/1-7/453 від 14.03.2007р. повідомило, що станом на 01.03.2007р. Відповідач-2 –ТОВ “Бізнес –Партнер ЛТД” значиться за тією ж адресою, що зазначена у позовній заяві.

Позивачем заявлялося усне клопотання про відкладення розгляду справи для подальшого з”ясування фактичного місцеперебування Відповідача-2.  Як видно з вищевикладеного, хоча  розшук Відповідача і не є обов"язком суду, судом вживалися заходи для встановлення його фактичного місцезнаходження та належного повідомлення про час та місце розгляду справи.   З урахуванням того, що ухвали суду направлялися Відповідачу-2  за адресою, за якою  він зареєстрований у ЄДРПОУ,  він належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Строк розгляду справи, встановлений законодавстом, закінчився. Крім того, зі змісту позовних вимог видно, що Позивач звертається з позовом про витребування  майна у Відповідача-1, тобто, позов фактично заявлений до одного Відповідача, і суд вважає наявні у справі матеріали достатніми для розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене, клопотання Позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Крім того, Позивач заявляв письмове клопотання  від 12.02.2007р. про проведення експертизи з метою встановлення справжності підпису директора Відповідача-2 на договорі №23/02/24 від 23.02.2004р.

Зідно ч.1 ст.41 ГПК України, для вирішення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Суд вважає, що для задоволення даного клопотання немає підстав, оскільки з”ясування цього  питання виходить за рамки даного провадження в справі про витребування майна з чужого незаконного володіння, і стосується питання про визнання недійсним  вказаного договору, яке було предметом розгляду по справі №36/498,  розглянутій   господарським судом м.Києва.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача та Відповідача-1, суд встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про витребування з чужого незаконного володіння трактора К-701, заводський номер 8614358. Так, Позивач стверджує, що вказаний трактор К-701 заводський №8614358  був придбаний ним на біржі згідно договору купівлі-продажу  від 24.05.2001р. №1/24/05. Пізніше цей трактор був переданий ТОВ “Круг” в оренду згідно договору оренди №41/11 від 01.12.2003р. по акту приймання-передачі від 04.12.2003р. По закінченні терміну оренди трактор не був повернутий, і Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про витребування майна. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області позов було задоволено та зобов”язано ТОВ “Круг” повернути Позивачу  трактор К-701, який був отриманий ним за договором оренди №41/11 від 01.12.2003р., про що видано відповідний наказ. Однак, як свідчать матеріали справи та пояснення представника Позивача у судовому засіданні,  Позивач не пред”являв даний наказ до виконання. З його пояснень слідує, що на той момент йому стало відомо про перебування його трактора у СФГ “Атланта” –Відповідача-1. Це і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

На підставі матеріалів справи суд дійшов до висновку, що даний позов не може бути задоволений з наступних підстав:

Як свідчать докази, надані Відповідачем-1, 23.02.2004р. між Відповідачами було укладено договір №23/02/24 купівлі-продажу трактора К-700, 1986 року випуску, двигун №328-1002011-1, заводський номер №8614385. Договором обумовлено, що даний трактор належить продавцю (Відповідачу-2) на праві власності, до укладення даного договору нікому не проданий, не подарований, не заставлений, 100% розмитнений, в спорі та під арештом не перебуває (п.1 Договору). Право власності на товар, згідно п.4 Договору, переходить до покупця –Відповідача-1 в момент підписання акту прийому-передачі товару, який і був підписаний сторонами 23.02.2004р.(копія –в матер.справи). Ціна товару, згідно п.3 Договору, становить 25 920,00 грн, які були сплачені платіжними дорученнями №314 та №316 від 24.02.2004р.(копії –в матер.справи). Продавцем  була виписана податкова накладна №118 від 23.02.2004р. (копія –в матер.справи).

Таким чином, як видно з матеріалів справи, договір купівлі-продажу №23/02/24 від 23.02.04р. був реально виконаний обома контрагетами, і в результаті вказаний трактор перейшов у власність Відповідача-1.

Даний факт  підтверджується рішенням господарського суду м.Києва від 27.11.2006р. по справі №36/498 між цими ж сторонами, яке не оскаржувалося у встановленому порядку та набрало законної сили. Позивач просив суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу трактора К-700, укладений між Відповідачами, недійсним, мотивуючи це тим, що саме він є власником даного трактору. Суд у задоволенні позовних вимог відмовив, встановивши, що вказаний договір не суперечить вимогам закону, а права Позивача при його укладенні ніяким чином не порушувалися, оскільки спірний договір стосується іншого трактора –К-700, а не К-701, який належить на праві власності Позивачу та повинен бути повернутий йому згідно з вищезгаданим рішенням  господарського суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили. Жодних доказів на підтвердження того, що на даний час Відповідач-1 є власником того самого трактора, який належить на праві власності Позивачу, останнім надано суду не було.

Згідно ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського  суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Судом при прийнятті даного рішення приймаються до уваги  факт дійсності договору купівлі-продажу трактора К-700 між Відповідачами, та те, що Відповідач-1 є добросовісним набувачем трактора,  встановлені вищевказаним рішенням господарського суду м.Києва.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Згідно ст.387 ЦК України власнику надано право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до законодавства майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не має права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Жодного з цих фактів у судовому засіданні Позивачем не було підтверджено належними доказами.  Кожна сторона, згідно ст.33 ГПК Україи,  повинна довести           ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про витребування з Відповідача-1 трактора К-700,  є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 321,330,387,388 ЦК України, ст.ст. 33,35, 41, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог –відмовити.

Суддя                                                                                                     О.М.Тимощенко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                            А.П.Нечипоренко