ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.

№ 5/124

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Владимиренко С.В.,

суддів:
Шевчук С.Р.,

Кота О.В.,

розглянув касаційну скаргу
Приватного підприємства "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес"

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006 р.

у справі
№5/124 господарського суду Полтавської області

за позовом
Приватного підприємства "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес"

до
Закритого акціонерного товариства –транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії "Укртатнафта"

третя особа:
Закрите акціонерне товариство "Торговий дім "Укртатнафта"

про
зобов’язання передати план відвантаження на залишки нафтопродуктів,

за участю представників:

-          позивача: Вигодський С.В. (дов. №17/5005 від 25.11.2004р.);

-          відповідача: Ковальчук О.М. (дов. №14/03-31 від 28.12.2006р.);

-          третьої особи: не з’явились;

ВСТАНОВИВ:

У березні 2005 року Приватне підприємство “Виробничо-промислове підприємство “Агротехбізнес” звернулося до господарського суду Полтавської області із позовною заявою до Закритого акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії “Укртатнафта”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне товариство “Торговий Дім “Укртатнафта” про спонукання відповідача передати Закритому акціонерному товариству "Торговий дім "Укртатнафта" для відвантаження позивачу нафтопродукти за договором від 14.05.2001р. № 1350, а саме: бензину автомобільного А-76 –278,44 тн, дизельного палива –8,498 тн.

07.04.2005р. позивач змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача збитки в сумі вартості невідвантажених нафтопродуктів 4120342,4грн., а також заявою від 28.03.2006р. уточнив позовні вимоги, предмет та підставу позову, та остаточно просив: зобов’язати відповідача передати ЗАТ “Торговий Дім “Укртатнафта” план відвантаження залишків нафтопродуктів позивачу, а саме: бензину автомобільного А-76 - 278,44тн, дизельного палива - 8,498тн за договором від 14.05.2001р. № 1350.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.04.2006р. у справі №5/124 (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено повністю. Зобов’язано Закрите акціонерне товариство –транснаціональну фінансово-промислову нафтову компанію "Укртатнафта" передати Закритому акціонерному товариству "Торговий дім "Укртатнафта" план відвантаження залишків нафтопродуктів Приватному підприємству "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес": бензину автомобільного А-76 –278,44 тн, дизельного палива –8,498 тн за договором від 14.05.2001р. №1350. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1700 грн. держмита та 118 грн. послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006р. у справі №5/124 (колегія суддів у складі головуючого: Фаловської І.М., суддів Агрикової О.В., Мамонтової О.М.) апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” задоволено, рішення господарського суду Полтавської області від 18.04.2006р. у справі № 5/124 скасовано та прийнято нове рішення про відмову Приватному підприємству “Виробничо-промислового підприємства “Агротехбізнес” у позові. Стягнуто з Приватного підприємства “Виробничо-промислового підприємства “Агротехбізнес” на користь Закритого акціонерного товариства транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” 42,5грн. витрат по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду апеляційної інстанції Приватне підприємство "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес" звернулось до Вищого господарського суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006р. у справі №5/124 та залишити в силі рішення господарського суду Полтавської області від 18.04.2006р. у справі №5/124, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта" просить відмовити Приватному підприємству "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес" у задоволенні касаційної скарги, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006р. у справі №5/124 залишити в силі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права при винесенні постанови, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14.05.2001р. між ПП “ВПП “Агротехбізнес” (за договором - Замовник) та відповідачем (за договором - Виконавець) укладено договір про надання послуг по переробці нафти №1350, відповідно до п.1.1 якого Замовник доручив і зобов’язався оплатити, а Виконавець зобов’язався переробити 10000 тн нафти і передати Замовнику вироблені нафтопродукти згідно матеріального балансу.

На виконання зобов’язання за вказаним договором позивачем було передано відповідачу 4300 тн сирої нафти на загальну суму 3205008грн., а саме: за додатковою угодою та актом прийому-передачі від 17.05.2001р. - 2300 тн по ціні 625грн. за 1тн, на суму 1725000грн. (в т.ч. ПДВ 287500грн.); за додатковою угодою та актом прийому-передачі від 24.05.2001р. - 2000 тн по ціні 616,67грн. за 1 тн на суму 1480008грн. (в т.ч. ПДВ 246668грн.).

На підставі п.1.1 зазначеного Договору та п.1 додаткових угод до цього договору, актів прийому-передачі та актів виконаних робіт, з 4300 тн поставленої позивачем нафти відповідачем було відібрано (як оплату за переробку її на нафтопродукти) 430 тн сирої нафти - 10% поставленої кількості, та перероблено сиру нафту на нафтопродукти, в результаті чого 193,5 тн нафти склали виробничі витрати на її переробку (5% від обсягу нафти, переданої у виробництво: 4300 - 430 = 3870; 3870 х 5% = 193,5 тн).

Пунктом 5.1 зазначеного договору сторони передбачили, що виконавець рівномірно, протягом 30 днів з дня оформлення акту приймання-передачі нафти для переробки, передає вироблені нафтопродукти ЗАТ “Торговий Дім “Укртатнафта” для відвантаження згідно договору Замовника з ним.

З метою оформлення відвантаження нафтопродуктів залізничним та/або автомобільним транспортом, 14.05.2001 року між позивачем та ЗАТ “Торговий Дім “Укртатнафта” (за договором - Виконавець) було укладено договір №ТД1350, відповідно до умов якого Виконавець зобов’язався надавати послуги по оформленню відвантаження нафтопродуктів залізничним та/або автомобільним транспортом.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що між відповідачем та третьою особою також існували договірні відносини, а саме: 01.07.1999р. між ними було укладено договір №2570/10(10815), відповідно до умов якого третя особа (за договором - Виконавець) зобов’язалася надавити послуги по оформленню, прийманню та відвантаженню вантажів за договорами відповідача (за договором - Замовник) з третіми особами на території України і на експорт. Третьою особою відвантажено позивачу нафтопродуктів, вироблених відповідачем для позивача: в період з 14.05.2001р. по 31.12.2001р.: бензину А-76 –383,71 тн, бензину А-92 –170,28 тн, дизельного палива –965,002 тн; у період з 01.01.2002р. по 31.12.2002р.: бензину А-76 –102,85 тн, бензину А-92 –23,22 тн, дизельного палива –226,2 тн.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що предметом позову у даній справі є  стягнення з відповідача залишку не відвантажених нафтопродуктів: бензину А-76 - 287,44 тн; дизельного палива - 8,498 тн, остаточні позовні вимоги позивача –зобов’язання ЗАТ ТФПНК “Укртатнафта” передати ЗАТ “Торговий Дім “Укртатнафта” план відвантаження залишків нафтопродуктів ПП “ВПП “Агротехбізнес”: бензину А-76 - 287,44 тн; дизельного палива - 8,498 тн за договором від 14.05.2001р. № 1350.

Оскільки, в процесі виконання зобов’язань за договором від 14.05.2001р. №1350 між сторонами виникають цивільні правовідносини щодо надання послуг по переробці нафти та правовідносини перевезення нафтопродуктів, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення місцевого господарського суду.

Згідно ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ч.2 та ч.5 ст.306 ГК України передбачено, що суб’єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі; загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи викладене, на правовідносини сторін у даній справі розповсюджується також дія Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі –Статут залізниць України), "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р., "Тимчасового положенням про порядок місячного планування перевезень вантажів залізничним транспортом України", затвердженого наказом Міністерства транспорту України за №89 від 02.03.1995р., "Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України", затвердженої наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту, Держстандарту, Держкомстату України від 02.04.1998р. за №81/38/101/235/122 (далі - Інструкція), а також інших нормативних актів.

Пунктом 1 зазначеної Інструкції передбачено, що дана Інструкція встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій і застосовується на підприємствах та організаціях України, які займаються нафтопродуктозабезпеченням. Вимоги цієї Інструкції є обов’язковими  для підприємств, установ та організацій всіх галузей народного господарства і всіх форм власності, а також для громадян –суб’єктів підприємницької діяльності, що займаються придбанням, транспортуванням, зберіганням та реалізацією нафти і нафтопродуктів на території України.

Згідно п.4.1.5 вказаної Інструкції, підприємства нафтопродуктозабезпечення відпускають нафтопродукти згідно з укладеними договорами, а на відпуск їх оформляються відповідні документи, зокрема замовлення на доставку нафтопродуктів за встановленою формою (форма № 11-НП згідно додатка № 11 до вказаної Інструкції - п.4.1.5.27), яке повинно містить дані про платника та його банківські реквізити, адресу доставки, найменування нафтопродукту, наявність ємкостей та їх місткість, порядок розрахунку, спосіб доставки, додаткові умови, телефон виконавця, відстань до міста зливу нафтопродуктів в кілометрах. Вказане замовлення підписується керівником підприємства вантажовласника та його головним бухгалтером.

Згідно п. 17 Статуту залізниць України, перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов’язань здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами. Порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами, а військових перевезень - спеціальними інструкціями.

Відповідно до п.4. Наказу Міністерства транспорту України “Про внесення доповнення до наказу Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644” від 09.12.2002р. №873 визнаний таким, що втратив чинність, наказ Міністерства транспорту України від 02.03.1995р. №89 “Про затвердження Тимчасового положення про порядок місячного планування перевезень вантажів залізничним транспортом”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.03.1995р. за №84/620, із змінами, внесеними наказом Міністерства транспорту України від 01.11.1999р. №525, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.11.1999р. за №801/4094 та затверджено Правила планування перевезень вантажів (далі –Правила).

Відповідно до п.1.2 вказаних Правил, перевезення вантажів залізницями здійснюються на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред’явленням, за окремими замовленнями відправників (вантажовласників або за їх дорученням - експедиторських організацій).

Пунктом 2.2 названих Правил запроваджено, що згідно з договором про організацію перевезень не пізніше 12 днів до початку наступного місяця відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів, оформлене на бланках форми ГУ-12 або форми ГУ-12К (додатки 1 і 2), надруковане без виправлень, за підписом і печаткою відправника у трьох примірниках із зазначенням обсягів перевезень у вагонах (контейнерах) і тонах. Замовлення оформляється окремо для кожної номенклатури вантажу (додаток 3), для кожної станції відправлення із зазначенням залізниць призначення, а для вантажів, що перевозяться у місцевому сполученні, - і станцій призначення.

Згідно п.4.1 договору №2570/10(10815) від 01.07.1999р. передача нафтопродуктів від Замовника до Виконавця для відвантаження здійснюється відповідно із затвердженим Замовником Планом відвантаження нафтопродуктів на декаду, складеним у відповідності із Порядком планування відвантаження нафтопродуктів на декаду по ЗАТ “Укртатнафта” від 01.11.1998р., із змінами та доповненнями від 01.07.1999р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.01.2004р. у справі №12/344-8/540, відмовлено повністю ПП “ВПП “Агротехбізнес” у задоволенні позовних вимог до ЗАТ ТФПНК “Укртатнафта” щодо стягнення з відповідача залишку не відвантажених нафтопродуктів: бензину А-76 - 287,440 тн; дизельного палива - 8,498тн.

При цьому враховуючи наявність набравшого законної сили рішення господарського суду Полтавської області від 30.01.2004р. у справі №12/344-8/540, яким встановлено відсутність в діях ЗАТ ТФПНК “Укртатнафта” вини щодо невідвантаження ПП “ВПП “Агротехбізнес” нафтопродуктів: бензину     А-76 - 287,44тн; дизельного палива - 8,498 тн за договором від 14.05.2001р. №1350, через невиконання останнім вимог вищевказаної Інструкції (неподання оформлених належним чином документів (заявок) на відвантаження залишків нафтопродуктів) суд апеляційної інстанції, керуючись ст.35 ГПК України, правомірно врахував при прийнятті оскаржуваної постанови факти, які встановлені вказаним рішенням та мають значення для вирішення даного спору.

Судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови врахована відсутність підтвердження факту подання позивачем оформлених належним чином документів (заявок) на відвантаження залишків нафтопродуктів.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що способи захисту порушених прав та законних інтересів визначено в               статті 16 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність предмету позову встановленим законом або договором способом захисту прав.

Враховуючи вищевикладене, зазначені приписи закону, не враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення, неправильними є висновки місцевого господарського суду про задоволення вимог позивача про зобов’язання Закритого акціонерного товариства –транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії "Укртатнафта" щодо передачі Закритому акціонерному товариству "Торговий дім "Укртатнафта" плану відвантаження залишків нафтопродуктів Приватному підприємству "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес": бензину автомобільного А-76 –278,44 тн, дизельного палива –8,498 тн за договором від 14.05.2001 року №1350. Тоді як суд апеляційної інстанції, правильно враховуючи вищевикладене, зазначені приписи закону, прийняте господарським судом Полтавської області рішення від 30.01.2004р. у справі №12/344-8/540, не припустив порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови по даній справі.

Отже, доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не можуть вплинути на висновок суду у даній справі, а тому відхиляються.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на порушення апеляційним господарським судом п.5 ч.2 ст.111 10 ГПК України не приймається колегією суддів до уваги, оскільки в матеріалах справи (т.3 а.с.125) підшито розпорядження голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду Стахурського М.Ф., яким сформовано колегію суддів у складі головуючого Фаловської І.М., Агрикової О.В., Мамонтової О.М. зокрема для розгляду справи №5/124.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що наведені скаржником доводи в касаційній скарзі стосуються оцінки доказів, тоді як оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги внаслідок правильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006р. у справі №5/124.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-промислове підприємство "Агротехбізнес" залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.09.2006р. у справі №5/124 залишити без змін.

Головуючий
С. Владимиренко

Судді:

С. Шевчук

О. Кот