ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.07 р.                                                                               Справа № 36/297

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Новіченко Н.В.

розглянувши  відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Амвросіївський агробуд” м.Амвросіївка Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” м.Амвросіївка

про: стягнення 144 431грн. 25коп.

За участю:

представників сторін:

від позивача: Попов І.П. – ліквідатор;

від відповідача: Стегостенко Н.Б. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Амвросіївський Агробуд” м.Амвросіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” м.Амвросіївка, про стягнення заборгованості в сумі 144 431грн. 25коп.

В обґрунтування вимог позивач посилається на контракт від 18.04.01р.,  довідки, претензію, письмову вимогу, договір №130 від 30.05.05р., графік погашення заборгованості, акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не додано договору підряду б/н від 18.04.01р., укладеного між ним та Концерном „Донецькоблагробуд”, тобто в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджує наявність зобов’язання, що було переведено за договором №130 від 30.05.05р. Також відповідач посилається на те, що листами №34 та №35 від 22.02.06р. він повідомив позивача та Концерн „Донецькоблагробуд” про розірвання договору про переведення боргу №130 від 30.05.05р. з 01.03.06р. До теперішнього часу ані позивач, ані Концерн „Донецькоблагробуд” не направили на адресу відповідача жодних заперечень щодо розірвання договору про переведення боргу, що свідчить про їх згоду з пропозицією про припинення зобов’язань за вищевказаним договором. Отже, відповідач вважає що договір про переведення боргу №130 від 30.05.05р. не може вважатися належним доказом в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його дію припинено за згодою сторін з 01.03.06р.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

18 квітня 2001 року між Закритим акціонерним товариством „Амвросіївський Агробуд”,  яке було реорганізоване і його правонаступником згідно п.2.4 Статуту є Товариство з обмеженою відповідальністю „Амвросіївський агробуд”, позивач за цією справою, та Концерном „Донецькоблагробуд”, був укладений контракт на будівництво 60-квартирного житлового будинку №20 по вул. Петровського в м.Амвросіївка.

Згідно п. 1.1 даного контракту Концерн „Донецькоблагробуд” доручив, а позивач прийняв на себе зобов’язання по виробництву будівельних робіт по будівництву 60-ти квартирного житлового будинку №20 по вул. Петровського в м.Амвросіївка.

Як вбачається з позовної заяви, на виконання умов даного контракту позивачем були виконані будівельно-монтажні роботи на загальну суму 1 616 327грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних підрядних робіт згідно Ф-3.

Пунктом 4.2 договору визначено, що Концерн „Донецькоблагробуд” щомісячно здійснює розрахунки за виконані роботи згідно Ф.3, підписаною уповноваженим представником, будь-якими іншими способами, які не носять грошовий характер.

Концерн „Донецькоблагробуд”  взяті на себе по контракту від 18.04.01р. зобов’язання щодо оплати виконаних позивачем робіт належним чином не виконував, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 179 431грн. 25коп.

Направлені позивачем претензії з вимогою погасити борг Концерном „Донецькоблагробуд” залишені без відповіді та задоволення.

30 травня 2005 року позивач, Концерн „Донецькоблагробуд”, та відповідач уклали тристоронній договір №130, яким врегулювали відносини, пов’язані із заміною зобов’язаної сторони (Концерн „Донецькоблагробуд”)  у зобов’язанні, що виникає із договору підряду б/н від 18.04.01р. (далі -  основний договір), укладеного між позивачем та Концерном „Донецькоблагробуд”.

Пунктом 12 даного договору був продовжений термін позовної давності по договору б/н від 18.04.01р. на 3 роки з моменту підписання договору.

Даним договором сторони в порядку ст. ст. 520-522 Цивільного кодексу України здійснили заміну боржника у зобов’язанні.

Згідно п.2 означеного договору Концерн „Донецькоблагробуд” переводить на відповідача борг (грошове зобов’язання) у розмірі 179 431грн. 25коп., що виник на підставі п.4.2 основного договору. Відповідач перераховує на розрахунковий рахунок позивача прийняту заборгованість Концерну „Донецькоблагробуд” згідно з графіком, викладеним у додатку №1, що є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до графіку погашення заборгованості, підписаним позивачем, відповідачем та Концерном „Донецькоблагробуд”,  відповідач зобов’язався погасити борг у наступному порядку: у липні – грудні  2005 р. – по 17500грн. щомісячно, у 2006 та 2007р. – по 2500грн. щомісячно, у січні-травні 2008р. по 2500грн. щомісячно та у червні 2008 р. – 1931грн. 25коп.

У позові позивач посилається на те, що станом на 01.06.04р. відповідач умови договору не виконав, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, тобто у період з липня 2005р. по травень 2007 року включно відповідач повинен був оплатити заборгованість в загальній сумі 147 500грн.

Однак відповідач належним чином взяті на себе договірні зобов’язання не виконав, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 144 431грн. 25коп.

Доказів оплати боргу в сумі 144 431грн. 25коп.  відповідач не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, контрактом б/н від 18.04.01р., довідками про вартість виконаних робіт Ф-3, актами приймання-передачі виконаних робіт, претензіями, договором №130 від 30.05.05р., графіком погашення заборгованості, актом звірки взаєморозрахунків, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  заборгованості сумі 144 431грн. 25коп.  за період з липня 2005р. по травень 2007 включно обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджує наявність зобов’язання, що було переведено за договором №130 від 30.05.05р. так як позивачем не надано  договору підряду б/н від 18.04.01р., укладеного між ним та Концерном „Донецькоблагробуд”, суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи контрактом б/н від 18.04.01р., укладеним між позивачем та Концерном „Донецькоблагробуд” на будівництво 60-квартирного житлового будинку №20 по вул. Петровського в м.Амвросіївка.

Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що договір про переведення боргу №130 від 30.05.05р. не може вважатися належним доказом в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його дію припинено за згодою сторін з 01.03.06р., з огляду на таке.

Стаття 188 Господарського кодексу України встановлює порядок розірвання господарським договорів.

За змістом названої статті розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Ухвалою від 12.12.07р. суд зобов’язав відповідача надати докази, які підтверджують направлення позивачу листа №34 від 22.02.06р. з проханням розірвати договір, докази направлення Концерну „Донецькоблагробуд” листа №35 від 22.02.06р. а також надати докази надання позивачем та Концерном „Донецькоблагробуд” згоди на розірвання договору №130 від 30.05.05р.

Однак такі докази відповідачем суду представлені не були, у зв’язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач не дотримався вимог щодо порядку розірвання господарських договорів, передбаченого ст. 188 Господарського кодексу України, а його твердження про припинення дії договору №130 від 30.05.07р. є  юридично неспроможними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

У зв’язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 520-522, 525, 526, 614 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173,193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Амвросіївський агробуд” м.Амвросіївка до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” м.Амвросіївка про стягнення 144 431грн. 25коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” (87303, Донецька область, м.Амвросіївка, вул. Ульяновська, 51а, р/р1001 в Донецькому РУ „Приватбанк”, МФО 335496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Амвросіївський агробуд” (87303, Донецька область, м.Амвросіївка, вул. Ульяновська,51, р/р1429 в Амвросіївському БО філії відділення ПІБ в м.Торезі, МФО 334282) заборгованість в сумі 1444310грн. 25коп., витрати по сплаті держмита в сумі 1444грн. 31коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. 00коп.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Будко Н.В.