ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.

Справа № 7/319-3905

10 год. 50 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання
Онуфрієнко М.П.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Заліщики, АДРЕСА_1,
Тернопільської області, 48700

до відповідача: Борщівської
міжрайонної державної податкової інспекції (Заліщицьке відділення), м. Борщів,
вул. Кондри, 5, Тернопільської області, 4800

за участю представників сторін:

прокурор:        Свачій Марія
Іванівна -посвідчення №58 від 09.09.2005р., прокурор відділу облпрокуратури

позивач:          ОСОБА_1
-підприємець

відповідача:           Скорохід Володимир Любомирович
-довіреність № 5566 від 10.10.06р..

Николин Михайло
Володимирович -довіреність №124 від 15.01.2007р.

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування податкових
повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. прийнятих Борщівською міжрайонною
державною податковою інспекцією (Заліщицьке відділення), яким Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану вартість в сумі НОМЕР_1 грн. та визначено
податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15898 грн. та
застосовано 3179,60 грн. штрафних санкцій.

Сторони належним чином повідомлені
про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового
відправлення.

В судовому засідання 16.01.2006р.
прокурор прокуратури Тернопільської області , на підставі ст..60 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України) , вступив у справу з
ціллю представництва інтересів держави.

Учасникам судового процесу в
судовому засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51
КАС України.

Відповідач  проти позовних вимог заперечує, посилаючись
на те, що спірні повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству,
підтвердженням чого є акт невиїзної документальної перевірки № НОМЕР_3., яким
встановлено, що позивачем безпідставно задекларовано у червні 2006р. до
відшкодування НОМЕР_1  суми
податку на додану вартість та завищено податковий кредит за липень 2006р. на
15898 грн., що .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін в процесі підготовки справи до
розгляду та в процесі її розгляду, встановлено:

- Борщівською
міжрайонною державною податковою інспекцією (Заліщицьке відділення) на підставі
підпунктів „б” пункту 4.2.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 20.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181) прийнято податкове
повідомлення-рішення:

НОМЕР_4.
яким суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1. визначено
суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15898 грн. та
застосовано 3179,60 грн. штрафних санкцій.

Як стверджує податкова інспекція
підставою для визначення податкового зобов'язання згідно акту № НОМЕР_3.
оформленого за результатами невиїзної документальної перевірки проведеної з
питань відшкодування підприємцем ОСОБА_1. податку на додану вартість за
червень, липень 2006р., стало порушення підприємцем п. 1.8. ст. 1, абз. „е”,
„ж” пп. 7.2.1. п. 7.2., пп. 7.4.1., 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7
Закону України „Про податок на додану вартість” ( далі Закон про ПДВ), а саме:
безпідставно включено до податкового кредиту 21025 грн. ПДВ, що не
підтверджена податковою накладною оформленою в установленому порядку. Так,
податкова накладна № НОМЕР_5. виписана ПСП „Кришталь” не містить усіх
необхідних реквізитів передбачених пп.7.2.1. Закону про ПДВ і підприємець не
звертався до органів податкової служби в порядку передбаченому пп. 7.2.6. ст.
7., що привело до неправомірного включення ним ПДВ до податкового кредиту. В
судовому засіданні, інспектор сектору оподаткування фізичних осіб, який
здійснював перевірку, пояснив, що із суми 21025 грн. ПДВ донараховано
зобов'язання тільки на суму 15898 грн., яка включена до відшкодування.

Позивач заперечує проти доводів
інспекції і просить суд врахувати, що податковий кредит сформовано у
відповідності до норм пп. 7.4.5. Закону про ПДВ, відповідно до якої підставою
для включення до податкового кредиту сплачених у вартості наданих послуг сум
ПДВ є податкова накладна дані якої підтверджуються іншими доказами
бухгалтерського обліку, які при перевірці не досліджувалися. Просить суд
врахувати, що актом перевірки не підтверджено факту не виконання сторонами
зобов'язань по збиранню врожаю 2006р. та не включення сторонами вартості
виконаних робіт при визначені податкових зобов'язань.

2/ Рішенням № НОМЕР_1 від
20.09.2006р. Суб'єкту підприємницької
діяльності -відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану
вартість за липень 2006р. в сумі НОМЕР_1 .

Як стверджує податкова інспекція
підставою для прийняття рішення згідно акту перевірки № НОМЕР_3., стало
порушення підприємцем п. 1.8. ст. 1, абз. „е”, „ж” пп. 7.2.1. п. 7.2., пп.
7.4.1., 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, а саме:
безпідставно включено до бюджетного відшкодування 3086,68 грн. ПДВ,
оскільки дана сума податку не сплачена постачальникам товарно-матеріальних
цінностей; 45111,67 грн. ПДВ, сплаченого згідно платіжного доручення
№НОМЕР_6, № НОМЕР_7., № НОМЕР_8., №НОМЕР_9., № НОМЕР_10. у вартості придбаних
товарно-матеріальних цінностей від ТзОВ „Камаз”, яке ,згідно даних інформації
державної податкової інспекції, по даній операції податок в бюджет в повному
обсязі не сплатили, а однією з обов'язкових підстав включення підприємством сум
податку до відшкодування згідно пп.7.7.7. п.7.7.ст.7. даного закону є сплата
цих сум до державного бюджету України контрагентами.

Позивач не погоджується з доводами
інспекції, так як  несплата податку
продавцями матеріальних цінностей, які придбав позивач, не є підставою для
зменшення бюджетного відшкодування.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам та
наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 8 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”, підпунктів 2.1.4. п.
2.1., 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону 2181, п. 7.7.5. п. 7.7. та п. 10.4. ст. 10
Закону про ПДВ, контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові
органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю,
повнотою нарахування та сплати податкових зобов'язань платниками податків та
здійснювати заходи з погашення податкового боргу та відшкодування податку на
додану вартість;

- податкова інспекція, протягом 30
днів, наступних за днем отримання податкової декларації платника податку з
розрахунком суми бюджетного відшкодування, проводить документальну невиїзну
(камеральну) перевірку заявлених у ній даних та за наявності достатніх підстав
вважати, що розрахунок суми відшкодування зроблено з порушенням, згідно  пп. 7.7.7в ст. 7 Закону про ПДВ та „Порядку
відшкодування податку на додану вартість” затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації та Державного казначейства України в редакції наказу
НОМЕР_11, на підставі матеріалів перевірки, результати яких оформляються актом
документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами”, затвердженого
наказом ДПА України від 11.06.2004р. № 326., приймає податкове
повідомлення-рішення. Рішення, що оспорюється, прийняте за формою „В3”, яка
затверджена наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253 „Про затвердження
Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових
повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій”,
яка передбачена згідно п. 3.2. даного Порядку при перевищенні платником суми бюджетного
відшкодування та за формою „Р” приймається згідно даного порядку за наслідками
документальних та камеральних перевірок.

Відповідно до ч. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

1/
Доводи податкової інспекції щодо того , що підприємцем неправомірно
задекларовано в липні 2006 року до відшкодування згідно декларації по податку
на додану вартість № 7513 зареєстрованої в податковій інспекції 03.08.2006р.
НОМЕР_1 грн. ПДВ, що стало підставою відмови у бюджетному відшкодуванні
повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 20.09.2006р., судом відхиляються, як такі
що не ґрунтуються на законодавстві та спростовуються матеріалами справи, а
саме:

- Суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1, як платник податку на додану вартість,
зареєстрований в ДПІ у Заліщицькому районі 15.05.2002р. про що йому видано
свідоцтво № НОМЕР_12;

- згідно інформації в ДПІ, види
діяльності підприємця, відповідно до Державного класифікатора України
затвердженого і введеного в дію наказом Держкомстандарту України від 22.10.1996
року № 441, віднесено до видів економічної діяльності під кодом (КВЕД) 01
-надання послуг у рослинництві, 51- оптова торгівля зерном та кормами для
тварин , про що зазначено інспекцією і в акті перевірки;

- відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.7.
ст. 7 Закону про ПДВ суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або
відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових
зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг)
протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду;

- згідно
пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

- згідно пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7
Закону про ПДВ якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з
підпунктом 7.7.1. п. 7.7., має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного
значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового
кредиту наступного податкового періоду;

- доказами правомірності включення
відповідних сум до податкового кредиту та проведення відшкодування його
від'ємного значення є податкова накладна, передбачена підп. 7.4.5. п. 7.4. ст.
7 Закону про ПДВ, відповідно до якого не дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті податку не підтверджених податковими
накладними;

- відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2.
ст. 7. Закону про ПДВ податкова накладна є звітним податковим і розрахунковим
документом і має містити відомості передбачені
пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 даного Закону та „Порядку заповнення податкової
накладної” затвердженому наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165 та
зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037;

- підставою виникнення права
платника податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону
про ПДВ вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) або дата
отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг), інших підстав дана норма Закону не передбачає.

З актів перевірок №НОМЕР_13., №
НОМЕР_14. випливає, що у товариства на момент проведення перевірок були
підтверджені податковими накладними, оформленими відповідно до чинного
законодавства, всі суми податку включені до податкового кредиту, у зв'язку з
придбанням товарів пов'язаних з його господарською діяльністю, про що свідчить
відсутність в акті перевірки будь-яких зауважень  щодо їх оформлення та формування валових
витрат.

Як випливає з акту перевірки №
НОМЕР_3., у підприємця на момент проведення перевірки були підтверджені
податковими накладними, іншими первинними бухгалтерськими документами, що
характеризують його фінансово -господарську діяльність, всі суми податку
включені до податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів пов'язаних з
його господарською діяльністю, про що свідчить відсутність в акті перевірки
будь-яких зауважень щодо їх оформлення та формування валових витрат.

Так, правомірність включення
позивачем в червні 2006р. до податкового кредиту суми 48198,35 грн. ПДВ,
підтверджуються :

- податковою накладною №НОМЕР_15.
виданою ТзОВ „Торговий дім „КАМАЗ” на поставлені та оплачені підприємцем  в червні 2006р. на виконання договору
купівлі-продажу №НОМЕР_16. по видатковій накладній №НОМЕР_17. автомобіль КАМАЗ
-55102-053-15 та причіп НЕФАЗ -8560-12-02 на загальну суму 270670 грн. в тому
числі 45111,67 грн. ПДВ;

- податковій накладній №НОМЕР_18.
виданою ТзОВ „Автозабірне підприємство” на поставлений та оплачений в травні
2006р. причіп комбайновоз ОдА3830020-20 на загальну суму 18000 грн. в тому
числі 3000 грн. ПДВ;

- податковою накладною №
НОМЕР_19. виданою ЗАТ „Київстар Дж. Ес. Ем.” на надані в травні послуги
стільникового зв'язку на загальну суму 552,59 грн. в тому числі 86,68 грн.
ПДВ.

Зазначені податкові накладні
виписані платниками ПДВ, що підтверджується даними Реєстру платників податку на
додану вартість, який ведеться центральним органом державної податкової служби,
в порядку передбаченому Положенням про реєстрацію платників податку на додану
вартість затвердженого наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000р. і дана
інформація оприлюднюється на web сайті ДПА України (www.sta.gov.ua).

Отже, підприємцем правомірно
сформовано податковий кредит та визначено від'ємне значення ПДВ заявлене до
відшкодування.

Доводи податкової інспекції щодо
включення до податкового кредиту сум які
згідно отриманої інформації не сплачені постачальниками матеріальних
цінностей  до бюджету судом до уваги не
приймаються, оскільки нормами Закону про ПДВ не обмежується право покупця
включати до суми відшкодування тільки ті суми ПДВ, які знайшли своє
підтвердження в податкових зобов'язаннях продавця,  що підтверджується і пп. 7.7.10. ст. 7 Закону
про ПДВ.

Безпідставним є посилання на п.
1.8. ст. 1. Закону про ПДВ, в якому дається визначення поняття бюджетного
відшкодування, як суми, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у
зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках визначених Законом про ПДВ,
оскільки дана норма не встановлює порядку визначення суми бюджетного
відшкодування, а відсилає до інших норм цього закону.

Не підтверджуються актом перевірки
та не доведено в процесі розгляду справи, доводи інспекції щодо підстав
зменшення суми податкового кредиту, по наданих послугах в сумі 86,68 грн.
ПДВ, як неоплачені позивачем на момент перевірки, враховуючи вимоги пп. 7.4.1.
п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, згідно якого податковий кредит звітного періоду
складається як із сум податків сплачених так і нарахованих платником податку у
звітному періоді. Також, необґрунтовано нормами чинного законодавства доводи
відповідача щодо зменшення податкового кредиту на суму 3000 грн., як підстава
завищення по акту перевірки, сума сплачена в травні, а тому не мав права
включати суму ПДВ в податковий кредит в червні, при цьому акт не містить даних
щодо дати одержання податкової накладної, яка є підставою для включення
сплаченого ПДВ до податкового кредиту.

Також, податковою інспекцією в
процесі розгляду справи не обґрунтована сума відмови у відшкодуванні ПДВ на
суму 5126,65 грн., оскільки актом перевірки встановлено завищення бюджетного
відшкодування у червні 2006р. на суму 48198,35 грн..

2/Щодо правомірності прийнятого
податкового повідомлення -рішення № НОМЕР_2. то доводи податкової інспекції є
помилковими, оскільки:

- податкова інспекція стверджує, що
позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту в липні 2006р.
сплачені ним суми ПДВ на підставі податкової накладної № НОМЕР_5. виданої ПП
„Кришталь” на поставлене в липні 2006р. зерно на загальну суму 126150 грн.,
суму без ПДВ 105125 грн. та  21025
грн. ПДВ, оскільки вона складена з порушенням пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону
про ПДВ, а саме: не вказано кількість (обсяг, об'єм) товару та ціну продажу без
врахування податку (остання підстава спростовується даними податкової
накладної), судом до уваги не приймаються, оскільки:

- відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4.
ст. 7 Закону про ПДВ, податковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Як випливає із матеріалів справи та
підтверджено сторонами, спірна податкова накладна містить дійсні дані про
фактично сплачену суму податків, з якої сформовано податковий кредит відповідно
до п. 7.4.1 названого Закону, зазначені господарські операції знайшли своє
відображення в бухгалтерському обліку, що дає право позивачу на формування
податкового кредиту згідно Закону про ПДВ;

Крім того, податковою інспекцією,
як і її представником, в судовому засіданні не обґрунтовано суму визначеного
податкового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні,
оскільки актом перевірки засвідчено
завищення податкового кредиту на суму 21025 грн., а рішенням
донараховано тільки 15898 грн., що свідчить про те, що частина сплаченого в
даній сумі ПДВ - 5127 грн.( 21025 -15898) податковою інспекцією визнається як
правомірно включена до податкового кредиту на підставі тієї ж самої податкової
накладної, яка нею оспорюється.

Також, слід зазначити, що
відсутність у податковій накладній даних про одиниці виміру не свідчать про
недопустимість її як доказу, оскільки при дослідженні первинних бухгалтерських
документів та даних зустрічної перевірки ПП „Кришталь”, на які посилається
відповідач в п. 2.11. акту перевірки, можливо підтвердити кількісні показники
одержаного зерна. Оскільки акт перевірки не містить будь -яких зауважень, що
ставлять під сумнів поставку продавцем та одержання покупцем зерна вартістю
126150 грн., а тому висновки інспекцією зроблені на припущеннях, що не
допускається при проведені перевірки.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати податкові
повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. прийнятих Борщівською міжрайонною
державною податковою інспекцією (Заліщицьке відділення), яким Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану вартість в сумі НОМЕР_1 грн. та визначено
податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 15898 грн. та
застосовано 3179,60 грн. штрафних санкцій.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а
протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя