ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 79/3-2003/15/19/13

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н. О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційного подання
Заступника прокурора Київської області

на ухвалу

господарського суду Київської області від 05.03.2007 року

у справі господарського суду
Київської області

за позовом
Заступника прокурора Київської області  в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та ВАТ “Украгротех”

до
Відкритого акціонерного товариства “Білоцерківагротех”

про
стягнення 585 719,00 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Бальвінська Т.С.,

- відповідача:
- за участю прокурора:
не з’явився,
Громадського С.О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2003 року Заступник прокурора Київської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та ВАТ “Украгротех” до Відкритого акціонерного товариства “Білоцерківагротех” про стягнення  585719,00 грн.

Справа розглядалась неодноразово.

Останньою ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2007 року позов залишено без розгляду на підставі п.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Заступник прокурора Київської області вніс касаційне подання, в якому просить ухвалу господарського суду Київської області від 05.03.2007 року скасувати, справу направити для розгляду по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом            неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконної ухвали.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 121 Конституції України, одним із завдані прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави і суді у випадках, визначених законом.

Статтею 36 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, відносить до таких підстав позовні заяви прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.1997 р. №101 Урядом України надано гарантії щодо забезпечення погашення кредиту ФРН у сумі 7850606,8 німецької марки, який залучено для фінансування закупівлі Державним підприємством по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Агротех»(правонаступником якого є ВАТ «Украгротех») зерно- і кормозбиральної техніки фірми "КЛААС КГаА" для фінансування 85 відсотків вартості зовнішньоторгівельного договору купівлі-продажу зерно- і кормозбиральних комбайнів, додаткового обладнання та запасних частин від 29 лютого 1996 р. №172/960224-7, укладеного зазначеним підприємством з фірмою "КЛААС КГаА", і доповнень до нього на суму 9236008 німецьких марок.

Судом першої інстанцій при залишені на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України позову заступника прокурора Київської області не враховано, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. №362 на Міністерство аграрної політики України покладено обов’язок по вжиттю заходів для проведення сільгосптоваровиробниками та іншими суб'єктами господарювання розрахунків за техніку іноземного виробництва, закуплену за рахунок іноземних кредитів, залучених державою або під державні гарантії.

З позовної заяви прокурора та матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання послуг №50-1-9/3 від 15.05.2001 р. ВАТ «Украгротех» передало відповідачу в тимчасове платне користування зернозбиральну техніку, яка була придбана на кредитні кошти ФРН, залучені Державним підприємством по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Агротех»під гарантію Кабінету Міністрів України.

Таким чином, стягнення заборгованості за використання відповідачем зернозбиральної техніки безпосередньо впливає на інтереси держави та виконання Кабінетом Міністрів України наданих державою гарантій по погашенню залученого ВАТ «Украгротех»кредиту на закупівлю сільськогосподарської техніки, а також покладених на Міністерство аграрної політики України обов’язків по вжиттю заходів для проведення сільгосптоваровиробниками та іншими суб'єктами господарювання розрахунків за техніку іноземного виробництва, закуплену за рахунок іноземних кредитів, залучених державою або під державні гарантії.

Міністерство аграрної політики України, вказане у позовній заяві прокурора як орган, що уособлює інтереси держави у спірних відносинах, згідно з п. 1 Положення про Міністерство аграрної політики України (затвердженого Указом Президента України від 07.06.2000 р. № 772/2000) є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування та забезпечення реалізації державної аграрної політики, продовольчої безпеки держави, державного управління у сфері сільського господарства.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги положення статуту Державного підприємства по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Агротех», що був чинний на момент звернення прокурора із позовом до суду.

Відповідно до п. 1.1 підприємство «Державне підприємство по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Агротех»засноване на державній власності і підпорядковувалось Міністерству агропромислового комплексу України (т. 1 а.с. 44 –45).

З довідки Державного комітету статистики України №6071/01 від 25.07.2001 р. вбачається, що Українське державне підприємство по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Агротех»на момент звернення заступника прокурора Київської області з позовом було за організаційно-правовою формою держаним підприємством, органом управління якого виступало Міністерство аграрної політики України (т.1 а.с. 48).

На вказані нормативно-правові акти як правову підставу позову прокурора місцевий господарський суд увагу не звернув, положення цих актів не проаналізував, що призвело до помилкового висновку цього суду щодо невідповідності позовної заяви прокурора вимогам статті 2 ГПК України та безпідставного залишення позову без розгляду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність звернення заступника прокурора Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України про стягнення заборгованості за користування відповідачем належною державі сільськогосподарською технікою.

За таких обставин, ухвала господарського суду Київської області від  05.03.2007 року підлягає скасуванню, а справа направленню для подальшого розгляду по суті до суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 05.03.2007 року у справі № 79/3-2003/15/19/13 скасувати.

Справу направити до господарського суду Київської області для розгляду по суті.

Головуючий                                                                        Н. Кочерова

Судді:                                                                                 В. Рибак

М. Черкащенко