ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.04.2007р.
Справа №  19/14

за позовом  Лубенського міського управління праці та
соціального захисту населення, м.Лубни

до   Контрольно-ревізійного управління в
Полтавській області, м. Полтава

про   скасування акту та розпорядження

Суддя:  Безрук Т.М.

Секретар судового засідання Овсепян
А.Г.

Представники:

від позивача:
Шаповал Т.І. (за дов. від 10.04.2007р.)

від відповідача:
Сич С.С. (за дов. від 18.01.2007р. №13-17/147)

Розглядається позовна заява
про  скасування акту
Контрольно-ревізійного відділу в м.Лубни
та  Лубенському районі №01-21/59
від 27.10.2006р. в частині:

- встановлення фінансових порушень
на суму 83 950грн. Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти”;

-          порушення на суму 3 360грн. незаконно
списаних продуктів харчування;

- встановлення нецільового
використання на будівництво бюджетних коштів в сумі 324350грн.;

та скасування   розпорядження Контрольно-ревізійного відділу
в м. Лубни та  Лубенському районі  від 20.11.2006р. про зупинення операцій з
бюджетними коштами на рахунках, відкритих в органах Державного казначейства.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечує, посилаючись на правомірність прийнятих рішень оскільки за
результатом перевірки позивача встановлені факти порушень  при використанні бюджетних коштів.

В додаткових поясненнях (від
02.04.2007р. №13-17/1479 - залучені до справи) відповідач проти позову
заперечує, посилаючись на те, що акт ревізії не носить обов'язкового характеру,
а є лише засобом документування ревізійних дій, не встановлює відповідальності
для позивача, а тому не може бути об'єктом оскарження в суді. Крім того,
відповідач зазначає, що згідно ст.120 Бюджетного кодексу України спірне
розпорядження діяло до 20.12.2006р., і могло бути оскарженим  до суду
протягом 10 днів з дня його винесення
(ст. 125 Бюджетного кодексу України).

В клопотанні від 02.04.2007р.
№13-17/1479 (клопотання залучено до справи) відповідач на підставі ст. 100 КАС
України наполягає на відмові у позові в зв”язку з пропуском позивачем строку
звернення з адміністративним позовом,
визначеного в п. 2 ст.99 КАС України та ст. 120 Бюджетного кодексу
України.

В засіданні 10.04.2007р.  судом оголошено вступну та резолютивну
частини постанови відповідно до ст.160 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Контрольно-ревізійним відділом в м.
Лубни та  Лубенському районі  проведено
комплексну ревізію відповідача, за результатом якої складено акт від
27.10.2006р. №01-21/59, в яком констатовано виявлені порушення, зокрема
порушення вимог Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти”, що призвело до фінансових порушень на суму 83950грн.;
порушення визначеного порядку списання продуктів харчування на суму 3
360грн.;  встановлення нецільового
використання на будівництво бюджетних коштів в сумі 324350грн.

За результатом перевірки
Контрольно-ревізійним відділом в м. Лубни та
Лубенському районі  прийнято
розпорядження від 20.11.2006р. про зупинення операцій з бюджетними коштами на
рахунках позивача, відкритих в органах Державного казначейства.

Згідно листа Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців від 16.02.2007р. №56,
наказу Головного контрольно-ревізійного управління України від 09.01.2001р.
№111 Контрольно-ревізійний відділ в м. Лубни та
Лубенському районі  не є юридичною
особою, та підпорядковується Контрольно-ревізійному управлінню в Полтавській
області.

Таким чином, позивачем правомірно
зазначено  Контрольно-ревізійне
управління в Полтавській області як відповідача по справі.

Відповідно до ст.ст.17, 105 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу -це
юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оспорюваний позивачем акт ревізії не
є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки акти не має обов'язкового
характеру для позивача.

Акт ревізії є лише засобом
документування ревізійних дій і не встановлює відповідальності для осіб, які
допустили недоліки або порушення, встановлені під час проведення ревізії, а
тому не може бути об'єктом оскарження в суді. Об'єктом оскарження є юридичні
наслідки, що безпосередньо випливають з результатів ревізій.

Отже, вимоги щодо скасування акту
ревізії № 01-21/59 від 27.10.2006 року КРВ в м. Лубни та Лубенському районі у
визначеній позивачем частині не відповідають визначеним законом правовим
способам захисту порушеного права.

Таким чином, позовні вимоги про
скасування акту ревізії слід відхилити.

При цьому судом враховано правові
позиції Верховного Суду України з аналогічних питань.

На підставі акту ревізії № 01-21/59
від 27.10.2006 та ст.118 Бюджетного кодексу України Контрольно-ревізійним
відділом в м. Лубни та  Лубенському
районі прийнято розпорядження від 20.11.2006 р. про зупинення операцій з
бюджетними коштами на рахунках, відкритих в органах Державного казначейства.

Згідно ч. 2 ст. 120 Бюджетного
кодексу України зупинення операцій з бюджетними коштами можливе на термін до
тридцяти днів, якщо інше не передбачено Законом.

За спірним розпорядженням від
20.11.2006 р.  було зобов'язано   зупинити операції з бюджетними коштами на
рахунках позивача, відкритих в органах Державного казначейства,  на строк до 20.12.2006 року.

Тобто, на час подачі позивачем
даного адміністративного позову (згідно вхідного штемпелю -10.01.2007р.) та
порушення провадження у даній справі (11.01.2007р.) спірне розпорядження про
зупинення операцій з бюджетними коштами не діяло. Тобто, на час звернення з
позовом  не порушувало прав  чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.99
Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи,
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Частиною третьою ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України визначено, що  для захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Бюджетного кодексу
України встановлено, що рішення про накладення стягнення за бюджетне порушення
може бути оскаржене в суді протягом 10 днів з дня його винесення.

Таким чином, строк для оскарження
рішення зупинення операцій з бюджетними коштами сплив.

За ч.1 ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду  є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В клопотанні від 02.04.2007р.
№13-17/1479 (клопотання залучено до справи) відповідач на підставі ст. 100 КАС
України наполягає на відмові у позові в зв”язку з пропуском позивачем строку
звернення з адміністративним позовом,
визначеного в п. 2 ст.99 КАС України та ст. 120 Бюджетного кодексу
України.

Доказів щодо поважності причин
пропуску вищевказаного строку позивач суду не надав.

Таким чином, у позові слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.94 (п.1), 100,
160-163, підп.3 п.3 та п.6 розділу УІІ “Перехідні положення” КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена в
порядку, встановленому ст.186 КАС України.

Суддя
Безрук Т.М.

Повний
текст постанови складений: