ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2007 р.
Справа 46/427

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма  Крюківщина”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агронафтобуд”

про
стягнення 11 764,53 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача
Кріпак А.П. –представник за довіреністю від 21.05.2007 р. № 76

від відповідача
не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Крюківщина” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агронафтобуд” з позовом від 01.10.2007 р. № 098 про стягнення вартості непоставленого товару з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2007 р. № 46/427 та призначено справу до розгляду на 26.11.2007р.

26.11.2007 р. розгляд справи було відкладено на 17.12.2007 р. у зв’язку з неявкою відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, що відбулося 17.12.2007 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвал суду в справі № 46/427 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, стягнувши з відповідача 10 000,00 грн., що були перераховані на його рахунок в якості попередньої плати у відповідності з  рахунком-фактури № СФ-792 від 09.08.2006 р. з врахуванням 3 % річних та індексу інфляції. Позивач зазначає, що ним було виконано свої договірні зобов’язання перед відповідачем, натомість останній порушив умови укладеної сторонами угоди, а саме, не передав оплачений товар.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

09.08.2006 р. товариство з обмеженою відповідальністю “Агронафтобуд” (далі-відповідач) виставило товариству з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Крюківщина” (далі-позивач) рахунок-фактуру № СФ-792, за умовами якого позивач мав сплатити, а відповідач поставити визначений товар (дизельне пальне).

З матеріалів справи слідує, що позивачем було перераховано відповідачу  10 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 225 від 09.08.2006 р. За попередньою усною домовленістю позивач повинен був перерахувати решту суми в день поставки дизельного пального.

В свою чергу, відповідач порушив договірні зобов’язання, оскільки не поставив позивачу товар.

За твердженнями позивача, ним  було вжито заходи досудового врегулювання спору, зокрема, на адресу відповідача були відправлено акт звірки взаємних розрахунків від 11.05.2007 р. та претензію № 049 від 11.05.2007 р., відповіді на які отримані не були. Позивачем надані підтвердження отримання відповідачем повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 1868-0.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів

господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Виходячи з вимог ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не

випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати  господарські  зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Норами ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачають, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором  купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк,  визначений відповідно до ст. 530  цього Кодексу.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні  встановлений  строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк  (термін)  виконання  боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який  одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, без поважних причин не надав суду доказів на підтвердження відсутності заявленої до стягнення заборгованості або ж передачі позивачу товару на суму 10 000,00 грн., у зв’язку з чим, заявлені вимоги про стягнення 10 000,00 грн. попередньої плати є обґрунтованими, доведеними відповідними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 11 764,53 грн. суми заборгованості з врахуванням 3 % річних та індексу інфляції, нарахованих на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі спірних правовідносин сторін, зобов’язання відповідача передати позивачу товар на всю суму попередньої оплати не носить грошового характеру, що унеможливлює застосування у даному випадку положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та збитків внаслідок інфляції задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вище зазначалося, відповідачем заявлені вимоги не заперечено.

Виходячи з п. 3 ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Агронафтобуд” (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 19, кв. 139, ідентифікаційний код 33108270) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Крюківщина” (08136, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Балукова, 1, ідентифікаційний код 30796281)  10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. боргу, 100 (сто) грн. 00 коп. державного мита та 100 (сто) грн. 30 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                            С.В. Шабунін

справа №  46/427

17.12.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Крюківщина"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Агронафтабуд"

про                    стягнення 11 764,53 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.