ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.03.07                                                                                           Справа  № 3/319-10/314

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” без номера  від 08.12.2006 р.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р.

у справі № 3/319-10/314

за позовом ВАТ “Львівське заводоуправління будівельних матеріалів”, м.Львів

до відповідача-1 Дочірнього підприємства “Добромиль-Київ” ЗАТ “Українська промислова компанія  “Добромиль”, м.Київ

до відповідача-2 ТзОВ “Будівельна кераміка Львова”, м.Львів

про визнання недійсними установчих документів

За участю представників сторін:

від позивача –не з”явився;

від відповідача-1 - не з”явився,

від відповідача-2 –Фещенко Ю.Ю. (представник, довіреність без номера від 08.09.2006 р. в матеріалах справи, а.с.76)

Представнику відповідача-2 роз”яснено його права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 27 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки відповідач-2 не заявляв клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 3/319-10/314 (суддя Довга О.І.), зокрема, накладено арешт на внесене в статутний фонд майно ТзОВ “Будівельна кераміка Львова”, яке знаходиться за адресами: м.Винники, вул.Галицька, 3; м.Львів, вул.Зелена, 269; м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 3; м.Львів, вул.Стрийська, 108; м.Львів, вул.В.Стуса, 25.

Ухвала суду мотивована тим, зокрема, що ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” створено на базі майна ВАТ “Львівське заводоуправління будівельних матеріалів” у порушення плану санації позивача та чинного законодавства. Згідно з ст.26 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  майнові права на відповідну частку банкрута в статутному фонді ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” включаються в ліквідаційну масу позивача. В зв”язку з необхідністю унеможливити неправомірне відчуження майна, внесеного в статутний фонд новоствореного підприємства, є підстави вважати, що виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Відповідач-2 -  ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” з даною ухвалою в частині накладення арешту на майно не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати в цій частині з підстав неправильного застосування норм процесуального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що накладений арешт на майно ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” порушує майнові права й охоронювані законом інтереси одного з його учасників - гром. Денисенко Надії Ярославівни, якій належить частка в розмірі 37, 5 % статутного фонду товариства вартістю 148 500 грн., і яка не була залучена судом до участі в справі; у порушення вимог ст.66 ГПК України суд першої інстанції необгрунтовано дійшов до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду та безпідставно обмежив права юридичної особи - ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” щодо розпорядження належним їй на праві власності майном.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 жовтня 2006 року до Господарського суду Львівської області поступила заява від позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача-2 - ТзОВ “Будівельна кераміка Львова”, яке знаходиться за адресами: м.Винники, вул.Галицька, 3; м.Львів, вул.Зелена, 269; м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 3; м.Львів, вул.Стрийська, 108; м.Львів, вул.В.Стуса, 25 (а.с.53-54). Дана заява мотивована тим, зокрема, що всупереч плану санації 05.01.2004 р. на публічних торгах було продано частку майна, належного ВАТ “Львівське заводоуправління будівельних матеріалів” у складі ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” в розмірі 37, 5 %. Вказане відчуження відбулось з порушенням норм чинного законодавства України, установчого договору та за заниженою ціною. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.07.2005 р. по даній справі ВАТ “Львівське заводоуправління будівельних матеріалів” визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно з ст.26 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” внесене в статутний фонд новоствореного підприємства майно повинно бути включене в ліквідаційну масу боржника. Таким чином, причинами звернення з заявою про забезпечення позову є  недопущення неправомірного відчуження майна ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” та забезпечення можливості погашення заборгованості перед кредиторами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача-2, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” слід задоволити повністю, ухвалу Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 3/319-10/314 скасувати в частині накладення арешту на майно.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд, зокрема, за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи або фізичної особи допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Таким чином заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

При поданні заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обгрунтувати причини звернення з заявою відповідними обставинами, які підтверджують необхідність прийняття засобів забезпечення.

Ухвала про забезпечення позову може виноситися не тільки на підставі достовірно встановлених фактів, які свідчать про недобросовісність поведінки відповідача, але і при доказуванні високого ступеню вірогідності такої поведінки.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред”явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, в останніх на момент прийняття оскаржуваної ухвали відсутні будь-які докази (докази неправомірного відчуження майна на публічних торгах і т.п.), які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання рішення господарського суду в майбутньому. Подана позивачем заява про забезпечення позову є документально необгрунтована.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області суперечить нормам процесуального права, а доводи апелянта підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.99, 101, 104-106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТзОВ “Будівельна кераміка Львова” задоволити повністю.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 3/319-10/314 скасувати в частині накладення арешту на майно.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

6. Канцелярії суду дану постанову направити сторонам і ДВС у Львівській області (79000, м.Львів, пл. Шашкевича, 1) рекомендованим листом.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                      Х.В.Мурська