ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 387/13-05/6

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Мележик Н.І., Подоляк О.А., за участю представників сторін: позивача –Савицької О.В., ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" –Супруна А.Г. дов. б/н від 11.12.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року у справі господарського суду Київської області за позовом Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Застугнянської сільської ради та ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" про визнання договору оренди недійсним,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" звернулось до господарського суду Київської області із заявою про перегляд рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року у справі №387/13-05 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18 червня 2007 року  заяву ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року залишено без змін.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року апеляційну скаргу ТОВ "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Васильківщина ХХІ" на ухвалу господарського суду Київської області від 18 червня 2007 року залишено без задоволення, а ухвалу –без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року та ухвалу господарського суду Київської області від 18 червня 2007 року і прийняти нове рішення, яким встановити наявність нововиявлених обставин, що мають суттєве значення для розгляду справи, і на цій підставі скасувати рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року у даній справі.

Стверджує, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням ст. 112 ГПК України.

На думку заявника, той факт, що він дізнався про те, що відповідно до рішення Київської обласної ради двадцять четвертого скликання від 19 лютого 2004 року № 159-12-XXIV спірна земельна ділянка була внесена в межі села Застугна, є відповідно підтвердженням правомірності укладення договору оренди та нововиявленою обставиною, яка не була відома заявнику на момент прийняття рішень у справі.

Представник Застугнянської сільської ради в судове засідання не з'явився.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у листопаді 2005 року до господарського суду Київської області звернувся Чорнобильський міжрайонний природоохоронний прокурор Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України з позовною заявою до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Васильківщина ХХІ” про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки лісового фонду площею 138,8 га, укладеного 29 вересня 2004 року між Застугнянською сільрадою та ТОВ “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Васильківщина ХХІ”.

Рішенням господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року позов задоволено повністю та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 квітня 2006 року  рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року у даній справі скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 липня 2006 року постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 квітня 2006 року  залишена без  змін.

Постановою Верховного Суду України від 31 жовтня 2006 року було скасовано постанову Вищого господарського суду України від 12 липня 2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 квітня 2006 року, а рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року залишено в силі.

Встановлено, що оскаржувані ухвала господарського суду Київської області від 18 червня 2007 року та постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року мотивовані тим, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам статті 112 ГПК України.

На думку судів, надане в обґрунтування зазначеної заяви   рішення Київської обласної ради ХХІV скликання від 19 лютого 2004 року №159-12-ХХІV не є нововиявленою обставиною, оскільки не відноситься до предмету спору, яким є визнання договору оренди недійсним, а вказане  Рішення облради стосується розмежування земель по адміністративно-територіальному устрою окремих  населених пунктів Київської області.

Однак, на думку заявника, зазначені обставини є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України.

Статтею 112 ГПК України встановлено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Таким чином, обов'язковою умовою, за наявності якої суд може визнати ту чи іншу обставину, яка була невідома заявнику та суду, нововиявленою, є наявність цієї обставини на час розгляду справи та на момент прийняття рішення у справі.

Вбачається, що обставина, на яку посилається заявник, існувала на момент прийняття рішення у справі.

Однак, рішення Київської обласної ради ХХІV скликання від 19 лютого 2004 року №159-12-ХХІV, на яке заявник посилається як на нововиявлену обставину могло бути відоме заявнику, оскільки воно прийняте органом місцевого самоврядування, а отже носить публічний характер.

Відтак, зазначені у заяві ТОВ “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Васильківщина ХХІ” обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст.112 ГПК України, а є фактично новим доказом у справі.

Крім того, відповідно до постанови  Верховного Суду України від 31 жовтня 2006 року, якою залишено без змін рішення господарського суду Київської області від 30 січня 2006 року, встановлено, що в матеріалах справи були відсутні належні докази, які б свідчили про знаходження спірної земельної ділянки в межах села Застугна Васильківського району Київської області.

Положення ст. 33 ГПК України встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, неподання стороною відповідних доказів для доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, може нести негативні наслідки лише для тієї сторони, яка ці докази не подала.

Факт неподання ТОВ “Спеціалізоване лісогосподарське підприємство “Васильківщина ХХІ”, як зацікавленою в цьому особою, необхідних доказів у справі вже встановлено в постанові Верховного суду України від 31 жовтня 2006 року, яка є остаточною і оскарженню не підлягає.

З огляду на викладене, суди підставно відмовили у перегляді рішення за нововиявленими обставинами, оскільки факт наявності таких обставин заявником в розумінні ст. 112 ГПК України доведено не було.

Відтак, враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що суди повно та всебічно дослідили всі обставини справи, дали їм вірну юридичну оцінку та прийняли законні й обґрунтовані рішення, останні скасуванню чи зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119 ГПК України, Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2007 року –без зміни.

Головуючий                                                                           Т. Козир

Судді                                                                              Н. Мележик

О. Подоляк