ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18.12.2007р.
м.Київ
№ 20/400-А

12:10

За позовом     Компанії «Юнілевер Н.В.»

До                    Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і

науки України

Про                     скасування рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від

23.02.2005р. та спонукання до вчинення дій

Суддя  Палій В.В.(головуючий)

Судді Сулім В.В., Станік С.Р.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача      Жила Б.В.- предст. (дов. від 03.10.2007р.)

Від відповідача  Картушин Д.М.- предст. (дов. від 20.07.2004р.)

Обставини  справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до  Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про скасування рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 23.02.2005р. та спонукання до вчинення дій.

Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 02.06.2005р. позивач подав суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, а саме, просить суд заборонити відповідачу визнавати заявку № від 05.03.2002р. відкликаною до прийняття судового рішення.

02.06.2005р. розгляд справи відкладено.

Ухвалою від 06.06.2005р. №20/400 з метою забезпечення позову до закінчення розгляду спору по суті заборонено Державному департаменту інтелектуальної власності МОН України визнавати заявку № від 05.03.2002р. відкликаною.

У судовому засіданні 14.06.2005р. позивач надав суду пояснення на відзив відповідача.

Крім того, представник позивача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі №20/400 до набранням законної сили рішеннями,  у пов’язаних з нею справах  №21/313 та №21/314 про визнання недійсним свідоцтва України №26700 та про визнання недійсною міжнародної реєстрації №771677 в Україні.

Ухвалою від 14.06.2005р. по справі №20/400 судом  зупинено провадження у справі №20/400, до вирішення пов’язаних з нею інших справ №21/313 та №21/314, що розглядаються  Господарським судом міста Києва.

31.08.2007р. судом одержано клопотання від позивача про поновлення провадження у справі №20/400 у зв’язку з тим, що справи №21/313 та №21/314 вирішені у судовому порядку (ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2006р. №21/313 затверджено мирову угоду сторін та припинено провадження у справі №21/313; рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2007р. по справі №21/314 позовні вимоги про визнання недійсною в Україні міжнародної реєстрації №771677 від 26.10.2001р. знака для товарів і послуг »задоволено повністю. Ухвала суду у справі №21/313 та рішення суду у справі №21/314 набрали законної сили.)

У зв’язку з тим, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №20/400 відпали, провадження у справі №20/400 підлягає поновленню.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 7 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин,… подані і нерозглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства, розглядаються у порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки даний спір є спором у сфері публічно-правових відносин, він має розглядається відповідно до норм кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

У зв’язку з наведеним, ухвалою від 31.08.2007р. поновлено провадження у справі №20/400, адміністративній справі №20/400 присвоєно номер 20/400-А та призначено  колегіальний розгляд справи №20/400-А у складі трьох суддів.

Розпорядженням В.о. Голови Господарського суду міста Києва Іванової Л.Б. від 04.09.2007р. доручено здійснити розгляд справи №20/400-А колегіально у складі трьох суддів: головуючий суддя Палій В.В., судді  Сулім В.В., Станік С.Р.

Враховуючи наведене, ухвалою від 10.09.2007р. справа №20/400-А призначена до колегіального судового розгляду на 26.09.2007р.

У судове засіданні 26.09.2007р. представники сторін не з’явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки станом на 26.09.2007р. у матеріалах справи №20/400-А відсутні докази вручення позивачу повістки від 10.09.2007р., ухвалою від 26.09.2007р. розгляд справи відкладено на 16.10.2007р

У судовому засіданні 16.10.2007р. судом оголошено перерву до 25.10.2007р.

У судове засідання 25.10.2007р. представник відповідача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, 25.10.2007р. розгляд справи відкладено.

06.12.2007р. у судовому засіданні оголошено перерву до 18.12.2007р.

Судом досліджено наступні документи: Висновок Українського інституту промислової власності Державного департаменту інтелектуальної власності про встановлення дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг, затверджений заступником Голови Державного департаменту інтелектуальної власності 08.05.2002р; Висновок Українського інституту промислової власності Державного департаменту інтелектуальної власності про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, затверджений заступником Голови Державного департаменту інтелектуальної власності 23.02.2005р.; відомості про міжнародну реєстрацію №771677 (дата реєстрації 26.10.2001р.); відомості про міжнародну реєстрацію №568622 (дата реєстрації 08.03.1991р.); ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2006р. у справі №21/313, якою затверджено мирову угоду між Компанією «Юнілевер Н.В.», Державним департаментом інтелектуальної власності України та Відкритим акціонерним товариством «Сумський завод продовольчих товарів»; рішення  Господарського суду міста Києва від 23.05.2007р. у справі №21/314 за позовом Компанії «Юнілевер Н.В.»до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, Компанії «Лужар Сречко»про визнання недійсною міжнародної реєстрації №771677; виписку з Державного Реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва №26700 станом на 05.05.2005р.

18.12.2007р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі №20/400-А.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін,  всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та подані заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2002р. позивач подав до Українського інституту промислової власності Державного департаменту інтелектуальної власності заявку № на реєстрацію знаку «ОЛІВІА»для товарів «сири та жири харчові, сири та продукти з сиру»у 29 класі МКТП, «майонези та соуси для салатів»у 30 класі  МКТП.

Відповідно до Висновку про встановлення дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг, який набув статусу  Рішення про встановлення дати подання заявки від 08.05.2002р. датою подання заявки № встановлено - 05.03.2002р.

Відповідно до Висновку про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи відносно заявки №, який набув статусу  Рішення про встановлення дати подання заявки від 23.02.2005р., встановлено, що заявлене позначення відповідає умовам надання правової охорони відносно частини товарів і послуг на підставі:

-          для частини товарів 29 класу, а саме: «соняшникова олія»заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком «ОЛІВІЯ», раніше зареєстрованим в Україні на ім’я ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»(свідоцтво №26700 від 15.08.2002р., заявка № від 26.05.2002р.) щодо споріднених товарів;

-          для частини товарів 29 класу, а саме: «олії та жири харчові»та для частини 30 класу, а саме, «соуси для салатів»заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати  з комбінованим знаком «OLIVIA», раніше зареєстрованим  в Україні на ім’я «LUZAR SRECKO», SI (міжнародна реєстрація №771677 від 26.10.2001р.) щодо споріднених товарів.

Позивач просить суд скасувати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 23.02.2005р. про реєстрацію знака для товарів і послуг «ОЛІВІА»за заявкою № від 05.03.2002р. на ім’я  Компанії «Юнілевер Н.В.»і зобов’язати його прийняти нове рішення про реєстрацію вказаного знаку для усіх заявлених товарів. При цьому, позивач посилається на те, що позивач є власником міжнародної реєстрації №568622 для знака «OLIVIO», яка є чинною в Україні для товарів класу 29 МКТП «олії та жири харчові, сири і продукти з сиру, майонез та соуси для салатів». Вказана реєстрація була проведена раніше, ніж були подані заявки на реєстрацію знаків за свідоцтвом України №26700 та за міжнародною реєстрацією №771677. Тому відповідач повинен був відмовити у реєстрації протиставлених знаків ще на етапі їх кваліфікаційної експертизи як таких, що є схожими з чинним знаком настільки, що їх можна сплутати або ввести в оману споживача щодо виробника товару.

Відповідач у відзиві посилається на те, що позивачем не надано доказів невідповідності Рішення Держдепартаменту вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом його компетенції.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»від 15.12.1993 р. № 3689-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»в редакції станом на 22.05.2003р.) не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім’я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Оскаржуваним Рішенням відповідач відмовив позивачу у реєстрації знаку «ОЛІВІА»щодо частини товарів 29 класу, а саме: «соняшникова олія», оскільки  заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком «ОЛІВІЯ», раніше зареєстрованим в Україні на ім’я ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»(свідоцтво №26700 від 15.08.2002р., заявка № від 26.05.2002р.) щодо споріднених товарів. Також відмовлено щодо товарів 29 класу, а саме: «олії та жири харчові»та для частини 30 класу, а саме, «соуси для салатів», оскільки  заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати  з комбінованим знаком «OLIVIA», раніше зареєстрованим  в Україні на ім’я «LUZAR SRECKO», SI (міжнародна реєстрація №771677 від 26.10.2001р.) щодо споріднених товарів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» заявник може оскаржити рішення Установи за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення Установи чи копії матеріалів.

На підтвердження вказаної у позовній заяві підстави для скасування оскаржуваного Рішення, позивач надав суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2006р. №21/313, якою затверджено мирову угоду між Компанією «Юнілевер Н.В.», Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та Відкритим акціонерним товариством «Сумський завод продовольчих товарів». Відповідно до умов затвердженої судом мирової угоди, ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»не заперечує  проти реєстрації в Україні заявленого знака позивача «ОЛІВІА» для усіх заявлених товарів. Компанія «Юнілевер Н.В.»не заперечує проти реєстрації в Україні заявленого знака «ОЛІВІЯ»ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»для заявлених товарів; Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України враховує положення п.п. 1 і 2 цієї Мирової угоди, шляхом реєстрації заявлених знаків Компанії «Юнілевер Н.В.» та Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів»для усіх заявлених товарів, якщо не буде інших законних підстав для відмови в реєстрації повністю або частково.

Також позивач надав суду рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2007р. №21/314, яким визнано недійсною в Україні (виключено з правової охорони) міжнародну реєстрацію №771677 від 26.10.2001р. знака для товарів і послуг «OLIVIA»для усіх товарів, заявлених у 05, 29, 30 та 32 класах МКТП.

Ухвала у справі №21/313 та рішення у справі №21/314 в апеляційному порядку не оскаржені та набрали законної сили.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. Тобто, міжнародна реєстрація №771677 знака для товарів і послуг «OLIVIA»є такою, що не набрала чинності в Україні.

При вирішенні спору суд повинен повно та всебічно з’ясувати обставини в адміністративній справі, які підтверджені тими доказами, що були досліджені у судовому засіданні.

Як зазначено вище, оскаржуваним Рішенням від 23.02.2005р. відповідач часткової відмовив позивачу у реєстрації знаку «ОЛІВІА»щодо частини товарів і послуг 29, 30 класів МКТП, посилаючись на раніше зареєстрований в Україні комбінований знак «ОЛІВІЯ»на ім’я ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»(свідоцтво №26700 від 15.08.2002р., заявка № від 26.05.2002р.) щодо споріднених товарів та комбінований знак «OLIVIA», раніше зареєстрований  в Україні на ім’я «LUZAR SRECKO», SI (міжнародна реєстрація №771677 від 26.10.2001р.) щодо споріднених товарів.

Проте, у судовому порядку міжнародна реєстрація №771677 від 26.10.2001р. на комбінований знак «OLIVIA»визнана недійсною в Україні.

У свою чергу, власник комбінованого  знаку «ОЛІВІЯ»- ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів», у мировій угоді по господарській справі №21/313, яка затверджена судом, не заперечив проти реєстрації в Україні заявленого знака позивача «ОЛІВІА»для усіх заявлених товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним  є  невідповідність його  вимогам  чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який  видав  цей  акт.  Обов'язковою  умовою визнання  акта  недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного  акта  прав   та   охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.  Позивач зазначає, що рішенням відповідача про часткову відмову у реєстрації знака щодо частини товарів і послуг неправомірно позбавлено позивача права бути власником зареєстрованого знака для товарів і послуг «ОЛІВІЯ»для усього заявленого переліку товарів.

Оскільки підстави, якими відповідач обґрунтовував в оскаржуваному Рішенні часткову відмову у реєстрації знаку позивача, відпали, а саме, міжнародна реєстрація №771677 від 26.10.2001р. на комбінований знак «OLIVIA»є  недійсною в Україні (не набрала чинності від дати подання заявки), а власник комбінованого  знаку «ОЛІВІЯ»- ВАТ «Сумський завод продовольчих товарів»не заперечив проти реєстрації в Україні заявленого знака позивача «ОЛІВІА»для усіх заявлених товарів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідач не надав суду доказів існування будь-яких  інших обставин, які могли б бути підставою для відмови позивачу у реєстрації знаку для товарів і послуг «ОЛІВІА»для усього заявленого переліку товарів.

За наведених обставин, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідне скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва №20/400 від 06.06.2005р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 17, 118, 158, 161, 162, 163, та п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Скасувати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 23.02.2005р. (вих. №10237 від 24.02.2005р.) про  реєстрацію знака для товарів і послуг «ОЛІВІА»за заявкою № від 05.03.2002р. на ім’я Компанії «Юнілевер Н.В.».

3.          Зобов’язати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (м. Київ, вул. Урицького, 45, МСП, 03680)  зареєструвати знак для товарів і послуг «ОЛІВІА»за заявкою № від 05.03.2002р. щодо усіх заявлених товарів, а саме:

для товарів 29 класу МКТП: «олія та жири харчові, сири та продукти з сиру»;

для товарів 30 класу МКТП «майонези та соуси для салатів».

4.              Судові витрати, здійснені Компанією «Юнілевер Н.В.», покласти на відповідача.

5.              Заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва №20/400 від 06.06.2005р., скасувати.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.В.Палій (головуючий)

Суддя

В.В. Сулім

Суддя

С.Р. Станік

Дата виготовлення постанови у повному обсязі –24.12.2007р.