ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"13" квітня 2007 р.
Справа  № 25/59-07-1412А

За позовом: ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”  (загальноосвітня школа І-ІІ ступеню- економічний ліцей)

до відповідача:  Управління ПФУ в  м. Ізмаїлі Одеської області

про скасування  рішень №107 від 05.02.07р., №108 від 05.02.07р. та вимоги про сплату боргу №Ю-29 від 07.02.07р.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях  приймали участь представники

Від позивача:  Негру Т.І., довіреність від 03.03.07р.

Від відповідача:  Гайтанжи Л.М., довіреність №815 від 03.01.07р., Горох Г.Д., довіреність №90/05 від 09.01.07 р.

В судовому засіданні  суду 13.04.07 р. приймали участь представники:

Від позивача:  не з’явився.

Від відповідача:  Горох Г.Д., довіреність №90/05 від 09.01.07 р.

Суть спору: про скасування  рішення  Управління ПФУ в  м. Ізмаїлі №107 від      05.02.07 р. про застосування  фінансових  санкцій за приховування (заниження) страхувальником  сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески;

про скасування  рішення Управління ПФУ в м. Ізмаїлі №108 від 05.02.07 р. про застосування  фінансових  санкцій за донарахування  органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків;

про скасування вимоги  про сплату боргу Управління ПФУ в м. Ізмаїлі №Ю-29 від 07.02.07 р.

Представник позивача на  заявлених позовних вимогах наполягає, надав суду пояснення від 05.03.07р. вх.№5190, уточнення позовних вимог від 26.03.07 р. вх.№6923 та від 02.04.07 р. вх.№7570, де виклав позовні вимоги у вищенаведеній остаточній редакції.

Первинні позовні вимоги складали:  визнати  протиправним та скасувати рішення начальника Управління ПФУ в  м. Ізмаїлі Одеської області від 05.02.07 р. №107 про застосування штрафних санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески; визнати  протиправним та скасувати  рішення начальника Управління ПФУ в  м. Ізмаїлі Одеської області від 05.02.07 р. №108 про застосування  фінансових  санкцій за донарахування  органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків; визнати протиправною  та скасувати вимогу  про сплату боргу №Ю-29 від 07.02.07 р., сформовану Управлінням ПФУ в м. Ізмаїлі Одеської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що висновки позапланової  перевірки  своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати сум по страховим внескам (збору) на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування по  ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”, проведеної відповідачем 05.02.07 р., не відповідають нормам чинного законодавства, у зв’язку з тим, що згідно п.3.31  Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.04 р., матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством  окремим працівникам у зв’язку  із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання є виплатами, які не відносяться до фонду оплати праці.

Позивач вказує на те, що при сплаті страхових внесків за березень 2004 р. керувався п.1 ст.2 Закону України „Про збір на обов’язкове  державне пенсійне страхування”, пп. „ч” п.1, п.2 ст.5 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян” та  роз’ясненнями, наданими Листом Пенсійного фонду України від 07.10.03 р. за №04/7861, пунктом 1 якого визначено, що діючим законодавством  передбачено звільнення від оподаткування сум матеріальної допомоги , розмір якої не перебільшує розмір прожиткового мінімуму, і протягом року збір на обов’язкове  державне пенсійне страхування  в розмірі 32% та 1-2% на ту частину зазначеної виплати, яка не перебільшує встановленої  межі, не нараховується і не стягується.

Крім того, позивач стверджує, що відповідно до п.9.3.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками  та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою  Правління ПФУ України  від 19.12.03 р. №21-1, підставою для прийняття рішення про накладення  штрафу у розмірі всієї суми прихованої (заниженої)  заробітної плати (виплат, доходу) є акт  документальної перевірки та акт звірки з органами податкової служби. Звідси, позивач зазначає, що саме акт звірки з органами податкової служби не був йому пред’явлений, що дає підстави вважати, що він відсутній.

Відповідач заявлені позивачем позовні вимоги не визнає, надав суду  05.03.07 р. за вх.№5192 розрахунок штрафної санкції на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 20.02.07 р., заперечення від 05.03.07 р. вх.№5189, пояснення від 26.03.07 р. вх.№6922 та від 02.04.07 р. вх.№7571, в яких наполягає на правомірності прийнятих рішень №107 від 05.02.07р., №108 від 05.02.07р. та вимоги про сплату боргу №Ю29 від 07.02.07р., з огляду на те, що вони ґрунтуються на акті перевірки №21 від 05.02.07 р., яким встановлено заниження фонду оплати праці, з якого  обчислюються внески (збір) на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування  в сумі 5080 грн. за березень 2004 р. та  донарахована сума своєчасно не обчислених та не сплачених  страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування.

На думку відповідача, матеріальна допомога, надана працівникам підприємства згідно наказу №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу” не підпадає під врегулювання підпункту  3.31 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.04 р., оскільки була надана більшості працівникам  підприємства, а ніяк не окремим його працівникам, при цьому відповідач вважає, що ніяк не може бути складне матеріальне становище у більшості  працівників цього підприємства. Крім того,  підставами  надання одноразової  матеріальної допомоги  саме на оплату лікування, а не на оздоровлення 12 працівників, мають бути не тільки заяви працівників про надання матеріальної допомоги, а також повинні бути  підтверджені рецептами  на придбання ліків та фіскальними чеками або іншими доказами, які мають бути підставою для надання саме такої матеріальної допомоги.

Також, відповідач зазначає, що 8 працівників підприємства, яким була надана  матеріальна допомога згідно наказу №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу” засвідчують той факт, що з моменту укладення та підписання  трудового контракту з приватним  підприємством НВК „Джерело” ніколи заяви щодо  надання матеріальної допомоги у зв’язку із складними сімейними обставинами або  на лікування керівництву підприємства  не подавали та ніякої матеріальної допомоги не отримували.

02.04.07 р. відповідач в судовому засіданні подав до суду клопотання про виклик працівників  підприємства в якості  свідків  для з’ясування обставин по справі та клопотання про призначення судової експертизи розрахунково-платіжних відомостей за березень 2004 р. та заяв працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”.

Ухвалою від 05.04.07 р. судом було відмовлено Управлінню ПФУ в м. Ізмаїлі Одеської області в задоволенні клопотання про виклик осіб в якості свідків у справі №25/59-07-1412А, оскільки виклик працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело” (загальноосвітня школа І-ІІ ступеню - економічний ліцей) в якості свідків, в контексті заявлених позивачем позовних вимог є недоцільним, так як повідомлення працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело” стосовно обставин  виплати їм матеріальної допомоги, які, на думку відповідача, сприятимуть встановленню незаконності здійснення підприємством цих виплат,  не є визначальним при вирішенні даного спору стосовно необхідності включення до фонду заробітної плати працівників підприємства виплачених їм сум матеріальної допомоги разового характеру.

Ухвалою від 05.04.07 р. судом було відмовлено Управлінню ПФУ в м. Ізмаїлі Одеської області в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи у справі №25/59-07-1412А, з огляду на те, що призначення судової експертизи розрахунково-платіжних відомостей за березень 2004 р. та заяв працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело” в контексті заявлених позивачем позовних вимог є недоцільним, оскільки встановлення підроблення або непідроблення розрахунково-платіжних відомостей за березень 2004 р. та заяв працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело” не є визначальним для вирішення даного спору стосовно необхідності включення до фонду заробітної плати працівників підприємства виплачених працівникам сум матеріальної допомоги разового характеру.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін по справі, суд встановив наступне:

ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”  (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів- економічний ліцей) перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Ізмаїлі  з 21.05.03 р. за №, як платник страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст.15 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” визначено, що  платниками  страхових  внесків  до  солідарної  системи  є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.14 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок, фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” страхувальник зобов'язаний: нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” страхові  внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який  справляється  на   всій   території   України   в   порядку, встановленому цим Законом.

Абзацом 1 ч.1 ст. 19 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” визначено, що страхові внески до солідарної системи нараховуються: для роботодавця - на суми фактичних витрат  на  оплату  праці (грошового  забезпечення)  працівників,  що  включають  витрати на виплату  основної  і  додаткової   заробітної   плати   та   інших заохочувальних   та   компенсаційних   виплат,   у  тому  числі  в натуральній  формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами,  прийнятими  відповідно  до  Закону  України  "Про  оплату праці",  виплату  винагород  фізичним  особам   за виконання  робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності,  яка здійснюється  за  рахунок  коштів роботодавця, та допомоги  по тимчасовій непрацездатності.

05.02.07 р. Управління ПФУ у м. Ізмаїлі була проведена позапланова перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати сум по страховим внескам (збору) на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування по  ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”  (загальноосвітня школа І-ІІ ступеню - економічний ліцей), за результатами якої складено акт за №21.

В акті перевірки №21 зазначено підставою проведення перевірки телефонне  доручення ПФУ від 26.01.07 р., колективне звернення до Народного депутата України Тимошенко Ю.В. працівників  ПП НВК „Джерело”.

Актом перевірки №21 від 05.02.07р. було встановлено заниження фонду заробітної плати на 5080 грн., яке виникло внаслідок того, що згідно  наказу підприємства №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу” на 36 працівникам  нараховано та виплачено  матеріальну допомогу у зв’язку із складним матеріальним становищем  та допомогу на лікування. Також, в акті перевірки було вказано, що  при перевірці загальної суми виплат,  на які нараховуються страхові внески  у розмірі 32% ( з  31 березня 2005 р.  –32%, з 01.01.06 р. –31,8 %), зазначених у рядку 3 Розрахунку сум  страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування, що підлягають  сплаті виявлено: в Розрахунку за березень 2004 року в рядку 3 відображена сума 3434,57 грн., але по даним перевірки  сума внесків  (збору) за звітний місяць становить  5060,17 грн., зменшення внесків за звітний місяць складає 1625,6 грн. При перевірці  загальної суми виплат, з яких утримуються страхові внески у розмірі 1-5%, зазначених у рядку 5 Розрахунку  сум страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування виявлено: в Розрахунку за березень місяць 2004 р. відображено суму 195,37 грн., але по даним перевірки сума за звітний місяць становить 273,37 грн., розбіжність складає 78 грн., яка виникла внаслідок того, що утримано з матеріальної допомоги суму 101,6 грн., та 23,6 грн. арифметична помилка, яку самостійно виправлено підприємством у рядку 7 „Сума, на яку зменшені внески у зв’язку з виправленням помилки у період після 01.01.04 р.” Розрахунку за січень місяць 2005 року.

Як вбачається з висновків акту перевірки №21 від 05.02.07р. та пояснень відповідача, наданих в процесі розгляду справи, донарахування Управлінням  ПФУ в м. Ізмаїлі за результатами перевірки суми своєчасно не обчислених та не сплачених  страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування в розмірі 1727,2 грн.( в т.ч. 32% - 1625,6 грн. та 1-5% - 101,6 грн.) було обумовлено тим, що Управлінням ПФУ в м. Ізмаїлі було включено до фонду заробітної плати, на який нараховуються страхові внески (збір) на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, суму матеріальної допомоги, нараховану 36 працівникам підприємства згідно наказу №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу”.

Пунктом.3 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено, що виконавчі  органи   Пенсійного   фонду України  застосовують   до страхувальників такі фінансові санкції:  за приховування   (заниження)    страхувальником    суми заробітної плати (виплат,  доходу),  на які нараховуються страхові внески,  накладається  штраф  у  розмірі  всієї  суми   прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу)...

Як наслідок, відповідачем на підставі  вищенаведеного п. 3 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” було прийнято рішення №107 від 05.02.07 р.  про застосування  фінансових  санкцій за приховування (заниження) страхувальником  сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески в розмірі 5080 грн.

Відповідно до п.4 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” за донарахування  територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених  та  не  сплачених страхових   внесків  накладається  штраф  у  розмірі  5  відсотків зазначених сум за кожний  повний  або  неповний  місяць,  за  який донараховано ці суми.

З огляду на те, що Управлінням  ПФУ в  м. Ізмаїлі було виявлено заниження ПП НВК „Джерело” фонду заробітної плати на 5080 грн., відповідачем було донараховано суму своєчасно не обчислених та не сплачених  страхових внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування в розмірі 1727,2 грн.( в т.ч. 32% - 1625,6 грн. та 1-5% - 101,6 грн.), у зв’язку з чим на підставі п.4 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” було прийнято рішення №108 від 05.02.07 р. про застосування  фінансових  санкцій за донарахування  органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в розмірі 2936,24 грн., розрахованих за період з квітня 2004 р по лютий 2007 р.

07.02.07 р. Управлінням  ПФУ в  м. Ізмаїлі було сформовано вимогу про сплату боргу №Ю-29, а саме недоїмки зі страхових внесків в розмірі 1727,20 грн., яку було встановлено в п.2 висновків вищенаведеного акту перевірки №21 від 05.02.07 р.

Пунктом 3 ч.1 ст. 17 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено, що страхувальник має право оскаржувати в установленому законодавством порядку рішення органів  Пенсійного фонду та дії посадових осіб виконавчих органів Пенсійного фонду.

Проаналізувавши вищенаведені матеріали справи, пояснення сторін, норми чинного законодавства, у їх сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних рішень №107 від 05.02.07р., №108 від 05.02.07р. та вимоги про сплату боргу №Ю29 від 07.02.07р., з огляду на те, що вони прийняті відповідачем на підставі встановлених актом перевірки порушень, які ґрунтуються на хибному застосуванні Управлінням положень законодавства, яке регулює спірні відносини.

Вищенаведені висновки господарського суду ґрунтуються на наступному.

Згідно абз.1 п.1 ст.2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” об'єктом оподаткування є:   для  платників збору,  визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,  - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на  виплату  основної  і  додаткової  заробітної плати та  інших  заохочувальних  та компенсаційних виплат,  у тому числі в   натуральній   формі,   які   визначаються    згідно    з нормативно-правовими актами,   прийнятими   відповідно  до  Закону України  "Про  оплату праці"  (крім сум виплат, що не враховуються  при  визначенні  бази  нарахування страхових внесків згідно пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про  прибутковий  податок  з громадян").

Пунктом 2 статті 5 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян”  визначено, що  суми  виплат,  що  не  включаються  до  складу  сукупного оподатковуваного  доходу  громадян   відповідно   до    підпунктів "а"  -  "о",  "с"  -  "х",  "ч"  та  "ш"  пункту  1  статті  5, не враховуються  при  визначенні  бази нарахування страхових внесків, податків   і  зборів,  які  нараховуються  на  фонд  оплати  праці відповідно  до  законів  України.

Згідно п. „ч” п.1 ст.5  Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян” до  сукупного   оподатковуваного    доходу, одержанного громадянами в  період,  за  який  здійснюється  оподаткування,  не включаються суми допомоги, вартість подарунків (призів), що надаються один раз на календарний рік у межах розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на працездатну особу,  за рахунок юридичних, фізичних  осіб  та  громадських  організацій.

Відповідно до преамбули Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.04 р., ця Інструкція  розроблена відповідно до Законів України „Про державну статистику” та „Про оплату  праці” з урахуванням  міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків.

Відповідно до п.3.31 Інструкції зі статистики заробітної плати матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством  окремим працівникам у зв’язку  із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Матеріальна допомога в сумі 5080 грн.  нарахована  36 працівникам згідно наказу підприємства №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу”, на думку суду,  відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, оскільки  вона була виплачена одноразово, окремим працівникам ( 36 працівникам, тоді як загальна кількість працівників складала 41 особу) та мала призначення, яке співпадає з призначенням, яке має  матеріальна допомога визначена п.3.31 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Твердження відповідача про те, що нарахована підприємством матеріальна допомога згідно наказу підприємства №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу” відноситься до матеріальної допомоги,  визначеної п.2.3.3 Інструкції, що включається до фонду оплати праці, суд вважає помилковим, оскільки у даному пункті мова йде про матеріальну допомогу, яка має систематичний  характер, тобто виплачується неодноразово, всім або більшості працівників ( на оздоровлення, у зв’язку із екологічним станом). За даних обставин, матеріальна допомога  виплачувалась хоч і більшості працівникам, однак одноразово з її призначенням щодо сімейних обставин цих працівників, та на оплату їх лікування.

Також, позиція відповідача  щодо необхідності  доведення фактичними доказами надання матеріальної допомоги саме на лікування працівників підприємства у вигляді надання рецептів  на придбання ліків, фіскальних чеків, судом до уваги не приймається, оскільки чинне законодавство не містить вимог про видачу матеріальної допомоги на оплату лікування  за умови існування рецептів на придбання ліків, доказів їх придбання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем правомірно не було включено  матеріальну допомогу в сумі 5080 грн., нараховану 36 працівникам згідно наказу підприємства №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу” до фонду заробітної плати, у зв’язку з чим  не нарахування на цю суму страхових внесків не суперечить вимогам законодавства.

Викладені відповідачем факти стосовно невиплати деяким із працівників підприємства матеріальної допомоги, нарахованої згідно наказу підприємства №10-3 від 12.03.04 р. „Про одноразову  матеріальну допомогу”, підробки розрахунково-платіжних відомостей за березень 2004 р. та заяв працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело” судом  в процесі  розгляду  даної справи не досліджувались, оскільки дані факти не входять в предмет доказування по даному спору, з огляду на те, що встановлення підроблення або непідроблення розрахунково-платіжних відомостей за березень 2004 р. та заяв працівників ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”, а також обставин  виплати їм матеріальної допомоги, не є визначальним при вирішенні даного спору стосовно необхідності включення до фонду заробітної плати працівників підприємства виплачених їм сум матеріальної допомоги разового характеру, та не входять до компетенції  господарського суду, а є компетенцією органів дізнання та прокуратури.

При цьому, відповідач посилаючись на вищезазначені факти як на підставу своїх заперечень, суперечить висновкам, викладеним в акті перевірки №21 від 05.02.07 р., оскільки встановлюючи порушення, яке стало підставою  для прийняття оспорюваних рішень та вимоги про сплату боргу, відповідач виходить з того, що матеріальна допомога була виплачена в повному обсязі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування... Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (п.п.1, 2 ст.70 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу (п.1 ст.71 КАС України).

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правомірними заявлені позивачем позовні вимоги щодо скасування  рішень №107 від 05.02.07р., №108 від 05.02.07р. та вимоги про сплату боргу №Ю-29 від 07.02.07р.,  що є підставою для їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України позивачу присуджуються з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в сумі 3,4 грн.

Керуючись ст.ст.94, 160-164 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити позов повністю.

2. Скасувати рішення Управління ПФУ в м. Ізмаїлі Одеської області №107 від   05.02.07 р. про застосування  фінансових  санкцій за приховування (заниження) страхувальником  сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески.

3. Скасувати рішення Управління ПФУ в м. Ізмаїлі Одеської області №108 від     05.02.07 р. про застосування  фінансових  санкцій за донарахування  органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

4. Скасувати вимогу  про сплату боргу Управління ПФУ у  м. Ізмаїлі №Ю-29 від 07.02.07 р.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ПП „Навчально-виховний комплекс „Джерело”  (загальноосвітня школа І-ІІ ступеню- економічний ліцей) (68600,          м. Ізмаїл, вул. І.Франка,10, ) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                 Малярчук І.А.