ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 квітня 2007 р.

№ 102/11б-04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Поляков Б.М., -головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач у
справі),

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

колишнього директора спільного
підприємства по агропромисловому будівництву «Сквирський
агропромбуд»ОСОБА_1,           м. Сквира

на ухвалу
та постанову

господарського суду Київської
області від 23.08.2006 Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 13.12.2006

у справі
господарського суду

№ 102/11б-04
Київської області

за заявою

Сквирської міжрайонної державної
податкової інспекції, м.Сквира

до

спільного підприємства по
агропромисловому будівництву «Сквирський агропромбуд», м. Сквира

про

банкрутство

ліквідатор

ОСОБА_2

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

від заявника

ОСОБА_1, директор спільного
підприємства по агропромисловому будівництву «Сквирський агропромбуд»

від ініціюючого кредитора

не з'явився

від боржника

не з'явився

В С Т А Н О В
И В  :

Ухвалою господарського суду
Київської області від 10.08.2004 (суддя Мальована Л.Я.) за заявою Сквирської
міжрайонної державної податкової інспекції порушено провадження у справі про
банкрутство спільного підприємства по агропромисловому будівництву “Сквирський
Агропромбуд”.

Постановою місцевого господарського
суду від 21.02.2005  у справі №
102/11б-04 боржника було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру,
призначено ліквідатором ОСОБА_2

Ліквідатором подано до суду звіт та
ліквідаційний баланс від 12.07.2006,  із
якого вбачається, що майнових активів, фінансово-бухгалтерської документації та
рухомого і нерухомого майна товариства не виявлено, кошти на рахунках боржника
відсутні, у зв'язку з чим, ухвалою місцевого господарського суду від 23.08.2006
затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс спільного підприємства по
агропромисловому будівництву “Сквирський Агропромбуд”, провадження у справі про
банкрутство припинено.

Ухвалу мотивовано тим, що із звіту та
ліквідаційного балансу вбачається, що майнових активів,
фінансово-бухгалтерської документації та рухомого і нерухомого майна боржника
не виявлено, кошти на рахунках боржника відсутні, тому подальше провадження
процедури банкрутства недоцільне.

Не погоджуючись із зазначеною
ухвалою колишній директор спільного підприємства по агропромисловому будівництву
“Сквирський Агропромбуд”  ОСОБА_1
звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу місцевого господарського
суду від 23.08.2004 у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин справи, оскільки
суд, затверджуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс не в повній мірі
дослідив всі докази, які були надані суду та містилися у матеріалах справи та
не дав їм оцінки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу
України, а справу просив передати на новий розгляд до місцевого господарського
суду.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 13.12.2006 (головуючий Яковлєв
М.Л.(доповідач), Рудченко С.Г., Шкурдова Л.М.) апеляційну скаргу колишнього директора
спільного підприємства по агропромисловому будівництву «Сквирський
агропромбуд»ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду
Київської області від 28.08.2006 - без змін.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену постанову суду
апеляційної інстанції і прийняти нове рішення, мотивуючи це порушенням норм
процесуального права, зокрема,  статті 43
Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду
першої інстанції та постанову апеляції, на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 26
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які
належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду,
в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому
порядку.

Відповідно до частини 1 статті 32
Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники
виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з
даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують
погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Як вбачається з матеріалів справи
та було встановлено судами, боржника було визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру  постановою суду
21.02.2005 за загальним порядком, передбаченим законодавством про банкрутство
(том 1, а.с.184-185), строк здійснення ліквідаційної процедури продовжувався
ухвалою суду від 22.02.2006 до 21.08.2006.

15.06.2006 року відбулись збори
комітету кредиторів боржника на яких попередній керівник - директор ОСОБА_1
пред'явив два акти від 29.01.2004 року (т.1 а.с.239-240), з яких вбачається
наявність майна боржника, переліченого в 32 пунктах (серед яких будівлі,
споруди, обладнання, дороги, транспортні площадки на суму близько 300 000грн.),
яке знаходиться на території приватного підприємства “Люкс”, яке викупило
будівлі боржника ще до початку процедури банкрутства та пояснив, що зазначене
підприємство відмовляється викупити перелічене в актах майно та сплачувати за
його користування боржнику. Протоколом №1 зборів комітету кредиторів №1 від
15.06.2006 підтверджується прийняття рішення комітету кредиторів про створення
комісії для перевірки наявності активів боржника на території ПП “Люкс”. Актом
інвентаризації СП “Агропромбуд” від 15.06.2006 підтверджується відсутність
майна боржника, зазначеного в актах від 29.01.2004.

Відповідно до статті 181 Цивільного
кодексу України (далі -Кодексу) ч.1 -до нерухомих речей (нерухому майно,
нерухомість) належить земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх
призначення; ч.2 -рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у
просторі.

Отже, дороги, площадки, будинок
ПММ, туалет, зазначені в актах є об'єктами нерухомого майна (будівлями та
спорудами).

За приписами статті 657 Цивільного
кодексу України договори купівлі-продажу нерухомого майна укладаються в
письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з частиною 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Отже, належними доказами відчуження
об'єктів нерухомості боржника можуть бути нотаріально посвідчені угоди про
відчуження таких об'єктів нерухомості, зареєстровані у передбаченому законом
порядку.

Згідно з частиною першою статті 25
Закону в ході ліквідаційної процедури ліквідатор пред'являє до третіх осіб
вимоги, щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у
третіх осіб; з підстав, передбачених частиною 10 статті 17 цього Закону, подає
до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає
заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться
у третіх осіб.

За звітом ліквідатора ОСОБА_2 (том
1, а.с.210-212) не вбачається його дій, спрямованих на виявлення, аналіз та
стягнення дебіторської заборгованості боржника; на встановлення складу майна,
яке було відчужено на виконання судових рішень та реалізовано як податкова
застава безпосередньо за 6 місяців до порушення справи про банкрутство
боржника; відсутній аналіз документів бухгалтерського обліку (головної книги та
меморіальних ордерів з первинними документами) на предмет встановлення нікчемних
та недійсних правочинів щодо майна боржника, незважаючи на те, що в матеріалах
справи були звернення колишнього керівника боржника ОСОБА_1 в адресу Кабінету
Міністрів України про незаконне захоплення майнового комплексу боржника та
звернення Кабінету Міністрів України до ВГСУ розглянути порушене питання згідно
з чинним законодавством (том 1, а.с. 186-188); до звіту ліквідатора не додано
реєстру вимог кредиторів боржника з даними про наявність незадоволених вимог до
боржника на момент затвердження ліквідаційного балансу, відсутні дані
інвентаризації активів боржника на момент визнання боржника банкрутом,  що необхідно для доведення неспроможності
боржника в порядку частини 3 статті 110 Цивільного кодексу України .

Відтак, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновків, що ліквідатором боржника ОСОБА_2 не виконано в
повній мірі дій, які він зобов'язаний вчинити в ході ліквідаційної процедури
боржника у даній справі.

Матеріалами справи підтверджується,
що ухвала суду першої інстанції про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу не містить аналізу звіту ліквідатора, ліквідаційного
балансу, не дає оцінки наявності (відсутності) необхідних додатків до звіту
ліквідатора, не встановлює переліку кредиторів, чиї вимоги виявились
незадоволеними за наслідками проведеної ліквідаційної процедури, не дає оцінки
повноті дій ліквідатора по виявленню майна боржника в ході ліквідаційної
процедури, не мотивує висновків суду про необхідність ліквідації юридичної
особи боржника .

Ухвала суду про затвердження звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим
рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно
відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних
дій ліквідатором по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема,  встановлення судом обставин неможливості
відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів,
встановлення неможливості задоволення визначених за звітом ліквідатором вимог
кредиторів та необхідності у зв'язку з цим ліквідації боржника),  висновки суду про встановлені обставини і їх
правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та
підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні
(Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11).

Апеляційним судом не виправлено
зазначені порушення судового акта за наслідками ліквідаційної процедури.

З врахуванням викладеного
оскаржувані судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, тому
вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд на
стадії ліквідаційної процедури в іншому складі суду.

При новому розгляді справи суду
першої інстанції необхідно врахувати викладене, призначити нового ліквідатора у
справі та надати йому можливість для проведення належних заходів по обліку та
виявленню майна боржника, дебіторської заборгованості боржника, встановленню чи
ввійшли об'єкти нерухомості (дороги, піднавіси, площадки), зазначені в актах
оцінки 29.01.2004, до складу майнового комплексу, відчуженого органами
виконавчої служби на виконання судових рішень до моменту порушення провадження
у справі, вжиттю заходів для реалізації активів боржника, вчиненню належних дій
по розшуку майна боржника, в тому числі поверненню майна за недійсними
(нікчемними) правочинами у випадку встановлення ліквідатором таких правочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу колишнього директора
спільного підприємства по агропромисловому будівництву «Сквирський
агропромбуд»ОСОБА_1 задовольнити.

2.          Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду

від 13.12.2006 та ухвалу господарського суду Київської області від     23.08.2006 скасувати, справу № 102/11б-04
направити на новий судовий розгляд до господарського суду Київської області на
стадії ліквідаційної процедури.

Головуючий                                                                             Б.
Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

Н. Ткаченко