ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  1/164

31.10.07

За позовом     Міжнародниого науково-навчального Центру інформаційних технологій та систем НАН та МОН України

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-інвестиційна будівельна компанія"

про                    стягнення 68 774,15 грн.

Суддя  Мельник В.І.

Представники:

від позивача                    Подлящук О.П. –представник по довіреності № 82/1-9 від 29.01.2007

Борнусов О.А. –представник по довіреності № 82/1-8 від 29.01.2007

від відповідача           не з’явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Міжнародного науково-навчального Центру інформаційних технологій та систем НАН та МОН України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-інвестиційна будівельна компанія»про стягнення 68 774,15 грн. за Договором № 04/11-03 від 26.11.2003.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відповідно до умов вищезазначеного договору, не виконує належним чином договірні зобов’язання.

Ухвалою суду від 21.09.2007 було порушено провадження у справі № 1/164 та призначено розгляд справи на 10.10.2007.

В зв’язку з неявкою представника відповідача в судове засідання 10.10.2007 та не виконання останнім вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження, необхідністю витребувати додаткові документи, було відкладено розгляд справи на 31.10.2007.

31.10.2007 представник позивача надав усні пояснення, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце засідання у справі, відповідач в судове засідання 31.10.2007 не з’явився, письмових доказів, пояснень та заперечень по суті спору не надав, вимоги ухвал суду від 21.09.2007 та 10.10.2007 не виконав.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені Довідкою Головного міжрегіонального управління статистики у                 м. Києві Державного комітету статистики України № 21-10/3175 від 31.05.2007, наданою позивачем, про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-інвестиційна будівельна компанія»до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відсутності відповідача відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2003 року між Міжнародним науково-навчальним центром інформаційних технологій систем НАН та МОН України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-інвестиційна будівельна компанія»було укладено Договір № 04/11-03 (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов’язання своїми силами, засобами і матеріалами, та за кошти замовника виконати: улаштування дверних прорізів та облицювання мраморною плиткою 7-го корпусу МННЦІТІС в м. Києві по вул. Ак. Глушкова, 40.

Умови Договору свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строк виконання робіт виконавцем встановлюється 30 календарних днів із дня оплати авансового платежу (п. 3.1. Договору).

Вартість робіт, згідно Договору складає 324 331,00 грн.(п. 4.2. Договору).

Сторони уклали протокол узгодження договірної ціни на виконання будівельно-монтажних робіт в розмірі 324 331,00 грн., що підтверджується відповідним Додатком до Договору

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що замовник оплачує виконавцю, після підписання Договору, аванс у розмірі 263 868,00 грн., для покриття вартості матеріальних ресурсів.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та розмірі, встановлених договором.

На виконання даного Договору позивач перерахував аванс у розмірі 250 300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1891 від 16.12.2003, копія якого додана до позовної заяви.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 05.01.2004 на вимогу виконавця строк виконання робіт було подовжено до 30.12.2004, без зміни розмірів фінансування робіт зазначених у Договорі.

Оскільки, в зазначений термін роботи не були виконані, відповідач передав позивачу матеріали на суму 181 525,85 грн., що підтверджується актом прийому товарно-матеріальних цінностей від 28.12.2004.

Відповідач в порушення умов Договору, роботи не виконав, аванс повністю позивачу не повернув.

Станом на день розгляду справи повернення авансу в повному обсязі не відбулась і таким чином на дату винесення рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 68 774,15 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Позивачем були надані суду належні докази на підтвердження обставин, викладених ним в позові.

Між тим, відповідачем суду не надано доказів щодо виконання зобов’язань перед позивачем або неможливості їх виконання в повному обсязі.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (стаття 193 Господарського кодексу України).

Зазначене також кореспондується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов‘язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 847 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника: 1) про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; 2) про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи; 3) про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (стаття 849 Цивільного кодексу України).

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На адресу відповідача 02.03.2005 позивач надіслав претензію № 82/10-34 з вимогою повернути невикористані грошові кошти. Відповідач залишив дану претензію без відповіді та належного реагування.

Таким чином, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 68 774,15 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 68 774,15 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно частини 2 цієї ж статті Закону відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Між тим, всупереч згаданій нормі Закону відповідачем не доведено відсутність своєї вини в порушенні зобов’язання щодо сплати позивачу заборгованості в розмірі 68 774,15 грн. за Договором № 04/11-03 від 26.11.2003.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 687,74 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 614, 626, 837, 847, 849, 854, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-інвестиційна будівельна компанія»(04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, 12-А; р/р 3980 в КРУ банку «Фінанси та кредити», МФО 300937, ідентифікаційний код № 32621059, або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Міжнародного науково-навчального Центру інформаційних технологій та систем НАН та МОН України (03680, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 40; р/р 0353, банк: ГУДКУ у м. Києві, МФО 820019, код ЗКПО 4741741) 68 774 (шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири)грн. 15 коп. основного боргу, 687 (шістсот вісімдесят сім)грн. 74 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять)грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя                                                                                                    В.І. Мельник