ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 20/490-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
С. Шевчук,
С. Владимиренко, І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)
"Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову
від 20.08.2007 року

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 20/490-06

за позовом
Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) "МЛЗ"

до
ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про
стягнення 1 591,17 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Руденко Л.В. (дов. від 17.12.2007 року № 1406)

відповідача
не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача –І. Воліка, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ “МЛЗ” звернулося з позовною заявою до господарського суду про стягнення з ВАТ “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” боргу за поставлений товар в сумі 1 591,17 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006 року по справі № 20/490-06 (суддя Н. Пархоменко) позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 591,17 грн. основного боргу. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року (колегія суддів: І. Кузнецова, І. Сизько, Л. Чоха) рішення по справі залишено без змін з тих же підстав. Судові рішення по справі мотивовані тим, що відповідач не надав доказів погашення боргу та не довів наявність недостачі з вини позивача.

Касаційна скарга ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" ґрунтується на неправильному застосуванні господарськими судами матеріальних норм права та порушенні процесуальних норм, у зв'язку з чим скаржник просить про скасування судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Матеріали справи свідчать, що 28.12.2004 року сторонами по справі укладено договір поставки № 3072/3, відповідно до якого постачальник (позивач) зобов’язався передати у власність покупця (відповідача) товар згідно специфікації, а покупець зобов’язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

17.09.2006 року позивач поставив відповідачу товар ЭЧТЗ-1, ЭЧТ9-1 в кількості 69,0 т і 137,4 т, як вбачається з залізничних накладних №№ 48509850, 48509851, 48509852 на суму 463 865,02 грн., що встановлено рішеннями по справі.

Відповідно до п. 3.1 договору оплата за поставлений товар повинна здійснюватись шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника у термін, що не перевищує 30 днів з моменту постачання товару.

Відповідач свої зобов’язання по оплаті товару виконав частково, сплативши  462 273,85 грн., а отже, залишок боргу склав 1 591,17 грн. Здійснення часткової оплати відповідач обґрунтовує встановленням недостачі при прийманні продукції по кількості, що підтверджується, на його думку, актом від 21.09.2006 року.

Відповідно до п. 6.1 договору приймання товару покупцем здійснюється у відповідності з Інструкцією про порядок прийому продукції ПАН і НС по кількості і якості П-6, П-7, які затверджені постановами Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року і від 25.04.1966 року.

Як встановлено господарськими судами та підтверджується матеріалами справи, приймання продукції по кількості з складанням акту № 2109 закінчилось 21.09.2006 року о 16:30, лист з повідомленням про проведення приймання продукції з складанням акту отриманий позивачем 21.09.2006 року в 17:19. Факт отримання листа відповідача № 11547/13 від 21.09.2006 року позивачем саме в 17:19 21.09.2006р. підтверджується відміткою про отримання факсу на листі             ВАТ “Північний гірничо-збагачувальний комбінат”

Господарським судом першої інстанції правомірно встановлено, що відповідач порушив п.17 Інструкції, а саме, своєчасно не повідомив позивача про проведення приймання продукції з складанням акту. Після отримання відповіді від позивача, відповідач повинен був скласти повторний акт за участі представника громадськості. При цьому, апеляційним господарським судом посилання скаржника на акт приймання продукції по кількості від 21.09.2006 року, який складений за № 2109 21.09.2006 року, обгрунтовано заперечене, адже, в п. 6 залізничних накладних датою видачі вантажоодержувачу вантажу від залізниці зазначено 22.09.2006 року, на що є посилання і в п.15 акта № 2109, складеного 21.09.2006 року, при цьому, посвідчення представнику громадськості видано 21.09.2006 року з терміном дії з 08:00 21.09.2006 року до 20:00 21.09.2006 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження та відхиляються з тих же підстав, що і господарським судом апеляційної інстанції, господарський суд касаційної інстанції залишає оскаржувані судові рішення у справі без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року по справі № 20/490-06 залишити без змін.

Головуючий, суддя          С. Шевчук

Судді:                                                                                              С. Владимиренко

І. Волік