КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2007                                                                                           № 12/303

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Букій В.О.,

від відповідача -Буряк О.І.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ "Ніжинський жиркомбінат"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2006

у справі № 12/303 (Лавриненко Л.М.)

за позовом                               ВАТ "Ніжинський жиркомбінат"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтрансавтострой"

про                                                  стягнення 106936,99 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 19.10.2006 порушено провадження у справі № 12/303 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” (далі – ВАТ “Ніжинський жиркомбінат”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтрансавтострой” (далі – ТОВ “Інтрансавтострой”) про стягнення 106936,99 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 12.12.2006 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з’ясувано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального і матеріального права.

Представник ТОВ “Інтрансавтострой” проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив суд рішення господарського суду Чернігівської області залишити без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” та ТОВ “Інтрансавтострой” 27.12.2004 укладено договір купівлі-продажу № 5 за умовами якого ТОВ “Інтрансавтострой” зобов’язалось продати, а ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” купити насіння ріпаку, надалі товар, в кількості 368,42 тонни (п. 1.1 договору).

Ціна товару за 368,42 тонни становить 950,00 грн. за 1 тонну з урахуванням ПДВ (п. 3.1 договору).

Оплата за товар проводиться в формі передплати в розмірі 350000,00 грн. до 31.12.2004 (п. 3.2 договору).

ТОВ “Інтрансавтострой” зобов’язалось поставити товар ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” до 15.07.2005 власним транспортом, фактом поставки вважається поставка товару на склад ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” (п. 4.1 договору).

Якщо ТОВ “Інтрансавтострой” не поставить товар у кількості 368,42 тонни у термін, передбачений п. 4.1 договору, воно зобов’язано сплатити штраф ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” у розмірі 70,00 грн. за кожну непоставлену тонну та повертає суму передплати до 17.07.2005 (п. 5.1 договору).

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( ч. 2 ст. 175 ГК України).

Зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку (ст. 509 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Виходячи із змісту укладеного договору, договір № 5 від 27.12.2004 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Доказами у справі, відповідно до ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 33 ГПК України).

Згідно платіжного доручення № 4911 від 29.12.2004 ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” перерахував ТОВ “Інтрансавтострой” 350000,00 грн., про що в графі “призначення платежу” зроблено відповідний запис “оплата за ріпак згідно договору купівлі-продажу”.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до наданих ТОВ „Інтрансавтострой” договорів розрахунків ( а.с. 93-123) та фактів, встановлених рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.06.2006 у справі № 15/101 за позовом ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” до ТОВ „Інтрансавтострой” про стягнення 138542,49 грн., в період з 04.08.2006 по 05.06.2006 товариством постановлено ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” насіння ріпаку в кількості 391,788 т. на загальну суму 352923,17 грн. по договору № 5 від 27.12.2004.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” про те, що ріпак кількості 391,788 т. на загальну суму 352923,17 грн. було поставлено по договорам № 16 від 05.05.2005 , № 18 від 16.06.2005.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитовдавець) зобов’язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між АКАПБ “Аваль” та ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” 18.08.2004 було укладено кредитний договір № 012/12/038 за умовами якого АКАПБ “Аваль” відкрив ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” відновлювальну (револьверну) кредитну лінію (надалі – кредит) у сумі 15000000,00 грн. строком до 18.08.2006 із сплатою 20% річних (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору відсотки за кредит позичальник сплачує щомісячно платіжними дорученнями на рахунок доходів кредитора не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашені кредиту.

Отже, сплата ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” відсотків за користуванням кредитом є зобов’язанням товариства за кредитним договором.

ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” всі сплачені відсотки по кредиту вважає своїми реальними збитками, з огляду на те, що якщо б ТОВ „Інтрансавтострой” належним чином виконало свої зобов’язання по поставці насіння ріпаку , товариство виготовило з нього ріпакову олію продало її своїм контрагентам, а за рахунок отриманих коштів могло повністю розрахуватись з банком та не платити йому проценти за кошти і стверджує, що між противоправними діями ТОВ „Інтрансавтострой” і понесеними реальними збитками, в розмірі сплачених банку відсотків, наявний причиний зв’язок.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1)          припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2)          зміна умов договору;

3)          сплата неустойки;

4)          відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, згідно ст. 225 ГК України що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування збитків є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відсутність одного із елементів складу цивільного правопорушення є підставою для звільнення особи від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Виходячи із матеріалів справи, колегія суддів вважає, що в діях ТОВ „Інтрансавтострой” відсутній склад цивільного правопорушення, який є підставою для притягнення особи и до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, оскільки відсутній причинний зв’язок між  неналежним виконанням ТОВ „Інтрансавтострой” зобов’язань за договором купівлі – продажу № 5 від 27.12.2004 та збитками ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” у вигляді сплати відсотків за кредитним договором, та відсутня вина ТОВ „Інтрансавтострой” у спричинені ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” збитків.

Доводи, наведені ВАТ “Ніжинський жиркомбінат” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що господарський суд Чернігівської області правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 12.12.2006.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 – 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Чернігівської області від 12.12.2006 усправі № 12/303 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” – без задоволення.

2.          Матеріали справи № 12/303 повернути господарському суду Чернігівської області.

3.          Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.

03.03.07 (відправлено)