ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2007 р.
№ 6/524

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                 Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

Ганченка М.О.
Поліщука А.М.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
закритого акціонерного товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер"

на рішення

та постанову
господарського суду м.Києва від 18 липня 2007 р.
Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2007 р.

у справі
№ 6/524

за позовом
дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

до
закритого акціонерного товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер"

про
стягнення 433 940,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 433 940,99 грн. за надані послуги з транспортування природного газу в грудні 2006 р. за договором від 24.12.2002 р. № ПР/2003-Т/82, в тому числі 332 119,68 грн. –основний борг, 55 685,61 грн. –пеня, 9 819,82 грн. –3% річних, 13 067,54 грн. –інфляційні нарахування, 23 248,33 грн. –штраф.

Рішенням господарського суду м.Києва від 18.07.2007 р. ( суддя Ковтун С.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. (головуючий –Моторний О.А., судді –Кошіль В.В., Алданова С.О.), позов задоволено частково.

Стягнуто з ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер" на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" 345 187 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 9 819,82 грн., 55 685,61 грн. пені  та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення –без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 24.12.2002 р. між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"  та ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер" було укладено договір № ПР/2003-Т/82 на транспортування природного газу мережами високого тиску, дія якого додатковою угодою №5 від 11.11.2005 р. була продовжена до 31.12.2006 р.

З урахуванням умов додаткової угоди позивач зобов’язувався у 2006 р. надати відповідачу послуги з транспортування природного газу у обсязі 371 700 м3 за тарифом 59,52 грн. за 1000 м3, встановленим згідно п.3.5 додаткової угоди № 6 від 29.05.2006 р.

Відповідно до п.4.2 договору оплата проводиться до 10 числа місяця, наступного за звітним, на основі двосторонніх актів здачі –приймання послуг з транспортування природного газу.

На виконання умов договору позивач у грудні 2006 р. надав відповідачу послуги по транспортуванню природного газу в обсязі 38 100 тис. м3  на суму 2 267 712 грн.

Але в порушення умов договору відповідач не оплатив у повному обсязі надані йому послуги ї його заборгованість становить 332 119,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, суд обгрунтовано стягнув з відповідача суму основного боргу.

Крім того, п.5.1 договору передбачено за несвоєчасну оплату наданих послуг з транспортування газу у строки, зазначені у п.4.2 даного договору замовник (відповідач) сплачує на користь виконавця (позивача), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Стягнення судом з відповідача пені за період з 11.01.2007 р. по  24.05.2007 р.  у розмірі 55 685,61 грн. відповідає умовам договору та вимогам ч.6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України судом правильно стягнуто суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 345 187,22 грн. (13 067,54 грн. –інфляційні нарахування), та 3% річних у розмір 9 819,82 грн.

Також у відповідно до правил ч.2 ст. 231 ГК України суд відмовив у стягненні штрафу, оскільки сторонами у договорі було передбачено стягнення пені.

Відповідно до вимог ст. 77 ГПК України відкладення розгляду справи у разі нез’явлення сторони у судове засідання є правом суду, а не обов’язком, тому посилання касаційної скарги про необхідність скасування рішення з цих підстав не заслуговують на увагу.

Крім того, згідно ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Представник відповідача був присутній при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, проте не надав будь-яких доказів, що спростовували б доводи, покладені в основу висновків суду першої інстанції.

Сплата відповідачем основного боргу після постановлення рішення місцевого господарського суду –27.07.2007 р. не звільняє його від сплати пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, а також інфляційних нарахувань та 3% річних за час прострочки, а питання пов’язані з внесенням виправлень до наказу у зв’язку з добровільним сплатою відповідачем суми основного боргу вирішуються відповідно до ч.4 ст. 117 ГПК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування постановлених у справі судових рішень не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан Пауер" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 18 липня 2007 р. та  постанову  Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня  2007 р. у справі за №6/524 –без змін.

Головуючий                                                                  В.І. Дерепа

Судді                                                                              Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко