ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.12.2007
Справа №2-16/15115-2007А

За позовом – ТОВ «Авіакомпанія «Ветеран» (96198, м. Джанкой, вул. Московська, 182-а)

До відповідача  -  Джанкойська  об’єднана  державна  податкова  інспекція в  АРК (96100, м. Джанкой, вул. Дзержинського, 30)

Про    визнання протиправним  дій  та визнання  недійсним  податкового повідомлення – рішення

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача –     Яготинцев  О.О. – голова  ревізійної комісії, дов. № 2  від 01.12.2005 року

від відповідача -   Казанцева  З.Т. -  гол. держ. под. інспектор, дов. № 2  від 09.01.2007 року

Суть  спору - Позивач   ТОВ «Авіакомпанія  «Ветеран», м. Джанкой  звернувся до господарського суду АРК з позовною заявою  до відповідача  Джанкойської  ОДПІ  про  визнання  протиправними  дій  Джанкойської ОДПІ  по прийняттю  адміністративного   акту «повідомлення – рішення»  від 02.08.2007  року № 000975/23-1/0, а також  визнання  нечинним    повідомлення – рішення  Джанкойської ОДПІ  від 02.08.2007  року № 000975/23-1/0

В   судовому засіданні, що  відбулося  29.11.2007  року    позивач надав  заяву  про уточнення  позовних  вимог  відповідно до якої  прохає    визнати неправомірними  дії  Джанкойської ОДПІ  по донарахуванню  ТОВ «Авіакомпанії «Ветеран»  по п. 6.2.1 п. 6.1  ст. 6, п.п. 7.7.2, п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»  від 03.04.1997  року  № 168/97-ВР  податкового зобов’язання  по податку  на додану вартість  в розмірі 10 347,15  грн. , а також  прохає  визнати неправомірними   дії  Джанкойської ОДПІ  по нарахуванню  ТОВ «Авіакомпанії «Ветеран»  по  п.п. 17.1.3 п. 17.1  ст. 17  Закону України «Про порядок  погашення  зобов’язань  платників податків перед  бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000  року № 2181-ІІІ, штрафних  санкцій  в розмірі 5 173,58  грн.,  та визнати  нечинним  податкове  повідомлення - рішення  Джанкойської ОДПІ  від 02.08.2007 року № 000975/23-1/0.

Позовні   вимоги мотивовані тим, що  Джанкойською  ОДПІ  при складанні  акту перевірки  не вірно застосовані  норми права та відповідно зроблені  помилкові  висновки   про  права  та  обов’язки    ТОВ «Авіакомпанії  «Ветеран» у зв’язку з  чим  позивач вважає, що  винесений  акт та податкове  повідомлення –рішення    суперечать чинному законодавству  України та йому суперечать.

Відповідач проти позову  заперечує,   вважає, що  позовні  вимоги   ТОВ   «Авіакомпанія «Ветеран»  про визнання  неправомірними  дій, та  визнання  нечинним   податкового повідомлення – рішення  Джанкойської ОДПІ  від 02.08.2007 року № 000975/23-1/0  на суму 15,5  тис. грн.. являються необґрунтованими  та не  підлягаючими задоволенню з підстав  вказаних  у відзиві на позовну  заяву.

Після  вияснення  усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося 20.12.2007 року.

Після закінчення дебатів  сторін, суд  віддалявся  для  ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши  матеріали справи та дослідивши  письмові докази, а також заслухавши  пояснення  представників  сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Джанкойської ОДПІ  на  підставі   порушень  відображених  в акті  перевірки  прийнято  податкове  повідомлення - рішення   № 000975/23-1/0  від  02.08.2007  року  де  сума  донарахованого  податку  на додану вартість  складає 10 347,15  грн.,  фінансових  санкцій  5173,58  грн.

Сума донарахованого  податку на додану  вартість  складається із  сум:  2786,15  грн. (податкова  декларація  за  червень 2006  року вх. № 12188  від 19.07.2006  року  та 7561  грн.           ( податкова  декларація за липень  2006  року  вх. № 14672  від 18.8.2006  року).

Відповідач   нарахував  вищезгаданий  податок  у зв’язку  з порушенням   вимог  п.п. 7.7.2 п. 7.7.  ст. 7 , п.п. 6.2.1 , п. 6.1, п.п 7.2  ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Так,  на думку  відповідача     перевіркою  податкового  кредиту  порушень    не встановлено,   однак, бюджетному  відшкодуванню  підлягає  частина  непогашеного  значення    яка  дорівнює  сумі  податку, фактично  сплаченої   одержувачем  товарів (послуг)  у  попередньому    податковому  періоді  постачальниками  таких   товарів  (послуг).

Фактично  сплачено  податкового  кредиту  за травень 2000  року  в  сумі 10074,86  грн., в   розрахунку  позивача  задекларовано  бюджетне  відшкодування  в сумі 12861  грн., різниця  склала 2786,15  грн.  ( 12861 – 10074,86 грн.).

На думку  відповідача  згідно  з п.п «б»  7.7.2 п. 7.2  ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»  якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:  залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В результаті  порушення  п.п 7.7.2 а  ст. 7.7  ст. 7 Закону України «Про податок на додану  вартість»  донараховано  податку на додану  вартість за  червень   в сумі 2786,15  грн.

Крім того, відповідачем  донараховано  ПДВ  в сумі 7561,10  грн. (45366,57  грн. :6 = 7561,10 грн.).

Позивач  згідно довідки  до декларації  з ПДВ  за липень 2006  року  від 18.08.2006   року  вказав  у рядку  2.1  операцію  по постачанню  послуг   по ремонту   рухомого   майна  на суму 45 367  грн.

Згідно  контракту  А – 1273(01.06.2006 року)  з  AERO – FRET  BUSINESS позивач  отримав  предоплату    на суму  50500,00  грн. чи 10000  дол. США для виконання  робіт з  ТО  на  літаку АН – 12 NEX -124.

Однак, на кінець  звітного  періоду  літак  був  не вивезений за  межі  митної  території  України.

На думку  відповідача  позивачем  порушено п.п. 6.2.1  п. 6.2  ст. 6 ЗУ «Про податок на додану  вартість», а саме  приписи   використання  нульової  ставки -  по нульовій  ставці  обкладаються операції  по постачанню  послуг, які  складаються  з робіт  з  рухомим  майном, попередньо ввезеним на  митну   територію  України  для  виконання  таких  робіт  і вивезення  за  межі  митної  території  України  платником, що виконував  такі  роботи, чи  одержувачем  нерезидентом.

Згідно до  п.п. 7.3 п. 7  ст. 7 Закону  України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Позивач   не погодився з висновками  відповідача щодо вказаних  порушень, та не  згоден  з донарахуванням  податку  на додану  вартість , оскільки  суму   бюджетного  відшкодування останній  заявив  на підставі   наявних  податкових   накладних  та платіжних  доручень, що  відповідає  вимогам  п.п 7.7.1  п.п. 7.7.2  та п.п 7.7.4   п. 7  «Про податок на додану  вартість».

Крім  того, на думку   позивача  він  правомірно  застосував нульову  ставку, так  як  за  нульовою  ставкою оподаткування  оподатковуються операції  з  поставки  послуг, що складаються з  робіт з    рухомим  майном, попередньо  ввезеним  на  митну  територію  України  для виконання  таких  робіт  та  вивезеним за  межі  митної  території  України  платником, що виконував  такі  роботи, або  одержувачем – нерезидентом.

Суд  вважає, що  позовні вимоги  є обґрунтованими  та такими , що  підлягають задоволенню  з наступних  підстав.

По  епізоду   завищення  в податковій  декларації  за  червень 2006  року ( №12188)  бюджетного  відшкодування   на суму 2786,15  грн.

Позивач  суму   бюджетного відшкодування  в розмірі 2786,15  грн. заявив  на  підставі   податкових  накладних  та платіжних   доручень.

Відповідно до  акту  перевірки  позивачем  не порушений   порядок   формування  податкового  кредиту.

Положеннями  абзацу  1 п.п. 7.4.5  п. 7.4  ст. 7 Закону  України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким  чином, Закон України «Про податок  на додану  вартість»  передбачений  лише  єдиний  випадок  не включення  до  складу   податкового  кредиту   суми  по  сплаті  податку  - це відсутність  податкової  накладної.

Висновки  відповідача  про не включення  в суму  податкового кредиту – 2786,15  грн., оскільки   вказана  суму   ПДВ  фактично  сплачена  отримувачем  товару не  в попередньому податковому періоді, не  засновано на  законі.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України  передбачено, що  рішення суб’єктів владних повноважень повинні бути  прийняті(вчинені):

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що  передбачені Конституцією та законами України;

- з використанням  повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх  обставин, що мають значення для прийняття рішення( вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

-з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між  будь – якими  несприятливими  наслідками для прав, свобод та інтересів  особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права  особи на участь в процесі прийняття рішення;

-  своєчасно, тобто протягом  розумного строку.

Відповідач  прийняв  рішення  про зменшення  суми  бюджетного відшкодування  не з урахуванням  всіх  обставин, які  мають  значення  для прийняття  рішення.

Відповідач  посилаючись   на необхідність    сплати  ПДВ  тільки  в попередньому    податковому  періоді ,  не враховує  сплату  ПДВ  та   в інших  податкових  періодах, та  в той же  час  робить  висновок про відсутність  порушень  в порядку  формування  всій  суми  податкового  кредиту , а саме: 12861  грн.

По  епізоду  заниження  податкового зобов’язання  на суму 7561,10  грн.  в результаті  використання   нульової  ставки  зв’язаних  з виконанням   ремонту  повітряного судна.

01 червня 2006  року  між  позивачем ( виконавцем)  та  нерезидентом  авіакомпанії  AERO – FRET  BUSINESS ( замовником) був укладений  контракт, предметом  якого являлося виконання   ремонту  повітряного  судна, нерезидента на авіа технічній  базі  виконавця  за  формою Ф-1 відповідно до  «Керівництво  по регулюванню технічного  обслуговування»

Роботи по ремонту  проводилися  з 30.06.2006  року  по 12.09.2006  року про що  був  оформлений  акт виконаних  робіт від 12.09.2006  року.

Ввезення  та вивезення   рухомого   транспортного  засобу  та проходження  митного  контролю, як  це   слідує з  контракту   предметом  останнього  не  являлося та здійснювалося  власником   - нерезидентом.

Відповідно до  вантажно митної  декларації  на митну  територію   України тимчасово  було  ввезено  повітряне  судно АН -12 БК ЕХ- 124 яке належить нерезиденту.  Завершення  митного  контролю  відповідно до печатки  Кримської  регіональної  митниці  було здійснено 03.07.2006  року  та на  кінець  звітного податкового  періоду  повітряне  судно   не було вивезено  за  межі  митної  території  України.

Відповідно до  абзацу 2,3  п.п 6.2.1 п. 6.2  ст. 6 Закону України «Про податок на додану  вартість»  за нульовою ставкою оподатковуються операції з  поставки послуг, що складаються із робіт з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, або одержувачем-нерезидентом.

Положеннями  абзацу 38  ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну  діяльність»  від 16.04.1991  року № 959-XII  передбачено, що моментом  здійснення експорту (імпорту)  є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до абзацу 49  ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну  діяльність»  від 16.04.1991  року № 959-XII  товар - будь-яка продукція, послуги, роботи, права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

Таким  чином,  з урахуванням  закінчення дії  контракту  по ремонту  повітряного судна нерезидента  на  митній   території  України  сама по собі  процедура  вивозу рухомого  майна не пов’язана  з   волею  виконавця  контракту -  позивача.

Експорт  послуг   позивачем  в розумінні   норм  абзаців 38 та 49  ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну  діяльність»  від 16.04.1991  року № 959-XII   завершилася  в момент  переходу  права  власності , тобто в момент   споживання  послуги, що  підтверджується  актом  виконаних  робіт  від 12.09.2006 року.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України  передбачено, що  рішення суб’єктів владних повноважень повинні бути  прийняті(вчинені): з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

Положеннями ст. 3  Закону України  «Про систему  оподаткування»  від 25.06.1991  року № 1251- XII   передбачено, що    принципами   побудови  системи  оподаткування є - рівність, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб, включаючи нерезидентів) при визначенні обов'язків щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Залишення    відповідачем  права  позивача  застосувати  нульову  ставку  податку на додану  вартість при  ремонті  повітряного судна,   яке  належить  нерезиденту,  тільки  по тим  підставам, що   рухоме  майно не  вивезено  за  межі    митної  території  України  по волі  нерезидента , являються  несправедливою   дискримінацією, не  дотримання  принципу  рівності  перед  законом.   Інші  суб’єкти   господарювання    роблячи  аналогічну господарську операцію  та застосувавши нульову  ставку податку на додану  вартість, однак, при  цьому  по волі  нерезидента   рухоме  майно буде  вивезено  за  межі   митної  території  України   отримують   переваги.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи  та  підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні  20.12.2007 р.

Постанова складена в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ та підписана 27.12.2007 р.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 –164, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити

2.          Визнати  неправомірними  дії  Джанкойської ОДПІ  по донарахуванню  ТОВ «Авіакомпанії «Ветеран»  по п. 6.2.1 п. 6.1  ст. 6, п.п. 7.7.2, п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»  від 03.04.1997  року  № 168/97-ВР  податкового зобов’язання  по податку  на додану вартість  в розмірі 10 347,15  грн.

3.          Визнати неправомірними   дії  Джанкойської ОДПІ  по нарахуванню  ТОВ «Авіакомпанії «Ветеран»  по  п.п. 17.1.3 п. 17.1  ст. 17  Закону України «Про порядок  погашення  зобов’язань  платників податків перед  бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000  року № 2181-ІІІ, штрафних  санкцій  в розмірі 5 173,58  грн.,

4.          Визнати  нечинним  податкове  повідомлення - рішення  Джанкойської ОДПІ  від 02.08.2007 року № 000975/23-1/0.

5.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь ТОВ «Авіакомпанія «Ветеран» (96198, м. Джанкой, вул. Московська, 182-а)  03,40 грн. державного мита.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного господарського суду через  господарський суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі з  подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.