ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.
№ 32/424пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Добролюбової Т.В.,
Гоголь Т.Г.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "МВА", м. Донецьк
Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ВІКНА", м. Донецьк

на ухвалу
господарського суду Донецької області від 02.01.2007

та постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 30.01.2007

у справі
№ 32/424пд

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС-індастри", м. Донецьк

до                                         1.
Товариства з обмеженою відповідальністю "МВА", м. Донецьк

до                                         2.
Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ВІКНА", м. Донецьк

про
визнання правочину недійсним

за участю представників сторін:

від позивача:
Ауксутіс Е.С. за дов. від 22.05.06

від відповідачів:                1.
2.

Момот О.В. за дов. від 09.02.07 та
від 29.12. 29.12.06 (знаходяться у
матеріалах справи)

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АПС-індастри" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про визнання недійсним на підставі статей 203, 215, 216 Цивільного кодексу України    договору    купівлі –продажу     нерухомого майна від   27.12.2006,

Доповідач: Продаєвич Л.В.

укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МВА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВІ ВІКНА"; витребування у ТОВ "МВА" та ТОВ "НОВІ ВІКНА" копій договору від 27.12.2006, акта приймання - передачі, рахунків, податкових накладних, платіжних доручень на перерахування грошових коштів за нерухоме майно.

Одночасно товариство просило застосувати заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "НОВІ ВІКНА" здійснювати будь –яке відчуження нерухомого майна –будівлі, що знаходиться за адресою м. Донецьк, вул. Малова, 1, яка є предметом купівлі –продажу за спірним договором.

В поданих до господарського суду Донецької області в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України заявах від 28.12.2006, позивач просив заборонити ТОВ "НОВІ ВІКНА" здійснювати будь –яке відчуження нерухомого майна за вищезазначеною адресою, а також заборонити Комунальному підприємству "Бюро технічної інвентаризації", м. Донецьк здійснювати реєстрацію права власності на будівлю, що знаходиться за адресою Донецьк, вул. Малова, 1.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.01.2007 (суддя: Сковородіна О.М.) заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "МВА", а також іншим особам, які мають право вчиняти дії по відчуженню майна, розташованого за адресою м. Донецьк, вул. Малова, 1 здійснювати відчуження цієї нерухомості у будь –який спосіб.

Ухвала вмотивована тим, що існують достатні підстави вважати, що відповідач - І не має наміру повертати кошти, стягнуті з нього на користь ТОВ "АПС-індастри" за рішенням господарського суду Донецької області від 29.11.2006 у справі №44/318.

За апеляційними скаргами ТОВ "МВА" та ТОВ "НОВІ ВІКНА" вказана ухвала переглянута в апеляційному порядку і постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.01.2007 (судді: Акулова Н.В. –головуючий, Геза Т.Д., Скакун О.А.) –залишена без змін.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 21.02.2007 касаційні скарги ТОВ "НОВІ ВІКНА" та ТОВ "МВА" прийняті до провадження у складі колегії суддів: Муравйова О.В. - головуючого, Полянського А.Г., Фролової Г.М. з призначенням до розгляду на 27.03.2007року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.04.2007 справа передана для розгляду іншій колегії суддів.

ТОВ "МВА" та ТОВ "НОВІ ВІКНА" у поданих до Вищого господарського суду України касаційних скаргах просять скасувати ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції, посилаючись на необґрунтованість та незаконність останніх. Касаційні скарги містять ідентичні доводи, які зводяться до наступного:

- застосовуючи заходи щодо забезпечення позову у вигляді заборони відчуження певного майна, "суд не мав жодного уявлення, що це за майно; хто є його власником; скільки таких власників; яка форма цієї власності чи є така власність сумісною; яке відношення це майно має до спору та взагалі –чи існує таке майно".

Звертають увагу на те, що застосування заходів забезпечення позову у даному випадку неприпустимо, враховуючи зміст позовних вимог.

Скаржники зазначають, що у разі, якщо позов про визнання договору недійсним буде задоволений, рішення суду полягатиме лише у правових наслідках –анулювання договору, як юридичного факту "і таке рішення суду не потребує ніякого фактичного виконання".

Посилаються на роз'яснення Вищого господарського суду України від 23.08.1994 №02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" та на інформаційний лист Вищого господарського суду України від 12.12.2006 №01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" та вважають, що в даному випадку немає необхідності забезпечувати виконання рішення, адже "ситуація з утрудненням чи неможливістю його виконання просто не станеться, рішення взагалі не буде виконуватися в розумінні наведеної норми".

Колегія суддів Вищого господарського суду України, проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційних скарг, дійшла висновку про їх задоволення з огляду на таке:

Як встановлено господарськими судами та вбачається із матеріалів справи ТОВ "АПС-індастри" звернулося до суду із позовом про визнання правочину недійсним та надало заяву про забезпечення цього позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливе виконання рішення господарського суду.

Отже, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Відповідно до частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено в роз'ясненні Вищого господарського суду України від 23.08.1994 №02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Вибір способу забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги. Не допускається застосування заходів забезпечення позову, які не пов'язані із заявленими вимогами.

Всупереч зазначеним положенням Закону ухвала господарського суду, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, про вжиття заходів до забезпечення позову товариства нічим не обґрунтована.

Оскарженою ухвалою суд першої інстанції заборонив ТОВ "МВА" вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, не врахувавши при цьому, що заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору. У даній справі предметом спору є вимога про визнання договору недійсним.

Отже, в зазначеній ухвалі судом вирішені питання, не пов'язані з розглядом даної справи і виконанням можливого рішення за результатами її розгляду.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що виконання рішення у справі, в якій предметом спору є визнання договору купівлі –продажу недійсним, може бути неможливе, або утруднене, в разі невжиття заходів по забезпеченню позову. А відтак, у господарського суду Донецької області не було правових підстав для вжиття заходів, передбачених статтями 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Залишення оскаржуваною постановою Донецького апеляційного господарського суду зазначеної ухвали без змін, є неправомірним.

За таких обставин, ухвалені господарськими судами у цій справі судові акти щодо забезпечення позову ТОВ "АПС-індастри" є незаконними і необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 02.01.2007 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.01.2007 у справі №32/424пд –скасувати.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МВА" –задовольнити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ВІКНА" –задовольнити.

Справу передати для розгляду по суті до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя

Т. Добролюбова

Суддя

Т. Гоголь

Суддя

Л. Продаєвич