ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2007
Справа №2-14/9696-2007

За позовом Кримського республіканського виробничого підприємства «Кримтролейбус», м. Сімферополь, вул. Київська,78

До відповідача   Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, вул. Київська,746

Про спонукання відповідача здійснити перерахунок сум заборгованості за реактивну електричну  по тарифам для населення

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Пученіна Т.В., копія дов. від 29.05.2006. у справі

Від відповідача –Ющенко Т.А., копія дов. № 021-Д від 04.01.2007. у справі

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про  спонукання відповідача здійснити перерахунок сум заборгованості за реактивну електричну енергію з 17 грудня 2004 р. по 01 лютого 2007 р. включно по тарифу на електроенергію, яка відпускається населенню.

Заявою № 120301-5013  від 31.07.2007. позивач  уточнив позовні вимоги, просить спонукати відповідача здійснити перерахунок сум заборгованості за реактивну електричну енергію з 17 грудня 2004 р. по 01 лютого 2007 р. включно,  врахувати при  нарахуванні однієї із складових величин формули –Т  тарифи на електроенергію, яка відпускається населенню, спонукати відповідача у подальшому починаючи з 01 лютого 2007 р. здійснити нарахування плати за реактивну електричну енергію з рахунком при  нарахуванні однієї із   складових величин формули –Т тарифи на електроенергію, яка відпускається населенню.

Позивач свої позовні вимоги пояснює  тим, що  відповідно до п.1 ст.18 Закону України «Про міський електричний транспорт», протягом 3 років, після набрання сили цього Закону, для міського електричного транспорту застосовуються тарифи на електричну енергію, встановлені для населення. Однак, при формуванні вартісного показника за перетоки реактивної електроенергії, відповідач одну із складових формули - Т нараховує із середній закупочної цині на активну електричну енергію, а не із тарифу на електричну енергію, який встановлений для населення, тобто в два разу завищує цину на реактивну електроенергію. В нормативних актах термін «електроенергія» на підрозділяється на активну та реактивну, тому відповідач необґрунтовано  застосовує тарифи на електроенергію по тарифам для населення тільки при розрахунках за спожиту активну електроенергію.

Відповідач позовні вимоги не визнав за мотивами, визначеними у відзивах, основними із яких є то,   що нарахування проведені відповідно до вимог чинного законодавства, Правил користування електричної енергією. Реактивна електроенергія не є товаром, це шкідлива складова процесів передачі активної електроенергії електричними мережами, яка проявляється в обставинах реактивної незбалансованості електроустановок  суспільними збитками через додаткові втрати активної електроенергії по погіршенням режимів електронапруги. Плата за перетікання реактивної електроенергії в конкретній точці розділу балансової належності електромереж є адресний економічний стимул до дій, спрямованих на зменшення названих суспільних збитків. Величина плати залежить від схеми параметрів і режиму електромережі. Плата за перетікання реактивної електроенергії є для споживача адресним економічним стимулом для оптимізації режимів її споживання з електромережі або генерації в електромережу електропостачальної   організації, а для останньої  - компенсацією втрат, спричинених відхиленням фактичних режимів від оптимальних. Методикою   обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії  між енергопередавальною організацією та її споживачами встановлено, що ця  методика орієнтована на ринкові відносини електропередавальних організацій зі споживачами при державному економічному регулюванні цих відносин за напрямками  енергозбереження, підвищення якості електроенергії та надійності електропостачання зменшення втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивних потужностей, є реальною експлуатаційною технологією енергозбереження в електричних мережах.

Крім того, відповідач вважає, що пред’явлені відповідачем вимоги не підлягають розгляду Господарським судом.

У судовому засіданні оголошена перерва з 26 листопада 2007 р. по 20 грудня 2007 р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, після перерви засідання продовжено за участю представників сторін.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників позивача та відповідача, суд -

Встановив :

01.06.2004. ВАТ «Крименерго» в особі  Сімферопольської МЕМ ( Постачальник

електричної енергії) і  Кримське республіканське виробниче підприємство «Кримтролейбус» (Споживач)  уклали договір про поставку електричної енергії № 390.

25.05.2004. ВАТ «Крименерго» в особі Ялтинських РЕМ  ( Постачальник електричної

енергії) і  Кримське республіканське виробниче підприємство «Кримтролейбус» (Споживач)  уклали договір про поставку електричної енергії № 88.

Також 14.09.2006.  ВАТ «Крименерго» в особі  Сімферопольської МЕМ ( Постачальник

електричної енергії) і  Кримське республіканське виробниче підприємство «Кримтролейбус» (Споживач)  уклали договір про поставку електричної енергії № 38.

Пунктами 2.2.4. зазначених договорів  передбачено зобов’язання  Споживача здійснити оплату за послуги по компенсації перетоків реактивної електричної енергії  між електромережою Постачальника  та електорообладнанням Споживача згідно додатку № 5  «Порядок розрахунків за перетоки реактивної електроенергії».

Відповідно  розділу 1 «Загальні положення» Правил користування електричною енергією ( у редакції Постанови НКРЕ № 910 від 17.10.2005., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.11.2005. за № 139911679) (далі Правила )

електрична енергія (активна) – енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями  та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації цього товару;

електрична енергія (реактивна) – технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок;

компенсація перетікань реактивної електричної енергії – комплекс технологічних заходів, які виконуються споживачем та спрямовані на забезпечення електромагнітної збалансованості його електроустановок на межі балансової належності;

передача електричної енергії – транспортування електричної енергії за допомогою мереж на підставі договору;

перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж (перетікання реактивної електричної енергії) – складова фізичних процесів передачі, розподілу та споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії та випливає на показники якості активної електричної енергії.

Згідно розділу 6 Правил «Розрахунки за користування електричною енергією» оплата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом п. 6.3. Правил); плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом зараховується на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору.

Згідно з п.6.35 Правил плата за перетікання реактивної електричної енергії призначена для адресного економічного стимулювання ініціативи споживача до впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної.

Відповідно до розділу 1 Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України 17 січня 2002 р. № 19, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 лютого 2002 р. за № 936381 (далі Методика), ця методика орієнтована на ринкові відносини електропередавальних організацій зі споживачами при державному   економічному регулюванні цих відносин за напрямками енергозбереження, підвищення якості електроенергії та надійності електропостачання, зменшенням втрат активної електроенергії, зумовлених перетіканням реактивних потужностей, є реальною експлуатаційною технологією енергозбереження в електричних мережах.

Згідно п.3.1. Методики, розрахунки за перетікання електроенергії з мережі електропередавальної організації та за генерацію в її мережу згідно з відповідними додатками до Договорів, передбаченими  Правилами користування електричною енергією здійснюються з усіма споживачами (крім населення), які мають сумарне середньомісячне споживання активної електроенергії за всіма точками обліку на одній площадці 5000кВт х год. та більше.

Системний аналіз наведених норм  нормативних актів дозволяє здійснити висновок, що активна електроенергія та реактивна електроенергія це різні поняття у порядку користування електричною енергію, для яких встановлений різний порядок  обчислення кількості спожитої активної електроенергії  та реактивної електроенергії, різний порядок оплати за їх  споживання, активна електроенергія (у відрізненні від реактивної електроенергії) є товаром, тоді як реактивна електроенергія  є технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

При таких обставинах, доводи позивача, що в  нормативних актах термін «електроенергія» не підрозділяється на активну та реактивну та тому відповідач необґрунтовано  застосовує тарифи на електроенергію по тарифам для населення тільки при розрахунках за спожиту активну електроенергію помилкові.

Пунктом 3.5. Методики прямо зазначено, що   при розрахунку плати  за реактивну електроенергію використовується середня закупівельна ціна на електроенергію, що склалася за розрахунковий період (коефіцієнт «Т» формули).

Пунктом 1 ст. 18  Закону України «Про міський електричний транспорт» від 29.06.2004. № 1914-1У  (далі Закон) передбачено, що протягом трьох років після набрання чинності цим Законом для міського електричного транспорту застосовуються тарифи на електричну енергію, встановлені для населення.

Закон набирає чинності з дня його опублікування (п.1 Прикінцевих положень Закону). Закон опублікований  29.07.2004. у газеті  «Голос України» № 139. Тобто  строк застосування цін на електричну енергію (активну) для міського електричного транспорту як для населення закінчився 29.07.2007., тому вимоги позивача про застосування тарифів на електроенергію як для населення після цій дати не засновані на законі.

З рахунком зазначених норм Правил користування електричною енергією та  Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами,  застосування тарифу для населення, що передбачено п.1 ст.18 Закону України  «Про міський електричний транспорт» можливо тільки за активну електроенергію,   тому що реактивна електроенергія це технологічні витрати споживача по прийому активної електроенергії.

При таких обставинах, позовні вимоги про спонукання відповідача здійснити перерахунок сум заборгованості за реактивну електричну енергію з 17.12.2004. по 01.02.2007., враховуючи при обчислення однієї із складових величин формули –Т тарифи на електроенергію для населення  та  спонуканні  відповідача у подальшому використати тарифи за реактивну електроенергію по тарифам для населення необґрунтовані.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526,520 Цивільного кодексу України  зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України, ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів звернення до суду про зміну умов договорів, у тому числі додатків № 5 до договорів, в яких передбачений порядок розрахунку та оплати за реактивну електроенергію,  позивач не надав.

Крім того, суд зазначає наступне:

Згідно з ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.12 Господарського  процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні  господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, справи, що виникають з корпоративних відносин.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього  Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав та законних  інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій;  застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими  законом.

Діючим законодавством, зокрема Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 17.10.2005. № 910, зареєстровано в Міністерстві юстиції України, не передбачена можливість анулювання постачальником електричної енергії заборгованості споживача електричної енергії шляхом перерахунку сум заборгованості, тобто постачальник електричної енергії не може здійснити таку дію, як списання части заборгованості, яка може призвести до виникнення, зміни або припинення прав та обов’язків сторін.

Ведення лицевих рахунків  споживачів електричної енергії є елементом бухгалтерського обліку, під яким, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999. № 996-Х1У поймається  система обробки  і підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішнього користування в процесі управління виробництвом.

Таким чином, проаналізувавши приведені норми законодавства та матеріали справи, можна зробити висновок, що позивач невірно обрав спосіб захисту свого права, оскільки ні законом ні договором не передбачено можливість спонукання відповідача списати заборгованість та спонуканні його нараховувати у бухгалтерському обліку заборгованість іншим чином, чим передбачено законодавством і умовами договорів, а відтак у позові слід відмовити.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.