ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16.10.07                                                                                           Справа№ 13/237А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль

до відповідача: ДПІ у Сокальському районі, м.Сокаль

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №001066240/3 від 26.06.07р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Горбачова Н.О. –заст.нач.юр.відділу

Від відповідача: Кулинич Н.Ф. –нач., Хмизь Р.Я. –нач.відділу погашення прострочених податкових зобов”язань, Сольвар О.М. –зав.юр.сектором

Суть спору:

на розгляд господарського суду Львівської області поступив позов ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль до відповідача: ДПІ у Сокальському районі, м.Сокаль про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №001066240/3 від 26.06.07р.

Позивачем в судовому засіданні позов підтримано з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачем позов заперечено з підстав, викладених у запереченні на позов №14778/10-009 від 19.09.07р..

З”ясовано:

на підставі направлення від 29.09.2006 року № 218/23-1 виданого ДПІ у Сокальському районі, а також керуючись ч.1 ст.111  Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ „Пpо деpжавну податкову  службу в Укpаїнi” (із змінами та доповненнями) у відповідності до плану–графіку проведення документальних перевірок суб’єктів господарювання, проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання Державним підприємством “Львіввугілля” вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

На підставі акта з питань дотримання Державним підприємством “Львіввугілля” вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 778/23-1/32323256 від 09.11.06 винесено податкове повідомлення-рішення від 23.11.2006 № 001066240/0, яким визначено суму податкового зобов'язання по штрафних (фінансових) санкціях на суму 8786192,83 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаного повідомлення-рішення податковою інспекцією прийняте нове податкове повідомлення-рішення №001066240/3 від 26.06.2007 про визначення суми податкового зобов'язання в розмірі 8710031,70 грн..

Позивачем вважається, що вказане рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства посилаючись на наступне:

наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005р. (далі Наказ) затверджено порядок оформлення- результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства та встановлені чіткі вимоги до оформлення акту відповідних перевірок.

У відповідності до п.4.2. Наказу, акт невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок складається у двох примірниках та підписується протягом 5-ти робочих днів від дня закінчення установленого для проведення перевірки строку, а для суб'єктів господарювання, які мають філії та перебувають на консолідованій сплаті — протягом 10-ти робочих днів.

Згідно реєстрації акта перевірки один його примірник передається керівнику або уповноваженій особі суб'єкта господарювання, про що на останній сторінці обох примірників акта робиться відповідна відмітка.

ДПІ у Сокальському районі передано акт від 09.11.06р. №778/23-1/32323256 з невідомих причин не підписаний усіма членами планової документальної перевірки, а саме головним державним податковим ревізором інспектором Ковалик С.О. та старшим державним податковим ревізором інспектором Дячук Н.С. Не підписання акту перевірки всіма членами ставить під сумнів його легітимність, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім цього, акти документальних перевірок повинні містити інформативні додатки, затверджені керівником органу державної податкової служби та підписані начальником відділу працівника, що очолює перевірку, а саме розрахунок штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, інші матеріали, що підтверджують наявність фактів податкових та валютних порушень,

Жодних додатків до акту №778/23-1/32323256 від 09.11.06р. ДПІ у Сокальському районі не приєднувалось.

В акті є посилання на додатки без зазначення їх порядкових номерів.

Перевіркою встановлено, що на підставі підпункту 17.1.8 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами", за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження, згідно з актом перевірки від 09.11.2006р. №778/23-1/32323256 ДІЇ "Львіввугілля" зобов'язано сплатити штраф у розмірі суми відчуження, визначеної за звичайними цінами, що складає 8 710 031,70грн.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1205 від 19.09.2001р. „Про затвердження програми „Українське вугілля" шахта „Бендюзька" включена в перелік шахт, що підлягають закриттю в 2006 році.

Наказом Міністерства вугільної промисловості України №30 від 19.01.2006р. „Про створення державного підприємства „Шахта "Бендюзька", відповідно до ГК України, ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. №8-92, створене державне підприємство „Шахта "Бендюзька" шляхом виділення із складу ДП "Львіввугілля" відокремленого підрозділу „Шахта „Бендюзька".

У відповідності до п.4.1. Статуту ДП "Львіввугілля" майно ДП ''Львіввугілля" є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно ст.136 Господарського Кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника.

Державне підприємство „Львіввугілля" засноване на державній формі власності і належить до сфери управління Міністерства вугільної промисловості України. Органом управління майном ДП "Львіввугілля" являється Міністерство вугільної промисловості.

Передача державного майна від одного підприємства іншому, що належить до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, в даному випадку Міністерство вугільної промисловості, не є відчуженням, оскільки власник майна та орган управління майном не змінився.

Стаття 8.6 Закону України №2181 передбачає узгодження операцій із заставленими активами при відчуженні майна. В даному випадку відчуження майна не відбулося, так як ні форма власності, ні власник не змінились.

Протоколом №2 спільної наради Міністерства палива та. енергетики України та Державної податкової адміністрації України з питань реорганізації підприємств вугільної галузі від 31.05.2005р. зобов'язано ДПА у Львівській області не застосовувати до підприємств, які реорганізовуються штрафні та інші санкції за таке відчуження (передачу) активів, оскільки право податкової застави автоматично поширюється на всі активи платників податків (юридичних осіб), якщо платники податків —підприємства, які реорганізовуються, мали податкові зобов 'язання, або податковий борг, забезпечений податковою заставою.

В порушення вимог даного Протоколу №2 від 31,05.2005р. ДПІ у Сокальському районі нараховано штрафні санкції за відчуження активів які перебувають у податковій заставі, а саме передачу майна відокремленого підрозділу „Шахта „Бендюзька" ДП "Львіввугілля" на ДП „Шахта „Бендюзька" на загальну суму 7 088 469грн.27коп. та залишок грошових коштів на поточному рахунку в сумі 30567 грн. 50 коп .

Крім цього, ревізорами нараховані штрафні санкції за відчуження активів без згоди податкового органу відокремленим підрозділом шахта „Бендюзька" ДП "Львіввугілля".

Згідно п.6 Наказу Мінвуглепрому №30 від 19.01.06р. „Про створення державного підприємства „Шахта "Бендюзька" встановлено, що Державне підприємство „Шахта "Бендюзька" є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного підприємства „Львіввугілля", пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу „Шахта "Бендюзька".

На даний момент та момент проведення перевірки, ДП „Шахта"Бендюзька" є окремою юридичної особою, і згідно п.3.7 Статут ДП „Шахта"Бендюзька" несе самостійно відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Тому, відповідальність за відчуження належного майна відокремленого підрозділу шахта „Бендюзька" несе ДП „Шахта „Бендюзька", як правонаступник самостійно.

Тому, на думку позивача, прийняття податкового повідомлення —рішення з врахуванням проміжкового акту перевірки по шахті „Бендюзька" №486/23-1-1/26307807 від 10.08.06р. суперечить вимогам чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судом відзначається наступне:

прийняте податкове повідомлення-рішення №001066240/3 від 26.06.2007 грунтувалося на наступному.

У вказаному акті перевірки вчинено запис, що у зв'язку з реорганізацією ВАТ ДКХ „Львіввугілля" правонаступником податкового боргу стало державне підприємство „Львіввугілля". Право податкової застави протягом періоду, який перевірявся, не припинялося. У зв'язку з наявністю у державного підприємства „Львіввугілля" податкового боргу ДПІ у Сокальському районі відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" надіслано підприємству першу податкову вимогу від 17 червня 2003 року №1/171 на суму 10398,98 грн. (вручено платнику податків 17 червня 2003 року) та другу податкову вимогу від 22 липня 2003 року №2/175 на суму 9295317,02 грн. (вручено платнику податків 27 липня 2003 року), якими попереджено про те, що на всі активи підприємства виникло право податкової застави та про необхідність погашення податкового боргу і наслідки, які чекають платника податків у разі його непогашення. Згідно витягу із реєстру Держінформюсту від 22 серпня 2003 року №1087-2302 всі активи державного підприємства „Львіввугілля" знаходяться у податковій заставі.

Порядок розпорядження майном, що є державною власністю та передане на праві господарського відання підприємствам, та належать до сфери управління Міністерства вугільної промисловості України здійснюється відповідно до положень Господарського та Цивільного кодексів України, законів України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про управління об’єктами державної власності», «Про власність», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», «Про приватизацію державного майна», «Про оренду державного та комунального майна», «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», постановами Кабінету Міністрів України від 06.06.07 № 803 «Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності», від 21.09.1998 № 1482, «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», інших нормативно-правових актів з питань управління державним майном.

Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 19 січня 2006 року №30 „Про створення державного підприємства „Шахта „Бендюзька" зобов'язано генерального директора державного підприємства „Львіввугілля" Гарбузюка В.Л. здійснити інвентаризацію майна відокремленого підрозділу „Шахта „Бендюзька" державного підприємства „Львіввугілля", яке передати державному підприємству „Шахта „Бендюзька". Згідно наказу від 25 січня 2006 року №9 державним підприємством „Львіввугілля" створено комісію по передачі майна відокремленого підрозділу „Шахта „Бендюзька" державного підприємства „Львівугілля" державному підприємству „Шахта „Бендюзька". Перевіркою встановлено, що згідно акта прийому-передачі від 1 березня 2006 року проведено передачу основних засобів відокремленого підрозділу „Шахта „Бендюзька" державного підприємства „Львіввугілля" на державне підприємство „Шахта „Бендюзька" залишковою вартістю на загальну суму 7088469,27 грн. та залишок грошових коштів на поточному рахунку у сумі 30567,5 грн. без попереднього письмового погодження з податковим органом. За розглядом акта перевірки податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Сокальському районі від 23 листопада 2006 року №001066240/0 застосовано до державного підприємства „Львівугілля" штрафні (фінансові) санкції у сумі 8786192,83 грн. за відчуження активів, що перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження (у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами). ДПА у Львівській області рішенням від 3 квітня 2007 року 36306/10/25-005/349 скасувала податкове повідомлення-рішення ДПІ у Сокальському районі від 23 листопада 2006 року №001066240/0 в частині 76161,1 грн. застосованих штрафних санкцій за відчуження активів, що перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження і відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21 червня 2001 року №253 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 липня 2001 року за №567/5758) із змінами і доповненнями, ДПІ у Сокальському районі надіслано державному підприємству „Львівугілля" рішення від 10 квітня 2007 року №001066240/2 про сплату застосованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 8710031,7 грн.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", із змінами та доповненнями, встановлено, що податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим законом бо іншими законами України. Податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання, (пункт 1.3 статті 1 Закону).

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 зазначеного Закону встановлено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу (підпункт 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 зазначеного Закону).

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом: а) купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні; б) використання об'єктів нерухомого чи рухомого майна, майнових чи немайнових прав, а також коштів для здійснення прямих чи портфельних інвестицій, а також цінних паперів, що засвідчують відносини боргу, надання гарантій, поручительств, уступлення вимоги та переведення боргу, виплати дивідендів, розміщення депозитів або надання кредитів; в) ліквідації об'єктів нерухомого рухомого майна, за винятком їх ліквідації внаслідок обставин непереборної дії (форс-мажорних обставин) або відповідно до рішень органів державного управління. Згідно з підпунктом 8.6.2 пункту 8.6 статті 8 Закону платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, має право здійснювати операції з коштами без їх узгодження з податковим органом, за винятком операцій, визначених у підпункті 6 підпункту 8.6.1 цього пункту. Для своєчасного узгодження операцій з активами платника податків керівник податкового органу призначає з числа службових осіб такого податкового органу податкового керуючого. Для узгодження окремої операції на підставі відповідної цивільно-правової угоди платник податків надає податковому керуючому запит, в якому роз'яснюється зміст операції та фінансово-економічні наслідки її проведення. Податковий керуючий має право видати припис про заборону здійснення такої операції, у разі коли за його висновками цінові умови та/або форми розрахунку за такою операцією призведуть до зменшення спроможності платника податків вчасно або у повному обсязі погасити податковий борг. Зазначений припис має бути затверджений керівником відповідного податкового органу. У разі коли припис не видається протягом десяти робочих днів з моменту надходження зазначеного запиту, операція вважається узгодженою. Податковий керуючий має право здійснювати перевірку стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, провадити опис (виділених активів для їх продажу у випадках, передбачених цим Законом, одержувати від боржника повну інформацію про операції із заставленими активами, а в разі їх відчуження без згоди податкового органу (за умови коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з нормами цього Закону) отримувати пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб (підпункт 8.6.5 Закону). Активи платника податків звільняються з податкової застави з дня, зокрема, отримання податковим органом копії платіжного документа, завіреного обслуговуючим банком, що засвідчує факт перерахування до бюджету повної суми податкового зобов'язання; прийняття окремого рішення судом у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (підпункт 8.7.1 Закону). Підпунктом 17.1.8 пункту 17.1 статті 17 зазначеного Закону визначено, що у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами.

Статтею 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", із змінами та доповненнями, визначено, що право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували у його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкового боргу. Платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема, продажу, інших видів відчуження нерухомого майна.

Статтею 37 Закону України „Про власність" визначено, що майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Перевіркою встановлено, що Позивачем в порушення п.п. 8.6.1 п. 8.6 статті 8 Закону України “Про порядок погашення погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181 (надалі по тексту - Закону України №2181), відчужено без письмової попередньої згоди податкового органу активи які перебувають (перебували) в податковій заставі  на суму 8710031,70 грн..

Згідно підпункту пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 цього Закону України “Про порядок погашення погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181 (надалі по тексту - Закону України №2181) письмовому узгодженню з податковим органом підлягають такі операції з активами, які перебувають в податковій заставі, як купівля чи продаж, інші види відчуження або оренда (лізинг) нерухомого чи рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових чи немайнових прав, що використовуються у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

За визначенням п. 1.7 ст. 1 вказаного Закону активи платника податків - кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

У відповідності до п. 4.1 Статуту Позивача “Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання . Підприємство володіє, користується, і розпоряджається зазначеним майном на умовах встановлених цим Статутом...”

Вказане вище тотожне із положеннями cт.ст. 31,37 Закону України «Про власність»від 07.02.91 р. № 697-XII (зі змінами та доповненнями). Так, згідно зі ст. 37 Закону № 697-XII майно, що є державною власністю i закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України”. Також вказана норма визначає, що здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства”.

Тобто, визначення права власності на майно у випадку, передбаченому пп. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181-III, що передбачає "право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу”, для державних (комунальних) підприємств тотожне визначенню повного господарського відання на таке майно.

Статтею 11 Закону № 2181-III встановлений порядок погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств, який не виключає можливості погашення податкового боргу за рахунок активів цих підприємств.

При цьому правильне вирішення питання щодо обсягу відповідальності позивача за відчуження майна без отримання попередньої згоди податкового органу вимагає встановлення розміру податкового боргу позивача на момент відчуження. (Рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005 N 2-рп/2005 справа №1-9/2005 )

Підпунктом 17.1.8 п. 17.1 ст. 17 Закону України №2181 передбачено, що у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за вказаними цінами.

Отже, обов'язковою умовою застосування штрафу, передбаченого пп. 17.1.8 п. 17.1 ст. 17 Закону, є факт відчуження активів, в тому числі в межах договорів купівлі-продажу та інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого майна, які передбачають перехід права власності на майно у встановленому законом порядку, тобто перехід права володіння, користування та розпорядження майном.

Доцільно зауважити, що згідно протоколу №2 від 31.05.05 спільної наради Міністерства палива та енергетики України та Державної податкової інспекції значиться “податковим адміністраціям здійснювати погодженння рішень власника (органу управління майном)...” Вказане можливе за наявності відповідного звернення ДП “Львіввугілля” до податкового органу. Але, Позивачем не було здійнено жодних дій щодо звернення до податкового органу з проханням погодити рішення органу управління майном про реорганвізацію ДП “Львіввугілля”.

Також, варто звернути увагу на позицію Вищого адміністративного суду України, яка відображена в ухвалі від 3 липня 2007 року і передбачає, що «наявність формальних порушень під час проведення перевірки та складання акту не є підставою для визнання недійсним податкового повідомлення-рішення». Також зазначається, що «значення має лише наявність чи відсутність фактів порушення платником податків вимог законодавства, встановлених в акті перевірки.»

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В адміністративному позові відмовити повністю

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.