ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 12/25ад.
Суддя
Палей О.С., розглянувши матеріали справи за позовом
управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом підакцизних товарів ДПА України в Луганській області
Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ
особа - Ленінська МДПІ у м. Луганську
стягнення 1700 грн.00 коп.
присутності представників сторін:
від позивача - Глазков Ю.В., гол.спец., довіреність № 365/21-130
відповідача - не прибув.
спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1700 грн.  фінансових санкцій.
матеріали справи, суд
28 лютого 2004р. працівниками Ленінської МДПІ у м. Луганську
головним державним податковим ревізором-інспектором Артамоновою О.І.
(посвідчення на проведення перевірки №750 від 28 лютого 2004р.) та головним
державним податковим ревізором-інспектором Ковальовою Т.М. (посвідчення на
проведення перевірки №710 від 27 лютого 2004р.) була здійснена перевірка кафе,
розташованого на території ДП "Центральний ринок м. Луганська" за
адресою: м. Луганськ, вул. Челюскінців, 1, що належить відповідачу.
Перевіркою було встановлено (акт від 28 лютого 2004р.
НОМЕР_1) факт роздрібної торгівлі
алкогольними    напоями    без
наявності    засвідчених    постачальником    копій
сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання (перелік
алкогольних напоїв, на які відсутні сертифікати відповідності, наведений у акті
На підставі акту перевірки від 28 лютого 2004р. НОМЕР_1 РУ ДААК
ДПА України в Луганській області було прийняте рішення від 05 квітня 2004р.
- фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі:
- 1700 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без
наявності засвідчених постачальником копій сертифікатів відповідності або
свідоцтв про визнання.
У зв"язку із несплатою фінсанкцій до даного часу в добровільному
порядку, позивач 15.01.07. звернувся з цим позовом до суду та просить
стягнути штраф примусово.
Відповідач явку в засідання суду свого представника не забезпечив,
відзив на позов не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.
Під час оцінки спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Згідно абзаців 5, 6 частини 2 ст., 17, Закону 481 (в редакції, що
була чинна на момент прийняття відповідного рішення) до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у
роздрібної торгівлі тютюновими виробами за відсутності у місці
торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про
максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, які продаються у такому місці
торгівлі, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700
оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності засвідченої постачальником копії сертифіката відповідності
або сертифіката про визнання - 200 відсотків вартості отриманої для реалізації
партії товарів, але не менше  1700
Згідно частини 5 ст. 17 Закону 481 у разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення про застосування штрафних санкцій сума
штрафу стягується на підставі рішення суду.
Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003
р. N 790 "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" встановлено, що у разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом
ЗО днів після його отримання, сума санкцій стягується на підставі рішення суду.
16.12.2004.  набрав чинності
Закон України  “Про внесення змін до
деяких законів України   щодо
впорядкування обігу спирту, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів”. Згідно п. 10 цього Закону внесено такі зміни
до Закону 481: у частині другій статті 17: абзац шостий виключено ( роздрібна
торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності сертифіката
відповідності або сертифіката про визнання).
відповідальність за порушення,
за які    позивач в позовній заяві
просить стягнути штрафні санкції з відповідача.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Зворотна дія закону в часі полягає в тому, що його юридична
обов"язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності.
При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких
фактів вже відповідно до нового закону.
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним
зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення
частини першої статті 58 Конституції України (про зворотну дію в
інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999. у справі N 1-7/99
зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що
закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується
людини і громадянина
Суд вважає, що норми ст. 58 Конституції України повинні
застосовуватись до фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності,
незважаючи на положення ст. 51 ЦК України.
Згідно даної норми до підприємницької діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність
юридичних осіб,   якщо інше не
встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Дана стаття носить загальний характер, і допускає виключення, що
не носять обмеженого характеру. Крім того, дана стаття стосується саме
діяльності, а не відповідальності фізичної особи -суб"єкта підприємницької
ст. 58 Конституції України щодо відповідальності повинно застосовуватись і до
фізичної особи -суб"єкта підприємницької діяльності -оскільки фізична
особа не має самостійного балансу і у випадках фінансової відповідальності
фактично відповідає всім своїм майном.  Зокрема,
згідно ст. 128 Господарського кодексу України громадянин -підприємець
відповідає за своїми зобов"язаннями усім своїм майном, на яке відповідно
до закону може бути звернено стягнення. Аналогічні положення містить ст. 52 ЦК
України. Саме ця обставина дає підстави вважати, що фінансова
відповідальність фізичної особи -суб"єкта підприємницької діяльності
носить суто особистий характер, і до неї можуть бути застосовані положення ст.
58 Конституції України.
Статтею 6 1 Конвенції про захист прав людини та
основних  свобод встановлено право кожної
особи, при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов"яків, на
справедливий судовий розгляд.
Згідно ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може  бути позбавлений свого майна інакше як в
інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Додатково слід зауважити, що позивачем пропущений встановлений
абзацом 2 ст. 99 КАС України річний строк для звернення до адміністративного
суду.
На підставі вищевикладеного суд у задоволенні позову відмовляє.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину
рішення.

Керуючись ст.ст. 160,163,167,186,254 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви
не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку
подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі та підписано -27.02.07.

Суддя
О.С.Палей

Помічник судді
Є.С. Бубен