ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26 лютого 2007 р.                                                             Справа  № 14/97

За  адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства  „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”,    м. Мукачево

до    Мукачівської об”єднаної  державної податкової інспекції,  м. Мукачево

про  скасування податкових повідомлень –рішень Мукачівської ОДПІ  від 11.01.2006р.  №00012342/0, №00022342/0, №00032342/0,

Суддя                                 В.І. Карпинець

Представники:

від позивача:  Дроздецький М.М. –представник за дов. від 16.10.2006р.

від відповідача: Буря О.О. –заступник начальника юридичного управління ДПА  у Закарпатській області за дов. від 17.01.2007р. №2/10-0.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство  „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”, м. Мукачево    (далі-  позивач, товариство) звернулося до господарського суду  з  позовом про скасування податкових повідомлень –рішень Мукачівської ОДПІ від 11.01.2006р.:

-          №00012342/0 про визначення суми 2170606,50грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість (в тому числі сума 1447071грн. –основний платіж та сума 723535,50грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому);

-          №00022342/0 про визначення суми 2481455грн. податкового зобов”язання  по податку на прибуток/доходи приватних підприємств (в тому числі сума 1622428грн. –основний платіж та сума 859027грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому);

-           №00032342/0 про визначення суми 231628грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість   та застосування штрафної (фінансової) санкції по ньому у сумі 115814грн.

Позивач як у позовній заяві (а.с.4-13, Т.1) так і у письмовому запереченні від 06.05.2006р. на надане відповідачем  заперечення на адміністративний позов  (а.с.107, Т.4) та  представник позивача у даному судовому  засіданні по розгляду адміністративної справи, посилаються на обставину правомірності застосування до об”єкту оподаткування податком на  додану вартість - послуг, пов”язаних                          з перевезенням (переміщенням) вантажів транзитом через територію України  –  нульової ставки  у періоді їх надання позивачем нерезидентам України.  Також посилаються на обставину правомірності формування валових витрат   у  3 та 4 кварталах  2004р.  на підставі даних  бухгалтерського та податкового обліку. Також вважають правомірним віднесення до податкового кредиту сум за отриманими податковими накладними від ТОВ „Ніфея”, яке у періоді їх видачі позивачеві, як покупцеві товарів (послуг),   мало статус платника податку на додану вартість.

За таких обставин, позивач вважає,  що висновки податкового органу, зазначені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи, а отже  і  прийняті на його підставі оспорювані  податкові повідомлення-рішення  підлягають скасуванню в повному обсязі.

Відповідач (Мукачівська ОДПІ) заперечує проти позову з підстав наведених у запереченні на позовну заяву  від 27.04.2006р. (а.с.1-4, Т.4) та у додатковому запереченні від 15.05.2006р. (а.с.108-109, Т.4), зокрема з посиланням на ті обставини, що є правомірним оподаткування наданих позивачем послуг для нерезидентів за загальною ставкою 20%, оскільки, на думку відповідача, вищевказані послуги надавались нерезидентам на території України та в даному випадку не мали місце транзитні перевезення. Також, на думку відповідача, є правомірним виключення з податкового кредиту позивача сум ПДВ за отриманими податковими  накладними      від ТОВ „Ніфея”, оскільки у періоді видачі вищенаведених накладних, було анульовано 13.09.2004р. свідоцтво ТОВ „Ніфея” про реєстрацію  як платника податку на додану вартість. Також відповідач вважає правомірним зменшення  перевіркою  валових витрат  позивача за 3 кв. 2004р. на суму 1429082грн. та за 4 кв. 2004р.  на  суму 5443134грн. та за 2 кв. 2005р. на  суму  815075грн., оскільки, на його думку, дані витрати не підтверджені позивачем згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів та за даними бухгалтерського обліку позивача  встановлено відсутність  приросту доплати, в результаті чого правомірно зменшено зазначену позивачем  передоплату на суму 446160грн. на кінець 3 кв. 2004р. та правомірно зменшено зазначену позивачем  передоплату на суму 3553216грн. на кінець 4 кв. 2004р., в результаті чого відповідач вважає, що є неправомірним включення позивачем до валових витрат за  3 кв. 2004р. загальної суми 1429082грн. та за 4кв. 2004р. суми 5443134грн. по п.4.1 Декларації з податку на прибуток підприємства.

За  вищенаведених обставин, відповідач вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства та відсутні підстави для їх скасування .

Представником відповідача у даному судовому засіданні по розгляду адміністративної справи заперечено проти позову  з тих самих підстав, які наведені відповідачем у запереченні проти позову.

Оскільки  представником відповідача у судовому засіданні 15.05.2006р. було зазначено про необхідність дослідження даних бухгалтерського обліку позивача, наведених у поданих до матеріалів справи бухгалтерських довідках, які, на його думку, потребують спеціальних знань бухгалтерського та податкового обліку фінансово-господарської діяльності платника податку –позивача, судом ухвалою від 15.05.2006р., з погодженням позивача на вчинення попередньої оплати за експертні висновки в силу вимог ст.92 КАС України,   було призначено  судово-бухгалтерську експертизу по даній адміністративній справі, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз  та зупинено провадження у адміністративній справі  відповідно до вимог ст. 156 КАС України до подачі судовим експертом експертного висновку. На вирішення експерту  було поставлено питання -  чи підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку позивача його валові витрати у задекларованих сумах у звітних податкових періодах 3кв.  та 4 кв. 2004р. та було зобов”язано ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” надати експерту документи первинного бухгалтерського обліку з вищенаведеного питання та інші документи, що стосуються даного питання та які відсутні у матеріалах справи, яке судом в послідуючому було уточнено  та поставлено в слідуючій редакції:

чи підтверджується документально зазначене в акті Мукачівської ОДПІ №20000/23-01/03481371 від 23.12.2005р. завищення розміру валових витрат                   ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”  за період  3  та 4 кварталів  2004р.

Ухвалою суду від 06.02.2007р. у відповідності до вимог п.5 ст.156 КАС України було поновлено провадження по даній адміністративній справі та призначено до розгляду на 26.02.2007р., у зв”язку з відпаденням обставин, які були підставою для  зупинення провадження у справі –надіслання суду Львівським науково -  дослідним інститутом судових експертиз висновку №1882 від 01.02.2007р. судово-бухгалтерської експертизи по  справі №14/97.

Розгляд попереднього судового засідання 10.04.2006р. відкладався відповідно до вимог п.5 ст.111 КАС України.

У судовому засіданні 26.02.2007р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови відповідно до вимог п.3 ст. 160 КАС України.

Постанову суду виготовлено в повному обсязі 03.03.2007р.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив, що:

Актом  від 23.12.2005р. №20000/23-01/03481371 "Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства підприємства ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”, код ЄДРПОУ 0381371 за період з 01.07.2004р. по 30.09.2005р.” (далі - акт перевірки, а с. 21-47, Т.1) податковим органом встановлено порушення товариством:

-          п.4.1 ст.4, п. 6.1 ст.6 та п.9.6  ст. 9  Закону України „Про податок на додану вартість”, яке полягало у  помилковому віднесенні  товариством  у періоді   3-4 квартали 2004 - 1-3 квартали 2005р. до об”єкту оподаткування  податку на додану вартість послуг по зберіганню та виконанню погрузочних робіт, як послуг пов”язаних з транзитом, як таких, що звільнені від ПДВ та оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ (які повинні оподатковуватись за ставкою 20 відсотків) та  включення до податкового кредиту суми ПДВ на отримані ТМЦ за податковими накладними, виданими  ТОВ „Ніфея”, свідоцтво про реєстрацію  як платника податку на додану вартість якого було анульоване податковим органом.

-          п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, яке полягало у помилковому визначенні товариством у п.4.1 декларації з податку на прибуток витрат на придбання ТМЦ.

За результатами розгляду  матеріалів даного акту перевірки, податковим органом було прийнято податкові повідомлення –рішення від 11.01.2006р.:

-          №00012342/0 про визначення суми 2170606,50грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість (в тому числі сума 1447071грн. –основний платіж та сума 723535,50грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому);

-          №00022342/0 про визначення суми 2481455грн. податкового зобов”язання  по податку на прибуток/доходи приватних підприємств (в тому числі сума 1622428грн. –основний платіж та сума 859027грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому);

-           №00032342/0 про визначення суми 231628грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість   та застосування штрафної (фінансової) санкції по ньому у сумі 115814грн., які і є предметом оскарження по даній справі.

Проаналізувавши подані по адміністративній справі доказові матеріали щодо спірного питання  та аналізуючи доводи та заперечення сторін та враховуючи висновки, зазначені  Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз  у висновку №1882 судово-бухгалтерської експертизи по матеріалах господарської справи №5/2452-19/490А від 01.02.2007р., суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю,  виходячи з наступного:

1. Згідно договору перевалки нафтопродуктів №ДМ-248/2004р. від 21.07.2004р.  та додаткових угод до нього (далі–Договір, а.с.140-196, Т.3), укладеного                                                ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” (Виконавець)  та фірмою "Cargill International S.A.”, Женева, Швейцарія (Замовник), Виконавець зобов”язувався за винагороду та за  рахунок Замовника виконувати та (і/або) організовувати  виконання послуг, визначених даним Договором, пов”язаних з перевалкою і, у разі розпорядження  Замовника,  перевезенням наданих Замовником транзитних нафтопродуктів (далі - Продукт) (п.п.1.1.п.1 Договору із  змінами, внесеними додатковою угодою №5                   від 10.08.2004р., а.с. 154, Т.3).

Виконавець організовує прийом Продукту Замовника в резервуари на наливному пункті ВАТ "Закарпатнафтопродукт-Мукачево" і зберігання з наступним навантаженням в ж/д цистерни, а також, у випадку розпорядження Замовника, організовує доставку до станції призначення (п.п.1.2.п.1 Договору із  змінами, внесеними додатковою угодою №5 від 10.08.2004р., а.с. 154, Т.3).

Отже, об”єктом договору між резидентом та нерезидентом були „транзитні нафтопродукти”.

Питання сплати податку на додану вартість регламентується Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР, який набув чинності 01.10.1997р.

До набрання чинності зазначеним Законом, було прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про податок на додану вартість" від 26.09.1997р., який доповнив ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" пунктом 11.15., яким було установлено, що до 1 січня 1999 року зберігається існуючий порядок сплати податку на додану вартість за операціями з надання послуг, пов'язаних з перевезенням (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України, в зв”язку з чим зазначені операції тимчасово звільнялись від оподаткування (на період дії  п. 11.15. ст. 15 Закону України "Про податок на додану вартість").

Законом України "Про внесення зміни до статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" від 24.12.1998р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до                1 січня 2000р.

Законом України №1172-XIV від 20.10.1999р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до 1 січня 2001р.

Законом України "Про внесення зміни до статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" від 07.12.2000р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до 1 січня 2002р.

Законом України №2905-111 від 20.12.2001р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до 1 січня 2003р.

Законом України №380-IV від 26.12.2002р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до 1 січня 2004р.

Статтею 9 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік" №1344-1V від 27.11.2003р. дію пункту 11.15. ст. 11 було продовжено до 1 січня 2005р.

Такий порядок оподаткування вищезазначених операцій був зазначений у роз”ясненнях Державної податкової адміністрації України, а саме у листах №449/10/16-1321 від 19.01.1998р. "Щодо оподаткування транспортно-експедиційних послуг", від 08.12.1997р. №16-1214/11-10121 "Щодо звільнення від податку на додану вартість послуг, пов'язаних з судноплавством".

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Оскільки позивач надавав послуги, пов'язані з перевалкою (перевантаженням) транзитних нафтопродуктів (послуги, пов'язані з транзитом), а отже такі операції в 2004 році були звільнені від оподаткування і позивач правомірно виключив суму             234 034 грн. з податкових зобов'язань за відповідні періоди 2004 року.

Зазначені обставини підтверджуються належним чином оформленими транзитними вантажними митними деклараціями, засвідчені копії яких додані до матеріалів справи, в яких відправником таких нафтопродуктів зазначено                       ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”- позивача.  Слід зазначити, що ці документи надавались перевіряючим під час проведення перевірки позивача.

Посилання в акті перевірки на п.п. "г" п. 6.5. ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість", як підставу донарахування ПДВ за 2004 рік, є необгрунтованим.

Статтю 6 Закону України "Про податок на додану вартість" було доповнено пунктом 6.5. (визначення місця поставки послуг)  згідно з Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.2005р.:

Оскільки  зазначена норма  (п.6.5 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість") в 2004 році ще не існувала, тому до таких операцій за 2004 рік вона не могла бути застосована, а отже висновки перевіряючих в такій частині є помилковими.

Слід зазначити, що обчислення (донарахування) податку або іншого обов'язкового платежу (визначення об'єктів і ставок оподаткування тощо) здійснюється на підставі тих норм законодавства, що були чинними у податкові періоди, за які здійснюється таке обчислення (донарахування), про що зазначено у Роз'ясненні Вищого арбітражного суду України №02-5/451 від 12.05.1995р. „Про деякі питання практики вирішення спорів за участю органів державної податкової служби" (п.10).

31.03.2005р. набрали законної сили зміни до Закону України "Про податок на додану вартість", внесені Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України".

Відповідно до п. 5.15. ст. 5 Закону України "Про податок на додану вартість" звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

Відповідно до п.п. 6.2.4. п. 6.2. ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому п. 5.15 цього Закону.

Оскільки операції позивача по наданню послуг фірмі "Cargill International S.A." були пов'язані з перевезенням (переміщенням) вантажів транзитом через територію України, про що було зазначено вище, то у відповідності до діючого у періоді їх надання законодавства, вони були звільнені від оподаткування податком на додану вартість, а отже є правомірним їх оподаткування позивачем за нульовою ставкою.

Відповідачем не заперечується сам факт надання послуг резидентом  -                      ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”  нерезиденту  - фірмі  "Cargill International S.A.”, Женева, Швейцарія, шляхом  перевалки  (прийманням, зберіганням та  відправкою нафтопродуктів за межі території України) нафтопродуктів на підставі  договору перевалки нафтопродуктів №ДМ-248/2004р. від 21.07.2004р.  Разом з тим, посилання відповідача на необхідність оподаткування вищезазначених послуг за загальною ставкою –20%, з посиланням на ту обставину, з тієї підстави, що такі послуги надавались резидентом нерезиденту на митній  території України, є неправомірними, оскільки дані послуги (приймання, зберігання та  відправка нафтопродуктів за межі території України) є нерозривною частиною одного процесу, передбаченого  у Договорі –Перевалкою (вивантаження  вантажу  з  одного рейса  і  навантаження  його  на   інший   рейс   для   подальшого транспортування).                  Отже,  оподаткування послуг, пов”язаних з прийманням та  зберіганням нафтопродуктів, наданих резидентом нерезиденту за укладеним Договором з послідуючим їх транзитом позивачем за межі митної території України, неможливе як окремо за загальною ставкою – 20%, а їх (нафтопродуктів) транзит - за нульовою ставкою, з огляду на вищевикладене.

Також слід зазначити, що підпунктом 4.4.1 пункту 4.4 ст.4 Закону України           „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин,  та з урахуванням того, що такі послуги, які надані позивачем нерезиденту підтверджені належним чином оформленими транзитними вантажними митними деклараціями, засвідчені копії яких додані до матеріалів справи,  відповідач неправомірно донарахував позивачу податкове зобов”язання по податку на додану вартість з таких послуг за ставкою 20% за 2004р.  та за 2005р., оскільки такі операції, в їх сукупності, були пов'язані з транзитом нафтопродуктів за межі митної території України, а  отже у відповідності до вимог вищезазначених норм Закону України "Про податок на додану вартість"  у періоді їх здійснення (надання) позивачем нерезиденту за укладеним Договором, були звільнені від оподаткування та відповідно підлягали оподаткуванню за нульовою ставкою,  а тому є також неправомірним  зменшення позивачеві бюджетного  відшкодування з таких операцій у відповідних звітних податкових періодах.

2. Відповідно до п. 1.7. ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом               6.1. статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи),  у тому числі  при їх імпорті,  з метою подальшого   використання   у    виробництві    та/або    поставці    товарів    (послуг)   для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6. цього пункту).

Відповідно до п.п. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”  у квітні-травні 2005р. придбавав ТМЦ у ТОВ "Ніфея" та формував податковий кредит за квітень 2005р. та за травень 2005р. на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Ніфея".

ТОВ "Ніфея" зареєстроване платником податку на додану вартість на підставі  свідоцтва платника ПДВ №14299918 від 12.10.2001р. (а.с.55, Т.1).  Разом з тим, актом №15 від 13.09.2004р. ДПІ у м. Славутич (податкова інспекція за місцезнаходженням ТОВ "Ніфея") анулювала зазначене свідоцтво. Однак, рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2004р. по справі №344/5-04 (а.с.98101, Т.4), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2005р. по справі №344/5-04 (103-106, Т.4), акт ДПІ у м. Славутич №15 від 13.09.2004р. було визнано недійсним, в зв”язку з чим  акт ДПІ у м. Славутич №15 від 13.09.2004р. не створює жодних правових наслідків і ТОВ "Ніфея" має статус платника ПДВ згідно з свідоцтвом №14299918 від 12.10.2001р., а тому має право нараховувати податок на додану вартість та видавати покупцям товарів (послуг) податкові накладні.

Отже посилання відповідача на ту обставину, що ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” не мало права формувати податковий кредит за квітень 2005р. та за травень 2005р. на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Ніфея" з  тієї підстави, що ТОВ "Ніфея" у періоді квітень-травень 2005р. не було платником ПДВ  та не мала права видавати податкові накладні, спростовується вищенаведеними обставинами.

Також є необгрунтованим посилання відповідача на ту обставину, що                     ТОВ "Ніфея"  згідно зі ст. 7 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" в період квітень - травень 2005р. було звільнено від оподаткування, оскільки                                   ч. 1 ст. 7 вищезазначеного Закону втратила чинність 31 березня 2005р.,  в зв'язку з набранням  законної сили Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.05р. №2505-ІV.

Отже доводи  відповідача про те, що ТОВ "Ніфея" не мало права нараховувати податок на додану вартість в квітні - травні 2005р., оскільки було звільнене від оподаткування за цей період відповідно до ст. 7 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безпідставними тому, що ч. 1 ст. 7 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" у  періоді квітень - травень 2005р. вже не існувала, а тому ТОВ "Ніфея" у цей час не могло бути звільнене від оподаткування податком на додану вартість на підставі цієї норми законодавства, а відповідно також із вищенаведених підстав, мало право на видачу податкових накладних у таких періодах.

Отже, донарахування відповідачем позивачеві податкового зобов”язання з  податку на додану вартість у вищезазначених періодах є  безпідставним,  а тому є також неправомірним зменшення позивачеві бюджетного  відшкодування у відповідних звітних податкових періодах з сум  податкового кредиту, сплачених за придбані ТМЦ від ТОВ „Ніфея” за отриманими податковими накладними, належним чином оформленими останнім у відповідності до вимог норм Закону України "Про податок на додану вартість".

За вищенаведених обставин, наведених у п.1 та п. 2  мотивувальної частини даної постанови, підлягають  скасуванню в повному обсязі податкові повідомлення –рішення Мукачівської ОДПІ від 11.01.2006р.:

-  №00012342/0 про визначення суми 2170606,50грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість (в тому числі сума 1447071грн. – основний платіж та сума 723535,50грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому) та

-          №00032342/0 про визначення суми 231628грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість   та застосування штрафної (фінансової) санкції по ньому у сумі 115814грн.

3.  Як вбачається з матеріалів акту перевірки від 23.12.2005р.                №20000/23-01/03481371 (а с. 21-47, Т.1),   податковим органом зроблено висновок про те, що товариством порушено п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, шляхом  помилкового визначення у п.4.1 декларації з податку на прибуток витрат на придбання ТМЦ, в результаті чого перевіркою зменшено валові витрати  позивача за 3 квартал 2004р. на суму 1 429 082 грн., за 4 квартал 2004р. - на суму 5 443 134 грн., а за 9 місяців 2005р. збільшено валові витрати позивача  на 2 033 961 грн. та відповідно за 3 квартал 2004р. позивачу  було донараховано суму податку на прибуток у розмірі 357 270 грн., за 4 квартал 2004р. - 1 360 784 грн., за 2005р. зменшено позивачеві нарахування податку на прибуток на             95 626 грн. Крім того, перевіркою визначено, що збитки позивача за 9 місяців 2005р. складають 2 009 034 грн.

Враховуючи обставину необхідності підтвердження правомірності чи неправомірності  включення ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” до валових витрат за період  3  та    4 кварталів  2004р. витрат  на  придбання ТМЦ,  про що було зазначено  представником відповідача у судовому засіданні 15.05.2006р., на підставі дослідження даних бухгалтерського обліку позивача, наведених позивачем у поданих до матеріалів справи бухгалтерських довідках та які  потребували спеціальних знань бухгалтерського та податкового обліку фінансово-господарської діяльності платника податку –позивача, судом ухвалою від 15.05.2006р. було призначено  судово-бухгалтерську експертизу по даній адміністративній справі, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз з поставленням питань на вирішення експерт,  зазначених в описовій частині даної постанови.

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз  було надіслано господарському суду, разом з матеріалами даної адміністративної справи, висновок №1882 судово-бухгалтерської експертизи по матеріалах господарської справи №5/2452-19/490А від 01.02.2007р. (далі –Висновок №1882, а.с.159-162, Т.4),                      в резолютивній частині якого  судовим експертом зазначено  висновок про те, що:            „В зв”язку з недотриманням вимог „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, затвердженого Наказом                    ДПА України 10.08.2005р. №327, експертом не підтверджується документальна обґрунтованість акту Мукачівської ОДПІ №20000/23-01/03481371  від 23.12.2005р.  в частині встановленого завищення розміру валових витрат                                                  ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” за період 3 та 4 кварталів 2004р.

Оскільки актом Мукачівської ОДПІ Закарпатської області                          №20000/23-01/03481371  від 23.12.2005р.   не зазначено первинні документи бухгалтерського та податкового обліку ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” за період 3 та 4 кварталів 2004р., що були обревізовані  для визначення та документального підтвердження порушення підприємством вимог п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  від 22.05.1997р. №283/97-ВР із внесеними змінами і доповненнями, та завищення розміру валових витрат   ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” за період 3 та 4 кварталів 2004р., експерту не надається можливим документально підтвердити зазначене в акті Мукачівської ОДПІ Закарпатської області №20000/23-01/03481371  від 23.12.2005р. завищення розміру валових витрат ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” за період 3 та 4 кварталів 2004р.”.

Відповідно до п. 1.7. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України 10.08.2005р. №327, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205 (надалі -Порядку), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 1.5 пункту 1 Порядку передбачено, що акт невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

За результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства (п. 1.6. вказаного Порядку).

Підпункт 2.3.2. вказаного Порядку встановлює, що за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

висвітлити показники,     які     відображаються    суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Відповідно до п.п. 11.2.1. п. 11.2. ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою  збільшення  валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2. статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що до складу валових витрат включаються суми   будь-яких   витрат,   сплачених   (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених  пунктами  5.3-5.7  цієї  статті.

Згідно до п.п.5.3.9 п.5.3. ст. 5 вищезазначеного Закону, не належать  до  складу  валових витрат будь-які витрати,  не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п.11.5 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Як вбачається з акту перевірки, відповідач порушив вимоги п.п.1.5.-1.7., 2.3.2 вищевказаного Порядку при складенні акту №20000/23-01/03481371 від 23.12.2005р., оскільки в останньому не описані фінансово –господарські операції, по яких позивачем було порушено наведену норму Закону, а саме невірно визначено дату виникнення права платника податку –позивача на збільшення валових витрат.

Крім того, в акті №20000/23-01/03481371 від 23.12.2005р. відсутні жодні посилання на первинні документи, відсутній систематизований аналіз структури валових витрат позивача, не наведено розрахунки, на підставі яких зроблено висновок про неправильне визначення валових витрат.

Згідно із п.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в адміністративному  судочинстві  є  будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог  п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході судового розгляду, відповідачем не доведено правомірність прийнятого оспорюваного податкового повідомлення-рішення  від 11.01.2006р. №00022342/0 про визначення ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” суми 2481455грн. податкового зобов”язання  по податку на прибуток/доходи приватних підприємств (в тому силі сума 1622428грн. –основний платіж та сума 859027грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому), оскільки у жодному із зазначених в акті порушень з вищезазначеного  питання, відповідачем не конкретизовано за якими господарськими операціями вони виникли та здійснення їх за якими первинними документами відбулося. В акті перевірки відображені необґрунтовані дані не підтверджені відповідними доказами, що не може слугувати достовірними підтвердженням наявності зазначеного в акті перевірки факту правопорушення.  Дана обставина також підтверджується    висновком експерта, зазначеного у висновку №1882 судово-бухгалтерської експертизи по матеріалах господарської справи №5/2452-19/490А від 01.02.2007р., про те, що експерту не надається можливим документально підтвердити зазначене в акті Мукачівської ОДПІ Закарпатської області №20000/23-01/03481371  від 23.12.2005р. завищення розміру валових витрат ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” за період 3 та 4 кварталів 2004р., з огляду на допущенні відповідачем вищезазначені порушення при складанні акту перевірки.

Як вбачається з  долучених до  матеріалів справи доказових документів, зокрема реєстру документів на отримання нафтопродуктів за 3 та 4 квартали 2004р., реєстру документів на отримання супутних товарів  за 3 та 4 квартали 2004р.,    декларацій з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2004р., 9 місяців 2004р. та 2004р., бухгалтерської довідки  щодо витрат на придбання товарів по                        п.4.1 Декларації з податку на прибуток підприємств (а.с.171-201),                                              ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево”  документально підтверджено факт правомірності формування ним  валових витрат у спірних періодах.

За вищенаведених обставин, спірне  податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 11.01.2006р. №00022342/0 про визначення                                     ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” суми 2481455грн. податкового зобов”язання  по податку на прибуток/доходи приватних підприємств (в тому числі сума 1622428грн. – основний платіж та сума 859027грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому), підлягає скасуванню в повному обсязі.

З огляду на  викладене, керуючись   ст. ст.  5, 11, 69, 70, 71, 105 п.3,  111, 122, 150 п.2, 156, 160, 162, 163 п.3, 167, 254, 255 та п.6 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задоволити повністю.

2. Скасувати повністю податкові повідомлення - рішення Мукачівської ОДПІ  від 11.01.2006р.:

- №00012342/0 про визначення ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” суми 2170606,50грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість (в тому числі сума 1447071грн. – основний платіж та сума 723535,50грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому);

-          №00032342/0 про визначення ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” суми 231628грн. податкового зобов”язання  по податку на додану вартість   та застосування штрафної (фінансової) санкції по ньому у сумі 115814грн.;

-  №00022342/0 про визначення ВАТ „Закарпатнафтопродукт-Мукачево” суми 2481455грн. податкового зобов”язання  по податку на прибуток/доходи приватних підприємств (в тому числі сума 1622428грн. – основний платіж та сума 859027грн. –штрафні (фінансові) санкції по ньому), підлягає скасуванню в повному обсязі.

3.   Постанова  суду набирає законної сили в  порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

4.    Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку  відповідно до вимог ст.186 КАС України.

Суддя                                                                                  В.І. Карпинець