ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 р.
№ 25/141-06-4458 (25/141-06-3866)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                           Кривди Д.С.,

суддів                                                       Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        Фанін О.В.

від відповідача:    не з’явився

розглянувши  касаційну  скаргу  Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2006р.

у справі № 25/141-06-4458 Господарського суду Одеської області

за позовом  Одеської митниці

до Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо"

до Державної виконавчої служби Одеської області

про зобов'язання повернути вантаж,

ВСТАНОВИВ:

Одеська митниця звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" та Державної виконавчої служби Одеської області про зобов’язання Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" повернути Одеській митниці партію спортивного взуття імпортного виробництва, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об’єднання "Темо" на підставі актів прийому-передачі від 01.02.2005р., 03.02.2005р., 04.02.2005р. у кількості 12640 пар, 12032 пари та 12192 пари відповідно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.08.2006р. (суддя І.А.Малярчук), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2006р. (судді: О.Т.Лавренюк, Я.Ф.Савицький, Т.Я.Гладишева), позовні вимоги Одеської митниці задоволено повністю, зобов’язано Дочірнє підприємство територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" повернути Одеській митниці партію спортивного взуття імпортного виробництва, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об’єднання "Темо" на підставі актів прийому-передачі від 01.02.2005р. у кількості 12032 пари, 03.02.2005р. у кількості 12192 пари, 04.02.2005р. у кількості 12640 пар.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Дочірнє підприємство територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.08.2006р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2006р., мотивуючи свою вимогу тим, що  господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Представником Південної регіональної митниці надано накази Державної митної служби України від 15.09.2006 № 785, від 20.12.2006р. № 1137, від 28.12.2006р., з яких випливає, що Одеську митницю було реорганізовано та її правонаступником є Південна регіональна митниця.

Згідно ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи, що внаслідок реорганізації Одеської митниці її правонаступником є Південна регіональна митниця, то позивач –Одеська митниця підлягає заміні на її правонаступника –Південну регіональну митницю.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" не підлягає задоволенню.

Як вже було зазначено, позивач звернувся з вимогою щодо повернення партії спортивного взуття, яке було передано відповідачу на відповідальне зберігання.

Господарським судом встановлено, що:

28.01.2005р. співробітниками позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0127/50000/05 відносно посадових осіб фірми "GUANGZHOU TOPGRANDY TRADE DEVELOPMENT LTD” на підставі ст. 377 Митного кодексу України та вилучене спортивне взуття у кількості 12640 пар, загальною вартістю 379200,00 грн.

31.01.2005р. співробітниками позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0141/50000/05 відносно посадових осіб "SICHUAN GROWTH SILK CO. LTD” на підставі ст. 377 Митного кодексу України та вилучене спортивне взуття у кількості 12032 пари загальною вартістю 360960,00 грн.

02.05.2005р. співробітниками позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0151/50000/05 відносно посадових осіб фірми "GUANGZHOU TOPGRANDY TRADE DEVELOPMENT LTD” на підставі ст. 377 Митного кодексу України та вилучено спортивне взуття у кількості 12192 пари вартістю 365760,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 МК України товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом

Господарським судом встановлено, що 14.07.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір відповідального зберігання за № 91, згідно умов якого позивач передає, а відповідач приймає на відповідальне зберігання майно, затримане за порушення митних правил, конфісковане за рішенням суду та інше майно, що переходить у власність держави в асортименті та кількості згідно відповідних супровідних документів, які є невід’ємною частиною договору.

Згідно п. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Господарським судом встановлено, що на підставі вказаного договору, згідно акту прийому–передачі від 01.02.2005р. позивач передав на відповідальне зберігання 12032 пари спортивного взуття іноземного виробництва вартістю 360960,00 грн. 03.02.2005р. за актом передачі майна на відповідальне зберігання позивач передав відповідачу 12192 пари спортивного взуття іноземного виробництва вартістю 365760,00 грн. За актом передачі майна від 04.02.2005р. позивач передав 12640 пар спортивного взуття іноземного виробництва вартістю 379200,00 грн.

А всього позивач передав на відповідальне зберігання відповідачу спортивне взуття на суму 1105920,00 грн.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Таким чином, як випливає з приписів даної правової норми, зберігач зобов’язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ.

Оскільки відповідач не повернув на вимогу позивача партію спортивного взуття, що було передано відповідачу на відповідальне зберігання, то господарський суд попередніх інстанцій дійшов правомірного висновку щодо зобов’язання відповідача повернути позивачу передану на відповідальне зберігання партію спортивного взуття.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен довести, що це взуття знаходиться саме у відповідача, а не у іншої особи не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідно до приписів пункту 1 статті 942 ЦК України визначено, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства територіального міжгалузевого об'єднання "Темо" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2006р. у справі № 25/141-06-4458 –без змін.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.