ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 2-25/391-2006А

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого,

Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського
суду від 01 червня 2006 року

у справі
№ 2-25/391-2006А

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Сільгоспдеталь"

до

Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників від:

позивача: Степанеко О.Б. дов. від 01.08.07;

відповідача : не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином;

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство "Торговий дім "Сільгоспдеталь" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до ДПІ у м. Сімферополі (далі - відповідач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /3 від 27.10.06 про застосування та стягнення з позивача штрафних санкцій в розмірі 5380 грн.

Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 лютого - 14 березня 2006 року (суддя Маргарітов М.В.), залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01 червня 2006 року (колегією суддів у складі: Фенько Т.П. - головуючий, Волкова К.В., Дугаренко О.В.) позов задоволено.

Не погоджуючись з винесеними судами попередніх інстанцій рішеннями у даній справі, ДПІ в м. Сімферополі було подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2007 року касаційне провадження за скаргою ДПІ у м. Сімферополі закрито у зв'язку з тим, що оскарження судових рішень у даній справі повинно  здійснюватися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи правову позицію Вищого адміністративного суду України, Державна податкова інспекція у м. Сімферополі звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду АР Крим від 21 лютого - 14 березня 2006 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 01 червня 2006 року скасувати та прийняти нове рішення, який відмовити у задоволенні позову Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Сільгоспдеталь".

Заслухавши суддю –доповідача та присутного у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарський суд Автономної Республіки Крим приймаючи постанову керувався положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. В той же час, Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову від 01 червня 2006 року та посилаючись на статті 2, 3, 4, 17, 50 КАС України встановив, що даний спір є господарським, а тому здійснював розгляд даної справи в порядку, передбаченому ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року (далі - КАС України).

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

Стороною у справі є орган державної податкової служби, який у спірних правовідносинах виступає як суб'єкт владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, помилково відніс до юрисдикції господарських судів даний  спір, адже правова природа останнього свідчить про те, що він є публічно-правовим. У зв'язку з чим, дана справа є справою адміністративної юрисдикції та її розгляд повинен здійснюватись за нормами КАС України.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України.

На порушення цих вимог, суд апеляційної інстанції розглянув справу керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов'язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, постанова суду апеляційної інстанції у даній справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі задовольнити частково.

2.  Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 01 червня 2006 року скасувати.

3. Справу № 2-25/391-2006А скерувати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя                                              Добролюбова Т.В.

Гоголь Т.Г.

Судді

Швець В.О.