ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.02.07р.

Справа № А38/105-07(А17/3-07)

За позовом  Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Київ в особі Криворізького відділення Дніпропетровської обласної філії Акціонерно-комерційного банку "Укрсоцбанк", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до  Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя Бишевська Н. А.

Секретар Парфьонов Д.О.

Представники сторін:

від позивача: представник не з’явився;

від відповідача: Отінова Н.А., довір. №112/10/08-10-034 від 10.01.07р., головний державний податковий ревізор-інспектор; Бруснік Т.Г., довір. № 11/10/08-10-034 від 10.01.07р., головний державний податковий інспектор

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Криворізької філії акціонерно-комерційного банку «Укрсоцбанк», м. Кривий Ріг звернувся до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000082130/0 від 19.05.2006р. про стягнення донарахованих сум податкового зобов’язання та штрафних санкцій всього в сумі 1170,00 грн. ( основний платіж 390,00 грн., та штрафні санкції –780,00 грн.)

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю віднесення співробітниками податкового органу при проведенні перевірки діяльності позивача, виплат на суму 2610,00 грн.  до категорії «призи», в той час, як позивач вважає що данні виплати повинні відноситися до категорії «подарунки».

Представник позивача в судове засідання не з’явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. На адресу суду надійшло клопотання від позивача, в якому він просить розглядати справу за відсутності його представника, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на порушення позивачем пп. 9.5.1 п.9.5 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003. №889-IV та несплату позивачем податкових зобов’язань.

На підставі  ст. 160 КАС України   в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідача,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі направлень від 10.04.2006р. № 70 та від 25.04.2006р. № 78, виданих СДПІ по роботі з підприємствами ГМК у м. Кривому Розі співробітниками податкового органу проведено виїзну позапланову перевірку з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період фінансово-господарської діяльності позивача з 01.07.2005р. по 17.03.2006р. За результатами перевірки складено акт від 10.05.2006р. №86/080/19359991, №326/10/08-08-022 ДСК.

Згідно п. 4 акту перевірки від 10.05.2006р. недоутримано податок з доходів фізичних осіб за серпень 2005р. в сумі 390,00 грн., що є порушенням п. 7.3 ст. 7 з урахуванням вимог п.п. 9.5.1 п. 9.5 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003. №889-IV.

Зазначений акт підписано з запереченнями, направленими до СДПІ по роботі з підприємствами ГМК у м. Кривому Розі 12.05.2006р. листом №478/08. Листом від 17.05.2006р. за № 5667/10/08-08-022 відмовлено в задоволенні заперечень.

На підставі акту від 10.05.2006р., винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 19.05.2006р. №000082130/0 про стягнення донарахованих сум податкового зобов’язання та штрафних санкцій всього в сумі 1170,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення рішення  оскаржене в адміністративному порядку 29.05.2006р. до СДПІ по роботі з підприємствами ГМК у м. Кривому Розі, однак в задоволенні скарги відмовлено.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності  до пп.. 3.2.3 п.3.2. ст.3 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб»об'єктом оподаткування є доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті.

П. п. 9.5.1. п.9.5 ст.9 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV встановлює, що податковим агентом платника податку при нарахуванні на його користь доходу у вигляді призів, виграшів у лотерею (крім державних лотерей), інших розіграшів або виграшів в азартних іграх, є особа, яка здійснює таке нарахування.

Криворізькою філією АКБ «Укрсоцбанк»в рекламних цілях з метою розширення кола фізичних осіб, які користуються фінансовим послугами банка, для поширення інформації про переваги окремих банківських послуг (у даному випадку –платіжні картки) серед держателів платіжних карток був проведений розіграш грошового призу.

Згідно листа –повідомлення № 32-11/3-1108 від 11.08.05р. „Про результати акції зі стимулювання використання БПК  VISA та VISA Elektron” та Розпорядження № 36 від 18.04.05р. переможцем акції визначено Парфьонова Володимира Васильовича. На картковий рахунок Парфьонова В.В. філією зараховано 2610,00 грн. та перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 390,0 грн., тобто визначений за ставкою 13% замість 26%, як це передбачено п. 7.3 ст. 7 Закону України № 899-IV.

Суд не погоджується з позицією позивача щодо віднесення виплати грошового призу на суму 2610,00 грн.  до категорії «подарунки», та те, що податкові зобов’язання за даними виплатами повинні нести набувачі товарів згідно ст. ст. 13, 14 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV, оскільки згідно ст.14 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються за правилами, встановленими ст.13 цього Закону для оподаткування спадщини, а згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тобто ст. 13, 14 Закону України від 22.05.2003р. №889-IV встановлюють порядок оподаткування доходів, отриманих платником податків у вигляді подарунків від дарувателя - фізичної особи.

Таким чином помилкова  позиція позивача  в частині правового обґрунтування  своїх дій, не дає підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись  ст. 158-163 КАС України,  господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили  відповідно до ст. 254 Кодексу  адміністративного судочинства України та може бути  оскаржена у порядку та строки, встановлені  ст. 186 Кодексу  адміністративного судочинства  України.

Суддя                                                                                                    Н.А.Бишевська

Дата підписання постанови  13.03.07р.