ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2007 р.
№ 27/229

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. -  головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників сторін: позивача –

відповідача –Теслюка В.Г., Клокун Т.Г., Мови В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "Ода Електронікс" на рішення господарського суду м.Києва від 25 червня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 9 жовтня 2007 року у справі за позовом ТзОВ "Ода Електронікс" до Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" про визнання недійсною додаткової угоди,

встановив:

У квітні 2007 року позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди до договору про спільну діяльність №2 від 6 квітня 2005 року.

Рішенням господарського суду м.Києва від 25 червня 2007 року (суддя Дідиченко М.А.) в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 9 жовтня 2007 року рішення суду залишене без змін.

У касаційній скарзі ТзОВ "Ода Електронікс" просить скасувати вказані судові рішення, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами, при прийнятті оскаржуваних судових рішень, норм матеріального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі було укладено договір про спільну діяльність №2 від 06.04.2005 року, відповідно до умов якого сторони зобов'язувались шляхом об'єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері розвитку електронної промисловості для досягнення загальної господарської мети, а саме: створення фольгованих і нефольгованих ламінатів.

Пунктом 8.2 вказаного договору передбачено, що взаємовідносини сторін припиняються шляхом укладення окремої угоди чи акта про розірвання договору.

Додатковою угодою від 29.12.2006 року до договору про спільну діяльність №2 від 06.04.2005 року сторонами був розірваний укладений договір №2.

Згідно п.4 додаткової угоди сторонами встановлено, що після виконання всіх умов додаткової угоди, договір про спільну діяльність № 2 від 06.04.2005 року вважається таким, що втратив силу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому випадку погодити предмет, ціну та строк дії договору.

На підставі ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору, вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У відповідності ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно п.8.2 договору сторони передбачили, що взаємовідносини сторін припиняються шляхом укладення окремої угоди чи акта про розірвання договору.

При вирішенні спору місцевий та апеляційний господарські суди всебічно дослідили надані сторонами докази і правильно встановили, що спірна додаткова угода від 29.12.2006 року є дійсною, оскільки відповідає чинному законодавству, а сторонами встановлений строк дії вищезазначеної додаткової угоди, а саме: до виконання всіх її умов.

Приймаючи судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визнали безпідставними посилання позивача на те, що спірну додаткову угоду було підписано генеральним директором проти його волі, внаслідок застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку відповідача.

Враховуючи відсутність правових підстав для визнання недійсною спірної додаткової угоди, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Касаційною інстанцією перевірені обставини справи і їх відповідність викладеним судом нормам матеріального права.

Наведені висновки місцевого та апеляційного господарських судів відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваних судових рішень помилкові і не відповідають матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м.Києва від 25 червня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 9 жовтня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Ода Електронікс"  –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                 В. Дерепа

Судді                                                                                           Б.Грек

Л.Стратієнко