ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 р.
№ Б-31/28-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат»

на ухвалу

та постанову
господарського суду Харківської області від 19.09.2006
Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2006

у справі
господарського суду
№ Б-31/28-06
Харківської області

за заявою
Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції

до
Відкритого акціонерного товариства «Сахновщинська райагрохімія»

про
визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги
не з’явились

від заявника
не з’явились

від боржника
не з’явились

В С Т А Н О В И В  :

В ході провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Сахновщинська райагрохімія»Постановою господарського суду Харківської області від 10 травня 2006 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Наконечного М.В., покладено на нього обов’язки щодо виконання ліквідаційної процедури. Провадження у справі про банкрутство № Б-31/28-06 здійснюється за спрощеною процедурою в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

До господарського суду надійшла скарга на дії ліквідатора, в якій ТОВ фірма «Фрегат» просить суд зобов’язати ліквідатора задовольнити  вимоги  скаржника в сумі 9250 грн. 73 коп. в порядку черговості, передбаченої ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та  звільнити арбітражного керуючого Наконечного М.В. від обов’язків ліквідатора у зв’язку з неналежним їх виконанням на підставі ч. 8 п.5 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В судове засідання 19 вересня 2006 року скаржник надав заяву, якою зменшив грошові вимоги та зазначив, що станом на 19 вересня 2006 року з урахуванням сплати частки боргу 17.03.2006 року, заборгованість банкрута складає 8750,83 грн., з яких пені –8700,00 грн., інфляційних нарахувань -  43,74 грн. та нарахувань в розмірі трьох відсотків річних  - 6,99 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.09.2006 скаргу кредитора задоволено частково, зобов’язано ліквідатора врахувати при погашенні вимог кредиторів боржника у встановленому статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»порядку вимоги ТОВ фірма «Фрегат»до боржника в сумі 43,74 грн. боргу з врахуванням індексу інфляції, 06,99 грн. річних та 51.53 грн. пені. В іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ТОВ фірма «Фрегат»звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати зазначену ухвалу в частині відмови в задоволенні скарги.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2006 апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 19.09.2006 залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеною постановою, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати акти судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»кредитором визнається особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов’язань, а грошовим зобов’язанням визнається зобов’язання боржника заплатити певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, 16 травня 2006 року скаржник повідомив господарський суд Харківської області та ліквідатора про те, що ТОВ «Фрегат»є кредитором боржника та заявив до боржника свої грошові вимоги в сумі 9250,73 грн., посилаючись на підтвердження зазначеної заборгованості визнаною претензією. Матеріалами справи підтверджується відмова ліквідатора у визнанні грошових вимог скаржника у зв’язку з неподанням належних документів в обгрунтування заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник лише під час розгляду скарги на дії ліквідатора надав докази укладення між кредитором та боржником цивільно-правового договору на супроводження господарського спору від 25.10.2005 року, акту прийомки-здачі робіт від 17.11.2005  року згідно договору від 25.10.2005 року,  претензію  на суму  9250, 73 грн. з розрахунком нарахувань у зв’язку з прострочкою сплати, докази сплати заборгованості в сумі основного боргу, а також були надані деякі інші документи боржника - оригінал статуту в редакції від 03.02.2003, два оригінали свідоцтв про державну реєстрацію від 09.06.1997 та від 03.02.2003, довідка про включення боржника до ЄДРПОУ станом на 14.05.2003, оригінал свідоцтва на право власності від 20.07.2000 за №292, протокол загальних зборів акціонерів від 20.08.2002, протокол №1 засідання правління від 21.08.2002, та інші документи, які за поясненням скаржника були передані йому особисто посадовою особою боржника Токарем Г.В. Цей факт передачі  зазначених документів боржника підтвердив в судовому засіданні Токар Г.В.

З врахуванням поданих доказів судом першої інстанції дійшов висновку про можливість часткового визнання грошових вимог скаржника та відхилення його клопотання про звільнення ліквідатора за відсутністю вини ліквідатора в неподанні належних доказів грошових зобов’язань скаржником.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками попередніх судів про правомірність визнання грошових вимог про стягнення річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов’язань по договору між боржником та кредитором (скаржником у справі), а також про правомірність обмеження передбаченої договором пені (10% за кожен день прострочення розрахунків) подвійною обліковою ставкою НБУ з посиланням на приписи статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», чинної на момент виникнення спірних правовідносин, якою розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та приписи частини 2 статті 343 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 19.09.2006 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2006 в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат»залишити без задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2006 та ухвалу господарського суду Харківської області від 19.09.2006 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                                Л. Катеринчук

Н. Ткаченко