ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.
№ 5/360

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т. Б.–головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л. І.

за участю представників:

позивача (заявника)
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

відповідача
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

Державної виконавчої служби
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні   касаційну
скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області

на постанову
від 19.12.2006 Луганського апеляційного господарського суду

на дії
Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Луганська

у справі
№ 5/360 господарського суду Луганської області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області

до
Приватного підприємства Лугпромсервіс”

про
стягнення 208201,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до ПП „Лугпромсервіс” про стягнення заборгованості у розмірі 208201 грн. 57 коп. за договором купівлі –продажу пакету акцій від 04.10.2001 р.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.12.2002 р. позов задоволений в частині стягнення заборгованості у розмірі 99527,51 грн. на користь Управління Державного казначейства України у м. Красний Луч, заборгованості у розмірі 76507,20 грн. на користь Управління Пенсійного Фонду України у м. Красний Луч, пеню у сумі 19586, 60 грн. за прострочку погашення заборгованості перед Пенсійним фондом та пеню 33,77 грн. за прострочку погашення по заробітній платі на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України, стягнуто судові витрати.

У жовтні 2006 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області до господарського суду Луганської області зі скаргою від 25.09.2006 р. № 1-8/599 на дії органів Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Луганська.

Ухвалою від 20.11.2006 р. господарський суд Луганської області (суддя Лісовицький Є.А.) у задоволенні скарги відмовив, оскільки скаржником не надано доказів щодо незаконності дій органу виконання судових рішень  повернення виконавчого документа, тому що державним виконавцем були здійсненні всі певні заходи, передбачені законодавством стосовно розшуку майна та розрахункових рахунків боржника.

За апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області Луганський апеляційний господарський суд (судді: Семендяєва І.В., Бойченко К.І., Єжова С.С.), переглянувши ухвалу від 20.11.2006 р., постановою від 19.12.2006 р. залишив її без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з судовими рішеннями регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Луганського апеляційного господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державної виконавчої служби у Жовтневому районі, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 40 Закону України “Про виконавче провадження”.

Скаржник, зокрема, посилається на те, що з відповідача на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області підлягають стягненню грошові кошти, а тому положення пункту 5 статті 40 Закону України “Про виконавче провадження” не можуть бути підставою для повернення виконавчого документа без виконання, за таких умов державний виконавець не мав повноважень повертати стягувачу виконавчий документ без виконання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається  з  матеріалів  справи  та  встановлено  судом  першої  та апеляційної інстанцій 12.02.2003 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №5/360 від 03.01.2003 р., виданого господарським судом Луганської області про стягнення з ПП “Лугпрмсервіс” на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області 31938,03 грн. та надано боржнику строк для добровільного виконання.

24.02.2003 р. державним виконавцем виконавче провадження згідно статті 49 Закону України „Про виконавче провадження”, пункту 4.19.1 Інструкції про проведення виконавчих дій було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 12-1 про стягнення заборгованості з ПП „Лугпромсервіс”.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження” встановлені обов'язки і права державних виконавців, зокрема,  державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 20 Закону України „Про виконавче провадження” виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Судами першої т апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем, зокрема, вчинялись наступні дії:

- накладався арешт на рахунки боржника в наступних установах банків: Іллічівському відділені „Промінвестбанк” м. Маріуполь, „Укрсіббанк”               м. Дніпропетровська, і „Промінвестбанк” м. Ровеньки, ЛФ „Приватбанк”, Ощадбанку № 7511, Сєвєродонецькому відділені АКІБ „Укрсіббанк”, ЛОД АППБ „Аваль”, „Енергобанк”, а також направлялись запити щодо виконання постанов про арешт рахунків та про залишок коштів на рахунках;

- неодноразово направлялися запити до Державної податкової інспекції у Жовтневому, Артемівському та Ленінському районах м. Луганська, МРЕВ УДАІ, МКП БТІ та Луганського обласного управління статистики, з відповідей яких вбачається, що за боржником нерухомого та рухомого майна не зареєстровано;

- направлявся повторний виклик боржнику з’явитись до державного виконавця для вирішення питання виплати боргів за рішеннями суду, але боржник не з’явився, причини неявки не повідомив;

Державним виконавцем було здійснено вихід за юридичною адресою ПП “Лугпромсервіс”: м. Луганськ, вул. Смоленська, 130 та встановлено, що боржник там не знаходиться, майна належного боржнику та, яке  підлягало опису й арешту, не виявлено, про що складено акт від 08.06.2006 р. (том  1 а.с.106 зворотній бік).

30 серпня 2006 р. державним виконавцем на підставі пункту 5 частини 1 статті 40 Закону України „Про виконавче провадження” винесена постанова про повернення виконавчого документа та листом вих. № 11623 від 01.09.2006 р. повернуто наказ № 5/360 від 03.01.2003 р. стягувачу (том 1 а.с. 68-69). В постанові державного виконавця зазначено, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з’ясувати місцезнаходження боржника.

Пунктом 2 вказаної постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред’явлений для виконання в строк до 31 серпня 2009 року.

Стаття 40 Закону України „Про виконавче провадження” визначає, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві:

якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника.

Судова колегія погоджується з доводами судів першої та апеляційної інстанції щодо правомірності дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу від 30.08.2006 р. відповідно до норм статті 40 Закону України “Про виконавче провадження”.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів, що посилання скаржника на ту обставину, що ним отримано лист                           ПП “Лугпромсервіс” з зазначенням адреси м. Луганськ, вул. Смоленська, 130 не свідчить про знаходження за вказаною адресою боржника та фіктивність акта державного виконавця від 08.06.2006 р. Стягувачем не надано суду відомостей про місцезнаходження боржника, наявності належного відповідачу рухомого або нерухомого майна, а також не надано доказів, щодо незаконності дій органу виконання судових рішень з повернення виконавчого документа, оскільки державним виконавцем були здійснені певні заходи, передбачені законодавством щодо розшуку майна та розрахункових рахунків боржника.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова апеляційного суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Керуючись, ст.ст.111-5,  111-9, 111-7, 111-11   Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Постанову від 19.12.2006 р. Луганського апеляційного господарського суду у справі №  5/360 господарського суду  Луганської області залишити без змін.

Касаційну скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області - без задоволення.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач