ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
УХВАЛА

"20" березня 2007 р.
Справа №  11/133/06

За позовом:  ДПІ у м.Миколаєві (54009, м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20)

до 1 відповідача: ПП “Вікі” (54008, м.Миколаїв, вул.5 Слобідська, 110)

до 2 відповідача: ПП “Твіст” (54001, м.Миколаїв, вул.68 Десантників, 2)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача:

від 1 відповідача:

від 2 відповідача:

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсною угоди від 04.01.2004р.

Ухвалою суду від 01.12.2006р. було зупинено провадження у справі у зв’язку з направлення матеріалів справи до касаційної  інстанції.

Оскільки справа повернулась в провадження господарського суду, провадження у справі слід поновити.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсною угоди укладеної між ПП “Вікі” та ПП “Твіст” від 04.01.2004р. на суму 79535,52 грн., на підставі ст.207 ГК України та застосування  наслідків визнання угоди недійсною в порядку  ст.208 ГК України.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що провадження           у справі слід припинити, оскільки даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Згідно ст.4 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-XII, Державна податкова   адміністрація   України   є  центральним органом виконавчої влади.

Державні податкові інспекції у  районах,  містах  (крім  міст Києва та Севастополя),  районах у містах,  міжрайонні та об'єднані державні   податкові   інспекції   підпорядковуються   відповідним державним  податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, до завдань органів державної податкової служби відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю  обчислення,  повнотою  і  своєчасністю   сплати   до бюджетів,    державних   цільових   фондів   податків   і   зборів (обов'язкових   платежів),   а   також    неподаткових    доходів, установлених законодавством.

Тобто, органи державної податкової служби, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п.11 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” до функцій державних податкових інспекцій відноситься  подання  до суду  позовів  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України під справою адміністративної юрисдикції  слід розуміти переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у даних правовідносинах державні податкові інспекції виступають як суб'єкти владних повноважень.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов про визнання договору недійсним підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.12 ГПК України Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів.

Згідно ч. ст.4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України “Про господарські суди”, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже норми Господарського процесуального кодексу України застосовуються господарським судом тільки при вирішенні господарських спорів, підвідомчих йому, відтак їх застосування для вирішення справи адміністративної юрисдикції є неправомірним.

Враховуючи, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України, провадження у справі слід припинити в порядку  п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись ст.79, п.1 ч.1 ст.80 ГПК України,  суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі поновити та одночасно припинити.

Суддя
К.Л.Василяка