ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.07р.

Справа № 41/95-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів",

м. Нікополь, Дніпропетровська область

до  відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейдінг систем",

м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства "Ясиновський коксохімзавод",

м. Макіївка, Донецька область

про стягнення 3450,74 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Торхов Д.О., довіреність № 144-4016 від 27.12.06 року

Від відповідача-1: Сакало А.А., довіреність № 1591 від 01.08.06 року

Від відповідача-2: Лакіза Ю.В., довіреність № 10972/24 від 29.12.06 року

Назаренко О.В., довіреність № 8707/14 від 25.10.06 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідачів 3450,74 грн. –вартості вагової недостачі коксової продукції, з урахуванням ПДВ та залізничного тарифу.

Відповідач-1 позов не визнав, посилаючись на безпідставність пред’явлених позивачем вимог.

Відповідач-2 проти позову заперечує, просить суд в позові відмовити, посилаючись на те, що позивачем порушені правила приймання продукції по кількості, передбачені Інструкцією П-6, тому подані ним докази не є належними доказами у справі.

За згодою представників позивача та відповідача-2 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

У відповідності з укладеним між позивачем - Відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів”  та відповідачем-1 товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейдінг систем" договором № 31-05/05-01/1998 від 21.06.05 року, відповідач-1 зобов’язався передати позивачеві коксову та вугільну продукцію, асортимент, ціна та кількість якої вказані в специфікаціях (додатках к договору), що є його невід’ємними частинами, та позивач, відповідно, зобов’язався прийняти вказану продукцію та її сплатити.

Пунктом 4.2. договору сторони передбачили здійснення приймання продукції по кількості у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою Держарбітражем при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965р.із змінами та доповненнями від 14.11.1974р. (далі інструкція П-6).

Сторонами узгоджено, що у випадку виявлення недостачі товару при прийманні його вантажоотримувачем (позивачем по справі) виклик представників продавця (відповідача-1 по справі) та вантажовідправника (відповідача-2 по справі ) є обов’язковим.

На виконання умов зазначеного договору 06.11.05 року на адресу позивача від вантажовідправника (відповідача-2) надійшов вантаж –коксова продукція, що підтверджується залізничними накладними, долученими до матеріалів справи.

Із представлених суду документів вбачається, що вантаж у зазначених в накладних вагонах, прибув на станцію призначення в справному стані, без ознак втрати, розкрадання і виданий залізницею в порядку ст.52 Статуту залізниць України без перевірки.

При прийманні вантажу позивачем виявлена його недостача в загальній кількості 8,55 т з урахуванням норми природної втрати 1 % на суму, згідно її розрахунку, 3450,74 грн. (з ПДВ та залізничним тарифом).

За результатами приймання позивачем вантажу у вагонах  № № 65333049, 67864553, 67883405, 63535785, 65350746, 67359828, 63776819, 67153056, 66553652, 67380188, 67187443, 65724825, 66837006, 67656512 комісією позивача за участю представника громадськості Кузьмича В.В., діючого на підставі посвідчення № 3967/1 від 04.11.05 року складений акт № 3967/1  від 06.11.05 року.

Відповідно до даних цього акту при зважуванні на 100 тонних вагах виявлена недостача вантажу в кількості 8,55 тон, приймання продукції припинено 06.11.05 року.

08.11.05 року комісією позивача за участю представника громадськості Єшенгулова Г.В., діючого на підставі посвідчення № 3967/2 від 08.11.05 року, складений акт приймання продукції по кількості № 3967/2, яким встановлена недостача вантажу у вищезгаданих вагонах в кількості 8,55 тон.

Причиною недостачі зазначено неправильне визначення маси вантажу відправником.

Вимоги позивача до відповідача-2 не підлягають задоволенню, оскільки при досліджені поданих позивачем доказів, судом встановлено, що позивачем порушені правила приймання продукції  за кількістю, передбачені інструкцією П-6.

Відповідно до п. 25 Інструкції П-6, в акті недостачі повинно бути вказано найменування та адреса відправника (виготовлювача) та постачальника продукції. В порушення вказаного пункту Інструкції, в актах № 3967/1 від 06.11.05 року та № 3967/2 від 08.11.05 року найменування та адреса постачальника, а також адреса вантажовідправника продукції відсутні.

Пунктом 13 Інструкції П-6 визначено, що кількість отриманої продукції при прийманні, повинна визначатися в тих же одиницях вимірювання, які вказані в супровідних документах. В вищезазначених залізничних  накладних вага продукції вказана в кілограмах, тоді як в актах приймання –в тонах.

Крім того, в порушення п. 25 Інструкції П-6 в акті № 3967/2 від 08.11.05 року не вказано вартості продукції, якої не вистачає.

В порушення п.14 інструкції, позивачем не здійснено переваження тари вагону  для визначення ваги нетто. Зазначений пункт інструкції П-6 встановлює порядок перевірки ваги нетто, згідно якому при неможливості переваження продукції без тари визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформляються актами.

Визначення ваги нетто шляхом перевірки ваги брутто в момент одержання продукції і ваги вагона за трафаретом (за документом) продукції кокс К/У 25*40 ,як зазначено в акті № 3967/2 від 08.11.06 року, не допускається.

Докази визначення позивачем ваги нетто вантажу у відповідності з вимогами Інструкції П-6 суду не надано. З акту приймання продукції  не вбачається, що позивач визначив вагу нетто вантажу зазначеним в Інструкції способом.

Крім того, питання щодо виклику представників відповідача-1 та відповідача-2 для приймання продукції за кількістю обумовлений  п.4.2 договору, внаслідок чого у відповідності із зазначеною Інструкцією визначається обов’язковим.

Як вбачається із матеріалів справи, всупереч вимог договору № 31-05/05-01/1998 від 21.06.05 року, п. 17 Інструкції П-6, позивач не викликав належним чином представників відповідача-1 для участі у прийманні продукції за кількістю. Докази,

підтверджуючі факт виклику відповідача-1, який є обов’язковим, відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України, не надані, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 26 Інструкції П-6 акт приймання продукції затверджується керівником або заступником керівника підприємств –отримувача не пізніше, ніж на наступний день після складення акту. У випадку, коли приймання здійснювалося у вихідний або святковий день, акт приймання повинен бути затверджений керівником підприємства –отримувача або його заступником в перший робочий день після вихідного або святкового дня.

В порушення вказаного пункту Інструкції П-6, акт приймання продукції № 3967/2 від08.11.05 року затверджений заступником керівника позивача, 07.11.05 року, тобто на день раніше, ніж був укладений, крім того, акти № 3967/1 від 06.11.05 року та № 3967/2 від 08.11.05 року затверджені заступником керівника Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” у святковий день.

Щодо вимог до відповідача-1, як вбачається з матеріалів справи, ним виставлені рахунки на оплату узгодженої позивачем і відповідачем-1 в договорі № 31-05/05-01/1998 від 21.06.05 року.

кількості продукції, яка відповідає кількості, зазначеній в спірних накладних. Таким чином, докази неналежного виконання відповідачем-1 зобов’язань договору в матеріалах справи відсутні і сторонами не надані.

Учасником у спірних взаємовідносинах, які випливають з недостачі вантажу –невідповідності даних, зазначених в супроводжувальних даних і фактичних даних, вказаних позивачем,  відповідач-1 не є. Вина відповідача-1 в недостачі вантажу відсутня.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог у відповідності із ст. 33 ГПК України, підстави для покладення відповідальності на відповідачів відсутні, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати по справі віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 06.04.07 року