ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р.
№ 4/472-06-12431

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М.- головуючого(доповідач у справі),

Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.,

розглянувши касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства Одеського виробничо-торгівельного суконного об'єднання "Лазур", м. Одеса

на постанову

від 19.06.2007р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 4/472-06-12431 господарського суду Одеської області

за позовом

до

Закритого акціонерного товариства Одеського виробничо-торгівельного суконного об'єднання "Лазур", м. Одеса
Приватного підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації", м. Одеса

про
визнання договору недійсним, визнання права власності та зобов'язання повернути майно

представники сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.11.2006 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

22.05.2007 р. позивач звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про зупинення провадження у справі у зв’язку із знаходженням у Вищому господарському суді України його касаційної скарги на судові рішення у справі № 15/25-04-538, за якими позивача було зобов’язано передати відповідачу спірне нерухоме майно у власність.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.05.2007 р. (суддя Літвінов С.В.) провадження у справі зупинено на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. (судді: Лашин В.В. –головуючий, Єрмілов Г.А., Воронюк О.Л.) апеляційну скаргу відповідача задоволено та ухвалу господарського суду Одеської області від 22.05.2007 р.  скасовано.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. та залишити в силі ухвалу господарського суду Одеської області від 22.05.2007 р.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції порушено норми чинного законодавства.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи;  надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;  заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Отже,  статтею 79 ГПК України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається із матеріалів справи, предмет спору у даній справі пов'язаний з дослідженням питань відповідності укладеної між сторонами угоди про заміну одного зобов'язання іншим зобов'язанням від 28.07.2003 р. б/н, вимогам чинного законодавства, та, як наслідок, наявності підстав для застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції та підстав для визнання права власності на майно, що є об’єктом спірної угоди.

Втім, предметом спору у справі № 15/25-04-538 було дослідження питання ви конання позивачем угоди про заміну одного зобов'язання іншим зобов'язанням від 28.07.2003 р. б/н, а саме передачі позивачем майна за угодою відповідачу.  При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, в цій справі питання недійсності вказаної угоди не вирішувались.

Відносини з виконання угоди лежать поза межами відносин з її укладання.

У зв’язку з чим, виконання угоди безпосередньо не пов’язано з перевіркою законності угоди на час її укладання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що підстав вважати, що дана справа не може бути розглянута до перегляду справи  № 15/25-04-538 судом касаційної інстанції, не має.

За таких обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у господарського суду Одеської області  були відсутні підстави для зупинення провадження у справі відповідно до ст. 79 ГПК України.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. відповідає нормам процесуального права та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 79, 1115, 1117, 1119 – 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства Одеського виробничо-торгівельного суконного об'єднання "Лазур" залишити без задоволення.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. у справі № 4/472-06-12431 залишити без змін.

Головуючий                                                               Б.М. Поляков

Судді                                                                           Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко