ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
№ 2/317

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "Лан" на рішення господарського суду Луганської області від 2 листопада 2006 року та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 11 січня 2007  року у справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Укрресервіс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАН”, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову –Товариство з обмеженою відповідальністю “Згода” про стягнення 28 657,33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача про стягнення 28657, 33 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи.

Рішенням господарського суду Луганської області від 2 листопада 2006 року (суддя Седляр О.О.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15 189 грн. заборгованості, судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 11 січня 2007 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ТзОВ "Лан"  просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір №13, за умовами якого субпідрядник (позивач) зобов'язався виконати підрядні будівельно-монтажні роботи житлового будинку за адресою: м.Луганськ, кв, Мирний, 4А, а генпідрядник (відповідач) - прийняти та оплатити їх.

Згідно п.2.3 укладеного договору, розрахунок відбувається за фактично виконану роботу на підставі актів  виконаних  робіт форми   КБ-2 та КБ-3.

Відповідно до п.3.2 цього договору, генпідрядник протягом п’яти днів з дня отримання акту здачі-прийому та звітних документів зобов'язаний направити субпідряднику підписаний акт прийому виконаних робіт або вмотивовану відмову від прийому робіт.

Як правильно встановлено судами, на виконання умов вказаного договору позивачем були здійснені роботи, передбачені п.1.1 договору на загальну суму 178135 грн. 20 коп., що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та актами приймання робіт КБ-2В.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Умовами укладеного сторонами договору підряду не визначений строк виконання зобов'язання щодо оплати виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий   обов’язок   у   семиденний   строк   від   дня   пред'явлення   вимоги,  якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 19.06.2006 року позивачем була направлена відповідачеві вимога про сплату заборгованості за виконані роботи, яку відповідач залишив без задоволення.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст.853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи справу, господарські суди правильно встановили факт недоведеності відповідачем виконання позивачем неякісних робіт за укладеним договором, оскільки з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач прийняв роботу від позивача без будь-яких недоліків та заперечень, що підтверджується підписаними ним довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та актами виконаних робіт КБ-2В на загальну суму 178135 грн. 20 коп.

Враховуючи той факт, що обсяг та вид робіт здійснюваних позивачем за актом приймання виконаних робіт за грудень 2005 року за договором, укладеним з відповідачем, ідентичний з обсягом та видом робіт за актом приймання виконаних робіт за березень 2006 року за договором, укладеним з третьою особою –ТзОВ "Згода" , місцевий суд правильно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13468, 80 грн.

Суд вважає, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень, суди повно і всебічно перевірили всі обставини справи, дали належну правову оцінку зібраним у справі доказам і прийняли законні судові рішення, які необхідно залишити без змін.

Керуючись  ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 2 листопада 2006 року та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 11 січня 2007  року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Лан" –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                 В.Дерепа

Судді                                                                         Б.Грек

Л.Стратієнко