ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.07 р.                                                                               Справа № 32/406

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді                           О.М. Сковородіної

при секретарі судового засідання: Бахмет А.В

за участю представників сторін:

від позивача: Чепракова Н.В. – довіреність від 31.12.06р.

Вострецова Г.Р. – довіреність від 01.02.07р.

від відповідача: Колмикова О.М. – довіреність від 07.02.07р.

за позовом: Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”                м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Дзержинськтепломережа” м. Дзержинськ

до відповідача: Дзержинського міського відділу УМВС України Донецької області                          м. Дзержинськ

про стягнення заборго?ваності з урахуванням і?ндексу інфляції, 3% річних в сумі 23394,65грн.

В судовому засіданні оголошена

перерва з 11.01.-25.01.07р.

Позивач, Обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк, в особі виробничої одиниці „Дзержинськтепломережа” м. Дзержинськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Дзержинського міського відділу УМВС України Донецької області  м. Дзержинськ про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 23394,65грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 8 від 26.09.03р., лист, рахунки-фактури, акт на включення опалення від 15.10.05р., акти на виключення опалення від 16.04.03р., 06.04.04р., акти на включення опалення від 21.10.03р., від 20.10.04р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.07р.

Відповідач  проти позову заперечував, посилаючись на те, що: 1) заборгованість складає 13339,99грн., а не 19087,50грн., як вказано в позовній заяві, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 09.01.07р.; 2) заборгованість в сумі 12724,15грн. за 2003р. списана згідно акту на списання кредиторської заборгованості у зв’язку з закінченням строку позовної давності, який завершився в грудні 2006р.; 3) вважає, що заборгованість складає 615,84грн. за 2004р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Відповідно до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 8 від 26.09.03р. позивач був зобов’язаний постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач був зобов’язаний сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в строк, передбачений цим договором.

Відповідно до умов договору відповідачу були надані послуги теплопостачання, що підтверджується актами на включення опалення за відповідні періоди, підписаним представником відповідача, актами на відключення опалення, також підписаний двома сторонами, рахунками, актами звірки взаємних розрахунків.

Відповідно до п. 6.4 договору  відповідач повинен був сплачувати щомісячно згідно платних документів, наданих позивачем для оплати з розрахункового рахунку відповідача в порядку встановленому законодавством України, протягом 3 банківських днів після його отримання.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За період 2003р.-2004р. позивач надав відповідачу послуг за договором на суму 82127,50грн., з яких відповідачем було сплачено 63040,00грн. Неоплаченою, на думку позивача, залишилась заборгованість в сумі 19087,50грн.

Судом не приймається твердження відповідача щодо списання заборгованості за отримані послуги в сумі 12724грн. відповідно до акту на списання кредиторської заборгованості, термін позовної давності якої минув, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з додатку № 3 до договору про теплопостачання від 26.09.03р. № 8 сторонами був складений графік погашення заборгованості відповідача, в якому сума заборгованості складає за центральне опалення – 12724грн., яка сплачується помісячно, починаючи з дати укладання договору, та останній платіж повинен був здійснений в грудні 2004р. Таким чином, шляхом підписання графіку сторонами були змінені строки виконання зобов’язань (щодо заборгованості, яка існувала на момент складання графіку в сумі 12724,00грн.) відповідача за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 8 від 26.09.03р.

Як слід, щодо заборгованості в сумі 12724,00грн. (яка виникла у 2003р., та відповідно до графіку погашення заборгованості мала бути сплачена у березні – грудні 2004р.) строк позовної давності – не сплив.

З іншого боку, суд вважає, що позивачем при розрахунку суми позову, неврахована як оплата спірної заборгованості, грошові кошти в сумі 5747,50грн., перераховані у  грудні 2005р. (факт отримання яких не заперечується позивачем).

Таким чином, свої зобов’язання за договором, як про це заявлено позивачем,  відповідач,  всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином не виконав. Внаслідок цього, утворилась заборгованість в розмірі 12724,00грн. (за 2003р.), та 615,99грн. (за 2004р.), факт чого позивач підтверджує наданими документами, зокрема, рахунками-фактурами, актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.07р.

За таких обставин позов про стягнення заборгованості в сумі 19087,50грн. за період за 06.01.03р. по 31.12.2004р. підлягає задоволенню частково в сумі 13399,99грн. (за 2003р., 2004р.).

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач дійсно прострочив виконання грошових зобов’язань за договором. Проте, при розрахунку 3% річних та індексу інфляції, позивач не врахував той факт, що відносно заборгованості відповідача за 2003р., згідно з графіком погашення заборгованості відповідача, в якому сума заборгованості складає за центральне опалення – 12724грн., сторонами було змінено строки її оплати. Як слід, у 2004р. нарахування індексу інфляції та 3% річних мало бути здійснено з урахуванням строків її погашення, встановлених цим графіком, а саме в сумі 246,70грн. (3% річних), 746,59грн. (індекс інфляції).

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді стягнення нарахованого індексу інфляції на суму боргу в розмірі 3333,18грн., 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 973,97грн. підлягають задоволенню частково в сумі 551,65грн. (3% річних), 1800,63грн. (індекс інфляції).

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Закону України „Про теплопостачання”, ст.ст. 193, 198 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України,  керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Дзержинськтепломережа” м. Дзержинськ до Дзержинського міського відділу УМВС України Донецької області  м. Дзержинськ про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 23394,65грн.

Стягнути з Дзержинського міського відділу УМВС України Донецької області                       м. Дзержинськ (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 2, ) на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Дзержинськтепломережа” м. Дзержинськ (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, , п/р 33 у філії ТОВ „КБ”Актив-Банк”, код банку 334000) заборгованість в сумі 13399,99грн., 3% річних в сумі 551,65грн., індекс інфляції в сумі 1800,63грн., витрати з державного мита в сумі 157,52грн., та 79,45грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Повний текст рішення підписаний 03.03.07р.

Рішення набирає законної сили 14.03.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Сковородіна О.М.