ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.11.07
Справа № 3/553.

Суддя
Доманська М.Л., розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного підприємства "Баядєра", м. Горлівка Донецької
області

до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1,            м. Сєвєродонецьк
Луганської області

про
стягнення 2144 грн. 00 коп.

за
участю представників сторін:

від
позивача - Куделя І.М. (дов. від 23.07.07),

від відповідача -не прибув (явка обов'язкова),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача
на користь позивача
заборгованості у сумі 2144 грн. 00 коп.

Розпорядженням заступника голови суду від 04.10.07 справу
№ 3/553 передано на розгляд судді Доманській М.Л.

Відповідач відзиву на позов не надав, у судове засідання не
прибув. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Заявою про зменшення позовних вимог від 07.11.07 № 157, зданою у
засіданні суду 08.11.07, позивач у справі зменшив розмір позовних вимог на
загальну суму 2092 грн. 71 коп. та просить стягнути з відповідача 51 грн. 29
коп.-3 % річних та інфляційні нарахування, у зв'язку з частковою сплатою
заборгованості відповідачем.

Вказана заява позивача про зменшення розміру позовних вимог
приймається судом, позовними вимогами слід вважати вимогу про стягнення з
відповідача на користь позивача 51 грн. 29 коп.,-3 % річних та інфляційні
нарахування.

Дослідивши
обставини справи, додатково надані
матеріали, вислухавши представників сторін,  суд прийшов до наступного.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі
узгоджених накладних від 11.06.07 № 161199 та 13.07.07 № 165605 позивачем на
адресу відповідача поставлений товар (алкогольні напої) на суму 832 грн. 42
коп. та 1260 грн. 29 коп. відповідно, за який відповідач зобов'язаний
розрахуватись на протязі 7 днів з дня отримання товару. Станом на 17.09.07 за
розрахунком позивача за відповідачем існувала заборгованість у сумі 2092 грн.
71 коп.. На підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував 3% річних та
інфляційні нарахування у сумі  51 грн. 29
коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Оцінивши доводи сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими
та такими, що не підлягають до задоволення .

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Стаття 173 Господарського кодексу України і ст.11 Цивільного
кодексу України визначають підстави виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином
згідно умов договору і вимогам цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при  відсутності таких
умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або іншим вимогам, які  звичайно ставляться.

Факт поставки позивачем відповідачеві товару підтверджується
матеріалами справи, у

тому числі накладними від 11.06.07 № 161199 та 13.07.07 №
165605  на загальну суму 2092 грн. 71
коп..

При цьому, відповідно до ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України, підприємства та організації, мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Таким чином, на момент звернення до суду, право чи охоронюваний законом інтерес
підприємства позивача мало бути вже порушеним.

Підставою позовних вимог є вищезазначені накладні від 11.06.07 №
161199 та 13.07.07 № 165605  .

Предметом судового розгляду є зобов'язання відповідача з  оплати заборгованості за поставлений товар,
та на момент подачі позову до господарського суду мало існувати зобов'язання
відповідача з оплати заборгованості у сумі 2092 грн. 71 коп., і у випадку
невиконання даного зобов'язання відповідачем
буде існувати порушення права позивача і відповідно право на звернення
до суду за захистом порушеного права і право нарахувати та заявити до стягнення
3% річних та інфляційні нарахування за прострочення виконання відповідного
грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України,  якщо строк виконання боржником  обов'язку не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного законодавства.

Позивач не надав до суду доказів того, що відповідач зобов'язаний
розрахуватись з ним на протязі 7 днів з дня отримання товару, як зазначено у
позовній заяві, та не довів, що строк виконання відповідного зобов'язання
відповідача перед позивачем настав.

Позивач не надав суду доказів направлення чи вручення
відповідачеві вимоги (претензії, листа тощо) щодо оплати відповідного боргу чи
доказів домовленості сторін щодо строку та порядку розрахунків за поставлений
товар.

Таким чином, позивач не довів суду те, що на момент пред'явлення
позову за відповідачем  існувало
зобов'язання перед позивачем з оплати
заборгованості за вищезазначеними накладними від 11.06.07 № 161199 та
13.07.07 № 165605, та те, що відповідач на той час якимось чином  порушив цивільні права чи охоронювані законом
інтереси позивача.

За таких обставин, суду не доведено, що на момент звернення з
позовом до суду, права позивача були порушені, прострочення виконання
відповідачем відповідного грошового зобов'язання перед позивачем також не було
доведено.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність саме за
порушення грошових зобов'язань, в зв'язку з чим вимоги позивача щодо
примусового стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні нарахування у
сумі  51 грн. 29 коп. є необґрунтованими
та у задоволені позову слід відмовити.

Згідно з ч. 3 п.38 Інструкції про порядок обчислення та справляння
державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції
України від 22.04.1993 № 15, при зменшенні позовних вимог внесене мито не
повертається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України решту судових витрат також слід
покласти  на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,49,75,82,84,85  Господарського   процесуального   кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

1.  У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати
покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  26.11.07.

Суддя
М.Л.Доманська