ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.07 р.                                                                               Справа № 17/290

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка

до відповідачів: 1. Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Родинське

2. Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк

про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Ахметова Н.В. за дов. № 07-3568 від 26.12.2005р.

Від відповідача 1: Бушинська Є.В. за дов. № 8 від 01.08.2006р.

Від відповідача 2: представник не з’явився

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 19.12.2006р. по 30.01.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м. Макіївка, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Родинське  про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32 грн.

Заявою від 03.11.2006р. № 07-3691 позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача майнову шкоду у вигляді збитків від нестачі вугільної продукції в сумі 1510,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на нестачу вантажу – вугільного концентрату марки „Ж” при прийманні від відповідача за залізничними накладними №№ 51278367, 51278368.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву від 18.10.2006р. № 13/юр-1306, від 31.10.2006р. № 13/юр-1337, від 11.01.2007р. № 13/юр-12 проти позовних вимог відносно свого підприємства заперечує. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на відсутність договірних відносин з позивачем.

Ухвалою від 07.11.2006р. господарський суд за своєю ініціативою залучив до участі у справі у якості другого відповідача Відкрите акціонерне товариство „САВІ”.

Відповідач 2 в письмових поясненнях б/н від 28.11.2006р. зазначив, що не мав прямого доступу до вугільного концентрату марки „Ж” на всьому шляху прямування вантажу від вантажовідправника до вантажоодержувача. Тому вважає, що майнова шкода у вигляді нестачі коксового горішку виникла з вини вантажовідправника у результаті недостатнього наповнення вагонів та внесення до залізної накладної недостовірних відомостей про масу вантажу.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 27.11.2006р. справу призначено до розгляду судді Зубченко І.В.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача 1 та 3 було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, приймаючи до уваги доводи відповідачів, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2003р. між позивачем та відповідачем 2 був укладений договір № 1678/3, відповідно до умов якого відповідач 2 узяв на себе зобов’язання передати, а позивач – прийняти та оплатити вугільну продукцію.

Виставлену позивачеві рахунок-фактуру на оплату вугільної продукції № 1608 від 30.04.05р., оплачено позивачем у повному обсязі. Претензій щодо неналежного виконання грошових зобов’язань з боку позивача відповідачем 3 не пред’являлося.

На виконання умов договору у квітні 2005р. до адреси позивача за залізничними накладними №№ 51278367, 51278368 у залізничних вагонах надійшов вантаж  - вугільний концентрат марки „Ж”.

Вантажовідправником вантажу є відповідач 1.

Вантаж прибув у справних вагонах, без ознак втрати, розкрадання в путі та виданий позивачеві відповідачем 1 – перевізником без перевірки маси та кілкості місць згідно із ст. 52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка на зворотній стороні залізничних накладних.

Приймання та перевірка кількості продукції здійснена позивачем відповідно до умов договору та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6.

В результаті перевірки встановлена вагова нестача у розмірі 3550 кг, про що складений акт № 504/п від 07.04.05р.

У відповідності з п.п. 16, 17 Інструкції П-6 позивачем зупинено приймання продукції для виклику представника відправника.

Внаслідок нез’явлення представника відправника у призначений час приймання продукції здійснено на підставі п. 18 Інструкції П-6 за участю представника громадськості, направленого на приймання посвідченням № 504 від 08.04.2005р. Про встановлену нестачу складений остаточний акт № 504 від 08.04.05р.

З урахуванням норми природної втрати відповідальна нестача за розрахунком позивача склала 2170 кг., що відповідно складає вартість 1510,32 грн.

Пред’явлену позивачем претензію відповідач залишив без задоволення.

За приписом ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Недостача – це різниця у вазі чи кількості вантажу, прийнятого до перевезення і виданого вантажоодержувачу за однією накладною. Відповідальність вантажовідправника настає за наявності її вини.

У розумінні ст.ст. 2, 3 Статуту залізниць цей статут визначає права, обов’язки та відповідальність підприємств, які користуються залізничним транспортом, регламентує організацію та основні умови перевезення вантажів.

Залізнична накладна – це обов’язкова письмова форма узгодження на перевезення вантажу, яка укладається між вантажовідправником та залізницею на користь третьої особи – вантажоодержувача, а також основний перевізний документ, що надається залізниці вантажовідправником разом з вантажем.

Як встановлено судом, вантажовідправником, на якого покладено обов’язок щодо заповнення залізничної накладної, є відповідач 1.

Згідно із ст. 37 Статуту залізниць під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. При цьому, згідно із ст. 24 Статуту залізниць України саме вантажовідправник несе відповідальність за усі неправильності, неточності та неповноти відомостей, вказаних ним в залізничній накладній.

Таким чином особою, за виною якої виникла недостача, може бути лише відповідач 1 як особа, яка неправильно зазначила відомості про масу вантажу в залізничній накладній.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позивачем факт виявлення недостачі повністю підтверджено відповідними засобами доказування, суд дійшов висновку, що недостача вантажу утворилася внаслідок недовантаження продукції постачальником – відповідачем 1.

Внаслідок невірного визначення маси вантажу відповідачем 1, що є неправомірною дією, позивачеві заподіяно шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Розмір збитків у вигляді вартості недостачі вугільної продукції за розрахунком позивача складає 1510,32 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем, відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, вимоги Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до відповідача: Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Родинське про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32 грн.  підлягають задоволенню в повній сумі.

В задоволенні позову відносно другого відповідача - Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1 повністю.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 509, 526, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Красний Лиман про стягнення майнової шкоди в сумі 1510,32 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” (85310, м. Ординське Донецької області, ) на користь Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” (86106, м. Макіївка Донецької області, вул. Горького, 1, код ЄДРПОУ 2598706) майнову шкоду у вигляді збитків від нестачі вугільної продукції в сумі 1510 грн. 32 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову відносно другого відповідача - Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк відмовити за недоведеністю.

У судовому засіданні 30.01.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя                                                                         Зубченко І.В.