ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.12.07                                                                                       Справа №7/292/07-25/248/07-7/405/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Зубкова Т.П.  , Колодій Н.А.

при секретарі: Лолі Н.О.,

за участю представників:

позивача: Кобенко Ю.М., довіреність № 143/07 від 12.06.2007 р.;

відповідача: Ветрова М.В., довіреність № 69 від 01.04.2007 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. у справі № 7/292/07-25/248/07-7/405/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЛан», м. Запоріжжя

про стягнення 509202грн.33коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД», м. Київ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЛан», м. Запоріжжя за договором поставки № б/н від 31.01.2006 р. заборгованості в сумі 509202,33 грн., а саме 507367,47 грн. – заборгованості за поставлений товар по договору та 1834,86 грн. – 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. у справі                     № 7/292/07-25/248/07-7/405/07 (суддя Кутіщева Н.С.) у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що угода № б/н від 31.01.2006 р., якою обґрунтовані позовні вимоги, між сторонами не відбулася, оскільки сторонами не узгодженні суттєві умови договору, а саме: номенклатура (найменування) товару, що буде поставлятися; фактично не конкретизований предмет договору; не узгоджена ціна договору; кількість товару, що підлягає поставці.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД» не погодилося з рішенням господарського суду першої інстанції та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. у  цій справі та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 509202,33 грн., з яких: 507367,47 грн. – заборгованість за поставлений товар по договору; 1834,86 грн. – 3% річних. 5092,02 грн. – витрат по сплаті державного мита та 118 грн. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вважає, що висновки суду викладені в рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам справи, Вказує на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку позивача, договір  поставки від 31.01.2006 року був укладений, істотні умови договору про предмет, ціну і строк договору були погоджені сторонами, жодна із сторін не виявила бажання в ході виконання договору припинити його дію. Посилається на те, що господарський суд порушив вимоги ст. 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строку вирішення спору так як справа була прийнята до провадження 22.06.2007 року, а рішення було прийнято 25.10.2007 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 23.11.2007 року у справі  № 7/292/07-25/248/07-7/405/07 апеляційний розгляд справи призначено на 21.12.2007 року.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 3337 від 20.12.2007 року справу № 7/292/07-25/248/07-7/405/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Зубкова Т.П., Колодій Н.А.

В судовому засіданні 21.12.2007 року присутні представники сторін підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі.

За заявою присутніх представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД» (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрЛан» (покупцем)  було укладено договір поставки б/н.

Згідно п.1.1. цього договору, постачальник зобов’язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, протягом 2006-2007 років передати у повну власність (повне господарське відання) покупцеві товар для відгодівлі тварин, відповідно до рахунків фактур, а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору сторони передбачили, що номенклатура, кількість та ціна товару, що є предметом поставки за цим договором, визначаються у специфікаціях до цього договору, що є його невід’ємними частинами.

Згідно п. 4.1 договору, постачальник відвантажує товар покупцю за цінами, що визначені чинними прейскурантами продавця, та узгодженими покупцем в специфікаціях.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЛан» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД» за договором поставки № б/н від 31.01.2006 р. заборгованості в сумі 509202,33 грн., а саме 507367,47 грн. – заборгованості за поставлений товар по договору та 1834,86 грн. – 3% річних було предметом судового позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до п.4 ст.179 Господарського кодексу України, при укладенні  господарських  договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного  волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на  свій  розсуд будь-які умови  договору,  що не  суперечать законодавству.

Згідно ст. 180 цього ж кодексу:

1. Зміст  господарського  договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань,  як погоджені сторонами, так і ті,  що  приймаються  ними  як  обов’язкові  умови  договору  відповідно до законодавства;

2. Господарський   договір  вважається  укладеним, якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду, а також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода;

3. При укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами  договору  є  умови  про  предмет договору, умови,  що визначені законом як  істотні  або  є  необхідними  для договорів даного виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися  іншими засобами доказування.

Сторонами не надано доказів виконання умов п. 1.2 та п. 4.1 договору поставки, а саме: узгодження специфікацій до договору, які є невід’ємними частинами даного договору і визначають номенклатуру, кількість та ціну товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо того, що угода, яка випливає з договору поставки № б/н від 31.01.2006 р., яким обґрунтовані позовні вимоги, між сторонами не відбулася, оскільки сторонами не узгодженні суттєві умови договору, а саме: номенклатура (найменування) товару, що буде поставлятися; фактично не конкретизований предмет договору; не узгоджена ціна договору; кількість товару, що підлягає поставці.

До того ж, як встановлено колегією суддів та судом першої інстанції, видаткові накладні, згідно яких позивачем здійснювалась поставка товару відповідачу, не містять посилання на договір поставки № б/н від 31.01.2006 р.

Позивач, в свою чергу, просить стягнути з відповідача спірну заборгованість саме за цим договором.

Враховуючи відсутність доказів поставки позивачем відповідачу товару саме за договором поставки № б/н від 31.01.2006 р., відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог, з правових підстав, наведених у позовній заяві. Однак, при цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду  за стягненням  заборгованості з інших правових підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним рішення господарського суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач, зокрема, посилався на те, що господарським судом першої інстанції порушено ст. 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строку вирішення спору, так як справа була прийнята до провадження 22.06.2007 року, а рішення було прийнято 25.10.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЛан», м. Запоріжжя за договором поставки № б/н від 31.01.2006 р. заборгованості в сумі 509202,33 грн., а саме 507367,47 грн. надійшла до господарського суду Запорізької області 22.06.2007 року.

22.06.2007 року суддею Н.С. Кутіщевою прийнято ухвалу про порушення провадження у справі, якій було присвоєно № 7/292/07. Розгляд справи було призначено на 22.08.2007 року.

Відповідно до  ч.3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках голова господарського суду чи заступник голови  господарського  суду  має право продовжити строк вирішення спору, але не більш як на один місяць.

22.08.2007 року ухвалою в.о. голови господарського суду Запорізької області продовжено строк вирішення спору на один місяць, розгляд справи перенесено на 24.09.2007 року (враховуючи, що 22 та 23 вересня 2007 року були вихідними днями).

У зв’язку із хворобою судді Кутіщевої Н.С., справу № 7/292/07 передано судді Дьоміній А.В., про що свідчить розпорядження № 1387 від 24.09.2007 року в.о. голови господарського суду Запорізької області.

При цьому, враховуючи необхідність передачі справи іншому судді, відлік строку, встановленого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розпочинається заново.

На підставі вищенаведеного розпорядження  та норм Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 24.09.2007 року суддя Дьоміна А.В. прийняла справу до свого провадження, присвоїла справі № 7/292/07-25/248/07, яку і призначила до розгляду на 18.10.2007 року.

Однак, у зв’язку з виробничою необхідністю, розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 1652 від 18.10.2007 року, справу № 7/292/07-25/248/07 було передано на розгляд судді Кутіщевій Н.С.

На підставі вищенаведеного розпорядження та вимог Господарського процесуального кодексу України, згідно яких, враховуючи необхідність передачі справи іншому судді, відлік строку, встановленого ст.69 Господарського процесуального кодексу України, розпочинається заново, ухвалою від 18.10.2007 року суддя  Кутіщева Н.С прийняла справу до свого провадження, присвоїла справі № 7/292/07-25/248/07-7/405/07, і призначила до розгляду на 18.10.2007 року.

В судовому засіданні 18.10.2007 року, для підготовки проекту рішення і оголошення рішення в повному обсязі оголошувалася перерва до 25.10.2007 року.

Оскаржуване рішення суду було прийнято в судовому засіданні 25.10.2007 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги те, що згідно господарсько-процесуальних норм при заміні судді, відлік двохмісячного строку, встановленого для вирішення спору, розпочинається заново, господарським судом першої інстанції при розгляді цієї справи не було порушено ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом (державне мито в сумі 5092грн.02коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.)  та державне мито за апеляційною скаргою в розмірі 2546грн.01коп. відносяться на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цехаве Корм ЛТД», м. Київ залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. у справі № 7/292/07-25/248/07-7/405/07 – без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 08.01.2008 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Зубкова Т.П.  Колодій Н.А.