ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.12.2007
Справа №2-27/10777-2006А

За позовом Сільськогосподарський виробничий кооператив «Єдність», Нижньогірський район, с. Желябівка,

До відповідача:  ДПІ в Нижньогірському районі, с.м.т. Нижньогірський, вул.. Шкільна, 16.

Про списання безнадійного податкового боргу у розмірі 228370,87 грн.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача –    не з’явився.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору:

Позивач – Сільськогосподарський виробничий кооператив «Єдність» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Нижньогірської державної  податкової інспекції, в якому просить суд зобов’язати відповідача списати безнадійний податковий борг з прибуткового податку з доходів громадян в сумі 146 384,30грн. та податку з доходів фізичних осіб в сумі 81986,57грн., всього 228370,87грн., з розрахунку періоду обчислення з 01.01.2002р. по 30.06.2004р., обгрунтовуючи позовні вимоги абз. «г» п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000р. з наступними змінами і доповненнями, вважаючи, що цей борг станом на 31.12.2004р., як безнадійний податковий борг, що виник внаслідок форс-мажорних обставин 2002-2004р.р., підлягає списанню.

Позивач при цьому посилається висновки Торгово-промислової палати України  № 2882/05-4 від 10.04.2003р., № 12928/05-4 від 06.10.2003р., № 1754/05-4 від 05.05.2004р. та № 15309/05-4 від 27.11.2004р.

Відповідач проти позову заперечує і вважає, що підстав для списання цього боргу немає, оскільки актом звірки № 2440/10 від 01.09.2005р. відповідачем визначена фактична заборгованість підприємства перед бюджетом по податку з доходів фізичних осіб за періоди, коли виникли форс-мажорні обставини. При цьому, загальна сума такого боргу, що підлягає списанню відповідно до п.п. 4.6 п. 4 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 14.03.2001р. № 103 із змінами і доповненнями, внесеними наказом ДПА України від 03.11.2004р. № 629, складає 196380,42грн. Зазначає також, що на підставі рішення Господарського суду АР Крим від 18.04.2005р. та постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. по справі № 2-16/1630.1-2005 рішенням Джанкойської ОДПІ № 28/24-0 від 31.10.2005р. позивачу був списаний борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 379370,59грн., в тому числі податковий борг з податку з доходів фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили, на заробітну плату, яка відображена в акті звірки № 2440/10 від 01.09.2005р. в сумі 196380,42грн., а також з прибуткового податку з доходів фізичних осіб з плати за земельні паї в сумі 182990,17грн.

Крім того, в обгрунтування заперечень проти позову вказує, що дію п.п. “г” п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р. на 2006 рік призупинено.

Ухвалою від 24.07.2006р. провадження по даній справі було зупинено у зв’язку з призначенням судово-бухгалтерської експертизи.

За резолюцією Першого заступника Голови ГС АР Крим від 15.01.2007р. у зв’язку з переходом судді Господарського суду АР Крим Маргарітова М.В. до іншого суду вказану справу було передано на розгляд судді Воронцовій Н.В., ухвалою якої від 29.01.2007р. вказана справа була прийнята до провадження.

Після проведення експертизи провадження по справі ухвалою від 25.05.2007р. було поновлено.

Заявою від 17.07.2007р. позивач уточнив позовні вимоги у відповідності з висновками експертизи та просить суд зобов’язати ДПІ у Нижньогірському районі АР Крим списати безнадійний податковий борг з прибуткового податку з доходів громадян в сумі 146384,30грн. та податку з доходів фізичних осіб в сумі 81986,57грн., а всього 228370,87грн. за період з 01 січня 2003р. по 31.12.2004р.  Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на оплату судової експертизи в розмірі 3000грн.

Заявою від 20.11.2007р. позивач доповнив підстави позову посиланням на абз. «в» п.п. 18.2 ст. 18 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р., зазначаючи, що вказана в позові сума податкового боргу на загальну суму 228 370,87грн. станом на 01.12.2007р. не сплачена, а отже, строк для його примусового стягнення сплинув.

Стосовно доводів відповідача про зупинення Законами України Про державний бюджет України на 2006, 2007р.р. дії положень в ці роки про списання безнадійного податкового боргу, в тому числі і по обставнам перебігу строку позовної давності,  пояснив, що п. 5 рішення Конституційного суду України  від 09.07.2007р. по справі № 1-9/2007 визнано неконституційним зупинення законом про Держбюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України.

Доповнивши відзив на позов, відповідач зазначив, що за списанням боргу позивач у 4-му кварталі 2004р. та 1-му кварталі 2005р. не звертався, як і не звертався у податковий орган про списання податкового боргу згідно зі ст.. 15 Закону України № 2181 за сплином строків позовної давності для його примусового стягнення. Також вказує, що 12.01.2007р. ГС АРК порушено провадження по справі № 2-24/1282-2007 про стягнення 334677,73грн. податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб з СВК „Єдність” за позовом прокурора Нижньогірського району в інтересах держави.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд дійшов висновку про те,  що не явка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення представників сторін, суд,  -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з п. 1.2, 1.3 ст. 1  Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000р., з наступними змінами і доповненнями, податковий борг (недоїмка) – це податкове зобов’язання, не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання. Податкове зобов’язання – зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені даним Законом або іншими законами України.

Згідно з п. 18.2.1 безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції підлягають списанню.

При цьому, відповідно до абз. „в, г”” п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України № 2181-Ш, які відповідають положенням пп. 3.3 п. 3 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків № 103, під терміном "безнадійний" податковий борг" слід розуміти податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк давності - 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання (рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) на підставі даних обліку), а також п. 3.4 пункту 3 Порядку - податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини, наприклад стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов'язань. Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - щодо настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Підпунктом 18.2.3 цього пункту Закону N 2181 та підпунктом 1.5 пункту 1 Порядку списання безнадійного податкового боргу віднесено до виключної компетенції податкових органів.

Податкові органи здійснюють щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України (п.п. 18.2.3 п. 18.2 ст. 18 Закону).

Такий Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Державної податкової адміністрації України

від 14 березня 2001р. N103 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2002 р. за N 16/6304.

Відповідно до п. 4.6 Порядку списанню підлягає борг по податку з доходів фізичних осіб, який знайшов відображення у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. 1ДФ) та виник у податкового агента внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), починаючи з відповідного місячного податкового періоду звітного кварталу, в якому такі обставини настали, і до закінчення відповідного податкового періоду (кварталу).

П. 4.1 Порядку встановлює, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється:

- за даними карток особових рахунків платників податків, що ведуться в органах державної податкової служби в установленому порядку, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу;

- за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, відповідно до п. 4.2 Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в пункті 3.3 цього Порядку, вважається дата прийняття рішення керівника контролюючого органу, а у випадку, визначеному в пункті 3.4 цього Порядку, - наступний день за граничним терміном погашення податкових зобов'язань за період, на який припадає дата, вказана в документі, що засвідчує факт непереборної сили.

Згідно з п. 5.1 Порядку у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати.

До заяви обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

З акту звірки для визначення фактичної заборгованості підприємства перед бюджетом по податку на доходи фізичних осіб № 2440/10 від 01.09.2005р. вбачається що загальна сума податкового боргу податку з доходів фізичних осіб, що підлягає списанню відповідно до п.п. 4.6 п. 4 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 14.03.2001р. № 103 зі змінами, внесеними наказом ДПА України від 03.11.2004р. № 629 складає 196380,42грн.

Вказана сума боргу визначена за період з 2002 по 2004р., що виникла внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджуються висновками Торгово-промислової палати України № 3089/05-4 від 16.07.2002р., № 7773/05-4 від 23.12.2002р., № 1662/05-4 від 27.02.2003р., № 2882/05-4 від 10.04.2003р., № 12928/05-4 від 06.10.2003р. та № 1754/05-4 від 05.05.2004р.

На підставі даного акту звірки, а також на підставі рішення Господарського суду АР Крим від 18.04.2005р. та постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.10.2005р. по справі № 2-16/1630.1-2005, рішенням Джанкойської ОДПІ № 28/24-0 від 31.10.2005р. позивачу був списаний борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 379370,59грн., в тому числі податковий борг з податку з доходів фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили, на заробітну плату, яка відображена в акті звірки № 2440/10 від 01.09.2005р. в сумі 196380,42грн., а також з прибуткового податку з доходів фізичних осіб з плати за земельні паї в сумі 182990,17грн.

Таким чином, судом встановлено, що несписаним залишився податковий борг, що виник внаслідок форс-мажорних обставин, підтверджених висновком ТПП №15309/05-4 від 27.11.2004р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, сума такого боргу згідно з вимогами п. 4.1 Порядку списання № 103 не визначена, доказів звернення до відповідача за списанням такого боргу у 4-му кварталі 2004р та 1-му кварталі 2005р. позивачем, всупереч ст.. 71 КАС України, не надано, як і не надано самого висновку ТПП №15309/05-4 від 27.11.2004р.

Не визначено розміру такого боргу і висновком судово-бухгалтерської експертизи по даній справі № 52 від 25.04.2007р., оскільки в основу досліджень даного експертного дослідження були покладені висновки ТПП № 2882/05-4 від 10.04.2003р., № 12928/05-4 від 06.10.2003р. та № 1754/05-4 від 05.05.2004р. (а.с. 67)

Суд вважає, що безпідставними є також доводи та вимоги позивача про порушення його права внаслідок несписання відповідачем спірного податкового боргу внаслідок сплину передбаченого ст.. 15 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000р. строку давності його стягнення, адже з відповідною заявою згідно з вимогами п. 5.1, п. 4.1 Порядку  № 103 позивач до ДПІ не звертався, а отже, позивач не надав доказів порушення його права, що вимагає судового захисту.

Суд також виходить з того, що 12.01.2007р. ГС АРК порушено провадження по справі № 2-24/1282-2007 про стягнення 334677,73грн. податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб з СВК „Єдність” за позовом прокурора Нижньогірського району в інтересах держави.

В той же час, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС  України адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах,  зв’язку з чим суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача в цій частині.

Не погоджується суд і з посиланням позивача на п. 5 рішення Конституційного суду України  від 09.07.2007р. по справі № 1-29/2007, яким визнано неконституційним зупинення законом про Держбюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, адже предметом спору по даній справі були положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким було зупинено дію положень інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій окремим категоріям громадян та змінено або встановлено нові підстави й умови їх надання, у зв’язку з чим дане рішення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 17.12.06 р.

24.12.07 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.