ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07
Справа №АС12/565-06.

За позовом : Фермерського господарства «Ладуха В.Б.», с.Слобода Буринського району

До відповідача : Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання рішень недійсними

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники сторін:

Від позивача: Ладуха В.Б., Осипенко М.М. (дор. № 22 від 18.12.2006 р.), Литвиненко  В.М. (дов. № 99 від 09.03.2006 р.);  Джафаров Р.Ш.

Від відповідача:           Міхненко Л.Г. (дов. № 145 від 10.01.2007 р.); Рибець В.М. (дов. № 76 від 09.01.2007 р.)

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: Позивач просить  суд визнати недійсними та скасувати  акт перевірки  від 24.05.2006 року № 14/23-1/21104 в частині п. 3.3.2 та рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції від 13.06.2006 р. № /0 про застосування фінансових санкцій.

Свої вимоги позивач обґрунтовує  неправомірними діями відповідача під час проведення перевірки,  та спростовує факти реалізації цукру, борошна, жому, за що було донараховано фінансових санкцій.

Відповідач вимоги позивача не визнав, в своїх запереченнях зазначає, що перевірка позивача здійснена  правомірно, а саме: відповідно до п.1 ст. 11 Закону України «Про  державну податкову службу в Україні», плану-графіку на 2-й квартал 2006 року проведення документальних перевірок суб»єктів господарської діяльності, який складено на виконання  вимог наказу Державної податкової адміністрації України від 14.10.2005 року № 441. Повідомлення про проведення  перевірки направлене позивачу рекомендованим листом 05.04.2006 року, яке вручено особисто Ладусі В.Б. 07 квітня 2006 року. Документальна перевірка розпочата 20 квітня 2006 року. Відповідач також пояснив, що  при суцільній перевірці правильності проведення розрахунків в касі підприємства зафіксовані факти реалізації товарів не власного виробництва, реалізація придбаного товару здійснювалась по прибуткових касових ордерах, які  відображені у денних касових звітах та книзі обліку продажу товарів, і при перевірці встановлено порушення  вимог Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» при реалізації  покупної продукції на 40 536 грн. 60 коп. без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документа,  що стало підставою для нарахування  фінансових санкцій.

В судових засіданнях відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства оголошувалися перерви з 18.12.2006 р. до 11.01.2007 р.; з 11.01.2007 р. до 25.01.2007 р. та з 25.01.2007 р. до 11:00 год.  15.02.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

На підставі акта перевірки про результати виїздної планової перевірки селянського (фермерського) господарства «Ладуха В.Б.» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 р. по 31.12.2005 р. (акт перевірки № 14/23-1/21104620 від 24.05.2006 р.) відповідач прийняв рішення від 13.06.2006 р. № /0, яким донарахував позивачу  фінансову санкцію в розмірі 202 683 грн. за порушення  статті 3 п. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 1776-Ш від 01.06.2000 р. (надалі Закон № 1776).

Виїздною плановою перевіркою ФГ «Ладуха В.Б.» дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня  2004 року  по 31 грудня 2005 року (акт перевірки від 24 травня 2006 року № 14/23-1/21104620) при суцільній перевірці правильності проведення розрахунків в касі підприємства зафіксовані факти реалізації продукції не власного виробництва.

Господарством було придбано:

-          по податковій накладній  від 13 жовтня 2004 року № 580 від ППА «Жуківська» цукор у кількості 5,0 тон на загальну суму  12 050 грн.;

-          по податковій накладній від 18 жовтня 2004 року № ЮВ-005124 від ТОВ «ЮВС» цукор у кількості 10,0 тон на загальну суму 24 102 грн.;

-          по податковій накладній від 29 вересня 2004 року № 3119 від ДП ДАК «Хліб України» «Кролевецький комбінат  хлібопродуктів» борошно у кількості 11,65 тон на загальну суму 13 980 грн.;

-          по податковій накладній від 24 жовтня 2004 року № ЮВ-005523 від ТОВ «ЮВС» жом у кількості 88,20 тон на загальну суму 1 058 грн. 40 коп.;

Придбання товару  проведено в книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг) господарства за грудень 2004 року та лютий 2005 року.

Реалізація придбаного товару здійснювалась по прибуткових касових ордерах, а саме:

-          № 41 від 30 грудня 2004 року від виробництва с/г продукції за жом на суму 1 058 грн. 40 коп.;

-          № 42 від 30 грудня 2004 року від виробництва с/г продукції за борошно на суму 8 580 грн.;

-          № 43 від 31 грудня 2004 року від виробництва с/г продукції за цукор на суму 6 796 грн. 20 коп.;

-          № 8 від 25 лютого 2005 року за цукор  на суму 12 051 грн.;

-          № 9 від 28 лютого 2005 року за цукор на суму 12 051 грн.

Ці прибуткові касові ордери знайшли своє відображення у денних касових звітах за 30 грудня 2004 року, за 31 грудня 2004 року, за 25 лютого і за 28 лютого 2005 року.

Реалізацію товару  господарством проведено і у книзі обліку продажу товарів (робіт, послуг) за грудень 2004 року і лютий 2005 року. У графі «покупець» цієї книги зазначено «Населення».

За висновком відповідача вказана покупна продукція реалізована позивачем в сумі 40 336 грн. 60 коп. без застосування  реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документа на повну суму проведеної операції, тому відповідач застосував фінансову санкцію в розмірі п»ятикратної вартості проданих товарів не власного виробництва.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги в частині скасування рішення про застосування фінансової санкції обґрунтованим, таким що підлягає задоволенню з огляду на наступне :

Позивач є сільськогосподарським підприємством, здійснює вирощування зернових, технічних культур, буряків,  займається виробництвом круп, м»ясним та молочним скотарством, розведенням великої рогатої худоби та відповідно оптовою та роздрібною торгівлею.

В період 2004 – 2005 років від основної сільськогосподарської діяльності обсяг  від реалізації продукції власного виробництва склав 98,1 відсоток.

Відповідно довідки Буринського райвідділу ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземлі України», довідок Гвинтівської сільської ради від 14.02.2007 р., Слобідської сільської ради Буринського району від 14.02.2007 року, згідно земельно-кадастрових  документів станом на 01.01.2004 року громадянами здано в оренду фермерського господарства «Ладуха В.Б.» 159 земельних паїв, оформлені відповідні  договори оренди. Орендна плата протягом 2004 -2006 років здійснена натуроплатою: борошном, цукром, зерном і господарство заборгованості за оренду землі перед населенням немає.

При перевірці повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за період з 01.10.2004 р. по 31.12.2005 р., сума перерахованого податку  з доходів фізичних осіб, отриманих натуроплатою склала за 2 місяці 2004 р. – 1 209 грн.; за 2005 р. – 29 257 грн. 75 коп., про що зазначено в акті перевірки.

За таких обставин при перевірці відповідачем  не досліджувалося питання врахування продукції на складі позивача її рух із акту перевірки неможливо  встановити, що позивач  продавав населенню саме  покупну, а не свою продукцію і висновок є  припущенням відповідача.  Також з висновку аудитора № 17 від 14.02.2007 року вбачається, що реалізація цукру, жому, борошна за готівкові кошти за період з 01.10.2004 р. по 31.12.2005 р. на СФГ «Ладуха В.Б.» не мала місця.  Сума 40 536 грн. 60 коп., яку відповідач вважає була отримана від  населення, надійшла в касу підприємства в період з 01.10.2004 р. по 31.12.2005 р. фактично складає 4 305 грн. внесок до статутного фонду, 36 231 грн. 60 коп. – оплата за зерно кукурудзи.

В судовому засіданні 15.02.2007 року відповідач  заявив усне клопотання про  залучення до участі у справі підприємство «Фаворит» для з»ясування питань ведення позивачем касових операцій. Але в матеріалах справи  є лист – пояснення директора ПБКФ «Фаворит» від 24.01.2007 року, з якого  вбачається, що згідно договору, укладеного з позивачем від 15.01.2004 року підприємство  «Фаворит» зобов»язаний надавати замовнику консультації з організації та ведення  бухгалтерського  обліку, складання податкової звітності, а ведення касових операцій, заповнення  бланків прибуткових та видаткових ордерів, листів касової книги, договором не передбачено. За зазначених обставин залучення ПП «Фаворит» до участі у справі  є недоцільним, тому клопотання  відповідача відхиляється.

Проводячи перевірку позивача з питань дотримання ним вимог податкового та валютного законодавства, відповідач безпідставно здійснив  перевірку дотримання вимог Закону  України № 1776,  чим порушив  діюче законодавство.

Відповідно до статей 15, 16 За кону № 1776 контроль за додержанням суб»єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) здійснюють органи державної податкової служби України, шляхом проведення  планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно із ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-ХП від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями) право на проведення  планової виїздної перевірки платника податків надається лише у тому  випадку, коли йому  не пізніше ніж за десять днів до дня проведення  зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та дати  закінчення її проведення.

Статтею 11-2 Закону № 509 визначено, що посадові особи  органу державної податкової служби вправі  приступити до  проведення  планової або позапланової виїздної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим  та іншими законами України та за умови надання платнику податків під розписку направлення на  перевірку, в якому зазначається  дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид, (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб, які проводитимуть перевірку. Ненадання цих документів платнику податків або надання їх з порушенням вимог,  встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб  податкової служби до проведення планової перевірки.

Відповідно до направлення № 15/23-1 виданого 14.04.2006 року керівником  податкового органу, відповідач мав право перевірити дотримання  позивачем вимог  лише податкового та валютного законодавства. В наказі про продовження терміну перевірки від 27.04.2006 р. № 234 також  визначена перевірка податкового та валютного законодавства. Але в порушення направлення та наказу ДПІ, відповідач безпідставно здійснив  перевірку дотримання позивачем Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського  харчування та послуг».

Стосовно вимоги позивача про визнання  нечинним частково акту перевірки, то вона не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України  компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на спори юридичних осіб із суб»єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи  правових актів індивідуальної дії), дій чи  бездіяльності.

Акт перевірки не є самостійним документом, який  би породжував певні обов»язки для позивача, тому не може бути скасований, або  визнаний нечинним.

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечинним рішення Буринського відділення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції від 13.06.2006 року № /0 про застосування штрафних санкцій до селянського (фермерського) господарства «Ладуха В.Б.».

3.          В частині позову про визнання нечинним акту перевірки  – відмовити.

4.  Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.