ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2007 р.
Справа 46/386

За позовом
Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Прем’єр - реклама”

про
стягнення 467 746,57 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача
Клочай Н.І.—представник за довіреністю від 21.06.2007 р. № 196-1673/кр

від відповідача
не з’явився

У судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2007 р., за згодою присутнього представника позивача судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2007 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Прем’єр - реклама” з позовом про стягнення 440 547,27 грн. заборгованості за договором № 1511/ТК від 01.01.2005 р. та 27 199,30 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов вищевказаного договору, згідно з пунктом 4.5 якого плата за право тимчасового користування місцем (-ями) сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами (відповідачем) щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, шляхом перерахування суми коштів, зазначеної в рахунку-фактурі наданої робочим органом (позивачем по справі), на поточний рахунок останньої.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що за несвоєчасну та/або неповну сплату платежів за право тимчасового користування місцем (-ями) розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2007 р. № 46/386 та призначено справу до розгляду на 22.10.2007р.

22.10.2007 р. та 08.11.2007 р. розгляд вказаної справи не відбувся у зв’язку з перебування судді на лікарняному та був перенесений на 14.11.2007 р. .

08.11.2007 р. від позивач до суду надійшли письмові уточнення, відповідно до яких останній просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 440 547,27 грн. та просить стягнути лише штрафні санкції, а саме: 2 709,24 грн. 3 % річних, 10 641,68 грн. збитки внаслідок інфляції та 13 848,38 грн. пені за час прострочення.

У судове засідання, що відбулося 14.11.2007 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвал № 46/386 від 24.09.2007 р., 31.10.2007 р. не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Під час розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити позов з врахуванням письмових уточнень.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

01.01.2005 р. між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прем’єр - реклама” був укладений Договір № 1511/ТК (далі по тексту - договір), за умовами якого позивач надав відповідачу право на тимчасове користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами згідно з адресною програмою, що наводиться в додаткових угодах, додатках до договору.

Відповідно до п. 4.2 договору відповідач зобов’язався отримувати рахунки на сплату коштів за право тимчасового користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами не пізніше 15-того числа поточного місяця.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що плата за право тимчасового користування місцем (-ями) сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами (відповідачем) щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, шляхом перерахування суми коштів, зазначеної в рахунку-фактурі наданої робочим органом (позивачем по справі), на поточний рахунок останнього.

В порушення вищевказаного пункту договору відповідач не здійснив з позивачем розрахунок за право тимчасового користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами згідно з рахунками –фактурами №№ 64790, 64791 від 12.03.2007 р., №№ 66640, 66641, 66644, 66645, 66646,66647, 66647, 68406. 68407, 68408, 68409, 68410 від 13.04.2007 р., №№ 68411,68412, 68413, 68414, 68415, 68416, 68417, 68418, 68419 від 10.05.2007 р., №№ 69681, 69682, 69683, 69684, 69685, 69686, 69687 від 03.05.2007 р., №№ 70209, 70210, 70211, 70212, 70213, 70214, 70215, 70216, 70217, 70218 від 12.06.2007 р., №№ 70519 від 07.06.2007 р., №№ 72482, 72483, 72484, 72485, 72486, 72487, 72488, 72489, 72490, 72491 від 1307.2007 р. (в матеріалах справи).

Пунктом 6.3 договору встановлено, що за несвоєчасну та/або неповну сплату платежів за право тимчасового користування місцем (-ями) відповідач сплачує пеню у розмірі  подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Між сторонами були укладені додатки до договору за №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 на підставі яких, відповідачу було передано право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єктів зовнішньої реклами за адресами переліченими у даних додатках, а також було визначено базові ціни та строки користування (в матеріалах справи).

Також, між сторонами були укладені додаткові угоди до договору на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єкту (-ів) зовнішньої реклами № 1511/ТК від 01.01.2005 р. за № 1511/ТК-1 від 07.03.2005 р., №1511/ТК-2 від 01.07.2005 р., № 1511/ТК-3 від 01.07.2005 р., № 1151/ТК-4 від 22.12.2005 р., № 1151/ТК-5 від 07.04.2006 р., № 1511/ТК-6 від 03.05.2006 р., № 1511/ТК-7 від 11.07.2006 р., № 1511/ТК-8 від 30.08.2006 р., № 1511/ТК-9 від 29.12.2006 р. (в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України “Про рекламу” розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що видаються виконавчими органами сільських, селищних міських рад, та в порядку, встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з . 5 Типових правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 “Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами” (далі –Правила) для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільською, селищною, міською радою може утворюватись відділ, управління або уповноважуватися установа, організація.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.07.2002 р. № 1395 “Про затвердження Положення госпрозрахункової організації “Київреклама” встановлено, що  позивачу надано право щодо надання платних послуг у сфері розміщення реклами.

Відповідно до п. 32 Правил плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, —на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Згідно із п. 5.2 Порядку розміщення об’єктів зовнішньої реклами у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 02.12.2002 р. № 2159 (зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 19.12.2002 р. за № 92/475) договори на право тимчасового користування місцями (для розташування об’єктів зовнішньої реклами), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, укладаються між уповноваженим на це робочим органом та розповсюджувачами зовнішньої реклами, за умови погодження дозволу підприємствами, установами, організаціями комунальної власності м. Києва чи іншими користувачами (балансоутримувачами) цих місць розташування об’єктів зовнішньої реклами.

Пунктом 1 Порядку визначення розміру плати за право тимчасового використання місць (для розташування об’єктів зовнішньої реклами), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва,  затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.05.2005 р. № 859 (зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 21.06.2005 р. за № 36/678) встановлено, що плата за право тимчасового використання місць (для розташування зовнішньої реклами), які перебувають  у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, складається з базових тарифів та коефіцієнтів диференціації плати в залежності від зони розміщення зовнішньої реклами, на які послідовно перемножується базова плата.

08.11.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 440 547, 27 грн. та просить стягнути лише штрафні санкції у розмірі 27 199, 30 грн., де 2 709, 24 грн. –сума 3 % річних, 10 641, 68 грн. –індекс інфляції та 13 848, 38 грн. –розмір пені.

В обґрунтування уточнення позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач сплатив суму основної заборгованості в розмірі 440 547, 27 грн., на підтвердження вищенаведеного позивач надав довідку за підписами Директора та Головного бухгалтера підприємства.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що після подання позову до суду відповідач частково розрахувався з Позивачем на суму 440 547, 27 грн., провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 440 547, 27  грн. підлягає припиненню.

Разом з тим, оскільки відповідач сплатив частину боргу після звернення позивача до суду, то згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в цій частині покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є  правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на   користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших  вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі  порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання  (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Доказів самостійної сплати пені відповідачем суду не надано, а тому позов в частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості, нарахованої за шість місяців прострочення в сумі 13 847,38 грн. за розрахунком позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги про стягнення 10 641,68 грн. збитків внаслідок інфляції та 2 709,24 грн. 3 % річних вважаються обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, без поважних причин не надав суду доказів на підтвердження відсутності заявленої до стягнення заборгованості.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Прем’єр - реклама”  440 547,27 грн. боргу припинити.

2.          В іншій частині вимог позов задовольнити повністю.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Прем’єр - реклама” (01004, м. Київ, бул. Т. Шевченка, / вул. Пушкінська, 5-7/29, фактична адреса: 03187, м. Київ, вул. Заболотного, 3, оф. 505, ідентифікаційний код 32775347) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київреклама” (01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського,12-А, р/р № 122  у Києво-Святошинському відділенні Київської регіональної філії ВАТ КБ “Хрещатик”, МФО 300830, ідентифікаційний код 26199714) 13 847 (тринадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн. 38 коп. пені,  2 709 (дві тисячі сімсот дев’ять) грн. 24 коп. 3% річних,  10 641 (десять тисяч шістсот сорок одну) грн. 68 коп. збитків від інфляції, 4 677 (чотири тисячі шістсот сімдесят сім) грн. 46 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                  С.В. Шабунін

Дата підписання: 04.12..2007 р.

справа №  46/386

14.11.07

За позовом     Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - реклама"

про                    стягнення 467 746,57 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.