ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 2/230

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
житлово-будівельного кооперативу “Інгул”

на постанову
від 28.02.2006
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№  2/230 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
дочірнього підприємства “Теплоенергоцентраль” товариства з обмеженою відповідальністю “Високі енергетичні технології”

до
житлово-будівельного кооперативу “Інгул”

про
стягнення 80 151,92 грн.

за участю представників сторін:

від позивача        не з’явилися

від відповідача   Турковський С.Г. голова

ВСТАНОВИВ:

В червні 2005 року дочірнє підприємство "Теплоцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "Високі енергетичні технології" звернулось до господарського суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу "Інгул" про  стягнення 67 431,69 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 5 640,19 грн. інфляційних втрат, 1 362,22 грн. річних та 5 717,82 грн. пені, а всього на суму  80 151,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного між сторонами договору № 168 від 06.10.2004 за період з жовтня 2003 року по травень 2005 року передало відповідачу теплової енергії на суму 105 632,92 грн., проте останній в порушення умов договору свої зобов’язання виконав не в повному обсязі, у зв’язку з чим виникла заборгованість в розмірі 67 431,69 грн.

У вересні 2005 року позивач уточнив позовні вимоги в частині нарахування пені, річних та інфляційних втрат, а саме просив стягнути 6 091,39 грн. інфляційних втрат за період з січня 2004 по липень 2005 року, 1 790,46 грн. 3% річних за період з 25.01.2004 по 15.09.2005, пеню в сумі 4 828,91 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 31.10.2005 (суддя Деревінська Л.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ЖБК "Інгул" борг в сумі 67 431,69 грн.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми основного боргу, господарський суд виходив з неналежного виконання відповідачем, взятих на себе зобов’язань. При цьому зазначав, що сплачені відповідачем суми не можуть бути зараховані в погашення боргу за спірний період, враховуючи призначення платежу по платіжних документах і відсутність посилань на конкретні рахунки.

Враховуючи підписання спірного договору з протоколом розбіжностей, та надання відповідачем двох протоколів розбіжностей підписаних лише ним, прийшов до висновку, що згаданий договір № 168 від 06.10.2004 є неукладеним.

Відмовляючи в позові в частині стягнення пені господарський суд, враховуючи, що спірний договір є неукладеним, виходив з відсутності підстав для стягнення пені.

Відмовляючи в позові в частині стягнення річних і інфляційних, господарський суд послався на необґрунтованість та безпідставність вимог в цій частині, оскільки нарахування річних і інфляційних не поширюються на правовідносини, що виникають із прострочення грошового зобов’язання, пов’язаного з оплатою населенням комунальних послуг. Рішенням по справі № 15/24, яке набрало законної сили встановлено, що джерелом фінансування за договором про надання послуг по постачанню теплової енергії споруди яка знаходиться за адресою м. Кіровоград, вул. Жовтневої Революції № 20/1 є населення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2006 (судді: Крутовських В.І. –головуючий, Дмитренко А.К., Прокопенко А.Є.) рішення змінено.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ЖБК "Інгул" 67 431,69 грн. боргу, 6 091,39 грн. інфляційних витрат, 1 790,46 грн. річних.

В решті позову відмовлено.

Залишаючи рішення без змін в частині стягнення суми основного боргу, апеляційна інстанція погодилась з висновком господарського суду.

Змінюючи рішення та задовольняючи позов в частині стягнення пені, апеляційний господарський суд виходив з обґрунтованості вимог в цій частині, оскільки вважав, що спірний договір є укладеним.

Зменшуючи розмір пені до 100 грн., апеляційна інстанція виходила з того, що прострочення в оплаті відбулось не з вини відповідача а у зв’язку з затримкою сплати мешканцями дома за послуги.

Змінюючи рішення в частині стягнення річних і інфляційних, апеляційний господарський суд виходив з вимог ст. 625 ЦК України.

В касаційній скарзі  житлово-будівельний кооператив “Інгул” просить скасувати постанову апеляційного господарського суду і прийняти нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов та стягуючи з житлово-будівельного кооперативу “Інгул” заборгованість в сумі 67431,69 грн., господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, в порушення ст. 43 ГПК України, щодо повного, всебічного і об’єктивного встановлення обставин справи, не з’ясував належним чином розмір заборгованості та з яких сум вона складається.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючи до господарського суду з позовом ДП “Теплоенергоцентраль” товариства з обмеженою відповідальністю “Високі енергетичні технології” зазначало, що борг перед позивачем за спожиту теплову енергію станом на червень місяць 2005 року становить 67431,69 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем було сплачено відповідно до: платіжного доручення № 95 від 23.06.05 суму 1324,92 грн., платіжного доручення № 137 від 15.09.05 суму 4000 грн., платіжного доручення № 153 від 26.10.05 суму 4000 грн., платіжного доручення № 190 від 07.12.05 по протоколу-погодженню № 11/110 від 23.11.05 згідно постанови КМУ від 29.07.2005 № 664 та проведено взаємозалік згідно трьохстороннього договору № 105 від 30.06.05 на суму 6300 грн.

Наведені суми, сплачені житлово-будівельним кооперативом "Інгул" під час розгляду справи в рахунок погашення вартості за послуги теплопостачання впливають на розмір боргу і свідчать про обставини справи доведені відповідачем.

Господарські суди першої та другої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу не з’ясували обставин справи щодо наявності або відсутності заборгованості, а також заперечень житлово-будівельного кооперативу “Інгул” щодо сплачених відповідачем сум, у зв’язку з чим з висновками судових інстанцій про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу погодитися неможна.

Враховуючи викладене, постановлені судові рішення підлягають скасуванню.

При новому розгляді, суду необхідно врахувати вищенаведене, перевірити як доводи позивача, так і заперечення відповідача, дати їм належну юридичну оцінку і в залежності від встановленого у відповідності з законом вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу “Інгул” задовольнити частково.

Постанову від 28.02.2006 Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення від 31.10.2005 господарського суду Кіровоградської області у справі  № 2/230 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                      Н.Кочерова

Судді:                                                                                  В.Рибак

М.Черкащенко