ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" квітня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/139

За позовом :       Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал»

До відповідача:  Державне підприємство «Дослідне господарство «Білокриницьке»

про                      стягнення в сумі 158597,88 грн.

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Представники:

від позивача:       Матюша Є.А. (дов. б/н від 01.11.06 р.)

від відповідача:  не з’явився

ВСТАНОВИВ: Позивач –Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал»просить суд стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке»с.Біла Криниця, Рівненського району 158597,88 грн. заборгованості.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, витребуваних доказів суду не надав.

А так, суд  вважає за можливе, згідно ст.75 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки останніх достатньо для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Суд  врахував таке.

На виконання умов,  укладених між сторонами договорів №389 від 01.05.95 р. та № 389 від 01.05.98 р. позивачем були надані відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення. В свою чергу, відповідач, за умовами вищезазначених договорів та відповідно до п.п.12.3, 12.9, 15.9 “Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України”, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.97р. за № 65, зобов’язувався здійснювати оплату за надані послуги, згідно з діючими тарифами один раз на місяць протягом трьох днів з моменту отримання рахунку.

Натомість, відповідач, в порушення взятих на себе зобов’язань та умов договору, розрахунки здійснив несвоєчасно і неналежним чином.

Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім, станом на 01.10.1996р. створена заборгованість в сумі 71754,09 грн. та за період з 01.09.99 р. по 01.03.01 р. в сумі 86843,79 грн.

Таким чином,  загальна сума заборгованості  склала 158597,88 грн.

Відмовляючи в позові суд, насамперед, врахував таке.

Оскільки,  взаємовідносини сторін виникли і тривали в період з 1995 року по 2001 рік  до спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР (1963р.)

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

При цьому, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, яке в свою чергу виникає з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

Аналіз взаємовідносин сторін свідчить, що граничний перелік позовної давності почався в 1996 році по заборгованості в сумі 71754,09 грн. та в жовтні 1999р. по заборгованості в сумі 86843,70 грн., відтак строк позовної давності відповідно сплив в 1999 році та в жовтні 2002 року.

При цьому, позов заявлено в березні 2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові. При цьому, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Натомість позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили, що до жовтня 2002 року виникли і продовжували існувати до березня 2007р. обставини надзвичайної невідворотної за даних умов події (непереборної сили),  які в свою чергу завадили в строк звернутися до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності в позові слід відмовити.

Керуючись стст.49, 82-85 ГПК України

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя

Рішення   підписано "23" квітня 2007 р.