ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"20" грудня 2007 р.                                                              Справа №  11/315

За позовом           ТзОВ «ВК-Транс»м.Ковель

до відповідача       ПП «Монтанья»м.Рівне

про стягнення     68 236 грн. 00 коп. заборгованості по розрахунках та пені,

Суддя Грязнов В.В.

Представники сторін:

від позивача-           Кошелюк А.В., представник (довір.№83 від 19.19.2007р.);

від відповідача-        не з’явився.

Позивач не заявив клопотання про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено стороні стат-ті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач-ТзОВ «ВК-Транс» звернувся до господарського суду з заявою про стягнення з Від-повідача-ПП «Монтанья» 65 300 грн. 00 коп. заборгованості по розрахунках за надані послуги перевезення у ве-ресні-жовтня 2006 року.

Відповідач-ПП «Монтанья» відзиву на позов, витребуваного ухвалою від 03.12.2007р. суду не подав, по-зовних вимог не оспорив і не заперечив.

В судове засідання 20 грудня 2007р. представник Відповідача не з'явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому порядку.

З договору №1 від 01.09.2006р., укладеного сторонами у справі вбачається, що юридична і фактична ад-реса  ПП «Монтанья»: м.Рівне, вул.Бахарєва, 23/24.(арк.справи 15).

Разом з тим, до господарського суду повернулось невручене Відповідачу поштове відправлення за адре-сою: м.Рівне, вул.Бахарєва, 23/24, яким направлялась ухвала суду, з довідкою відділення підприємства зв’язку: “фірма з даної адреси вибула”.

З огляду на це господарський суд звертає увагу, що чинним законодавством до повноважень господар-ських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фі-зичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні про-цесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема Позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезна-ходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезна-ходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарський суд, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності поклада-ються на цю юридичну особу.

Господарський суд вважає, що справу може бути розглянуто без участі Відповідача на підставі наявних у справі документів.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ПП «Монтанья»-замовник та ТзОВ «ВК-Транс»-виконавець 01.09.2006р. уклали договір №1 (надалі в тексті Договір). Згідно пп.1, 2.1, 3, 4.1-4.2 Договору, виконавець зобов’язувався найняти вантажоперевізника та ук-ласти з ним  від  свого  імені  та за рахунок  замовника договір про транспортно-експедиційне обслуговування  вантажів,

пред’явлених ним для перевезення, що складається з обумовлених в цьому Договорі та в заявках на здійснення міжнародного або міжміського перевезення вантажу, а замовник –оплатити надані послуги на протязі 5 банківських днів по виконанню замовлення на підставі підтверджуючих документів. Факсимільні копії Договору та документів, що стосуються його виконання мають силу оригіналу до отримання сторонами оригінальних документів.(п.9.5 Договору). Договір діє до 31.12.2006р.(п.9.7 Договору). Договір підписано директорами ПП «Монтанья» і ТзОВ «ВК-Транс», скріп-лено відбитками печаток сторін. Змін та доповнень до Договору сторони не вносили.(арк.справи 12-15).

Фактично протягом 05 вересня –31 жовтня 2006р. ТзОВ «ВК-Транс»організувало і здійснило перевезен-ня вантажів у міжнародному сполученні (Чехія-Україна, смт.Рокитне) згідно умов Договору та заявок від 27 верес-ня 2006р., 13 та 17 жовтня 2006р. та передачу вантажів вантажоотримувачу-ВАТ «Рокитнівський скляний завод»на загальну суму 189 470 грн. 00 коп., що стверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), рахунками-фактурами, податковими накладними.(арк.справи 16-50).

Протягом 26 вересня 2006р –01.11.2006р., платіжними дорученнями №№ 8, 15, 21, 39 та 53 –ПП «Мон-танья» сплатило на рахунок ТзОВ «ВК-Транс»в загальному 113 060 грн. за перевезення вантажу.(арк.справи 51-55, 65-70).

Проте, рахунки-фактури №СФ-0000411 від 09.10.2006р. на суму 11 110 грн., №СФ-0000430 від 20.10. 2006р. на суму 11 110 грн., №СФ-0000438 від 23.10.2006р. на суму 11 110 грн., №СФ-0000449 від 31.10.2006р. на суму 11 110 грн., №СФ-0000450 від 31.10.2006р. на суму 11 110 грн., №СФ-0000451 від 31.10.2006р. на суму 11110 грн. а всього на суму 640 грн. 00 коп. – не були оплачені, а Акти здачі-прийняття робіт на такі ж суми – Відповідачем не підписані і не повернуті Позивачу, що стверджується матеріалми справи.(арк.справи 18, 22, 27, 32, 37, 42).

Пропозиція сплатити 76 410 грн. боргу та 2 936 грн. пені, яка вбачається з претензії №2 від 18.01.2007р. –залишена Відповідачем без відповіді, однак –задолена частково. На рахунок Позивача директор ПП «Монтанья» Охрімчук В.Р. платіжним документом №70508SPH83 від 08.05.2007р. перерахував 11 110 грн.(арк.справи 56-60).

Вважаючи, що вартість послуг в сумі 65 300 грн. 00 коп. підлягала оплаті Відповідачем в п’ятиденний строк з моменту підписання Актів здачі-приймання робіт, направлених рекомендованою кореспонденцією, на підставі п.6.7 Договору, – Позивач нарахував пеню за період з 17.10.2006р. по 31.12.2006р. за несплату вартості на-даних послуг на суму 43 080 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є дого-вори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’-язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення за-гально-господарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'-язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених дого-вором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого іме-ні або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також ви-конання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, - якщо договором передбачено надання послуг за плату, - замовник зо-бов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у данній справі існували відносини транспортного експедирування.

Вбачається, що вимоги позивача стверджуються Договором, міжнародними товарно-транспортними нак-ладними (CMR), рахунками-фактурами, податковими накладними і підлягають задоволенню на підставі стст. 173, 193, 230, 232, 307, 311 Господарського кодексу України та стст. 509, 526, 549, 625, 901, 903, 908 Цивільного кодек-су України.

Вбачається, що несплатою 65 300 грн. 00 коп. вартості наданих послуг Відповідач завдав Позивачу май-нових збитків.

Доказів сплати боргу Відповідач суду не надав.

Позов обгрунтований і підлягає задоволенню в сумі 68 236 грн. 00 коп. боргу та пені. На Відповідача покладаються витрати по сплаті державного мита та судові витрати на підставі частини другої ст.49 ГПК Укра-їни, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись стст. 33, 43, 46-49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Монтанья», яке знаходиться у м.Рівне, вул.Баха-рєва,23/24 (код ЄДР 34518795) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Транс», яке знаходиться в м.Ковель Волинської області, вул.Гулака-Артемовського, 9 (код ЄДР 32616096) 65300грн. 00коп. заборгованості по розрахунках за надані послуги, 2 936грн. 00коп. пені за період 17.10.2006р. по 31.12.2006р., 770грн. 34коп. витрат по сплаті державного мита та 118грн. 00коп. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                   В.В.Грязнов

Рішення  підписане суддею  "29" грудня 2007 р..