ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  6/618

16.10.07

За позовом          Приватного підприємства «Ультрамет 13-А»

До відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсенергопром»

Про                                  стягнення 118934 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача          Попов В.Г. (за дов. б/н від 01.01.2007)

Від відповідача           не з’явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне підприємство «Ультрамет 13-А»до товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсенергопром»про стягнення 118934 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності поставки товару, повідомив позивача про неможливість виконання договірних зобов’язань, не повернувши суми перерахованої позивачем попередньої оплати.

Ухвалою суду від 14.09.2007 було порушено провадження у справі № 6/618 та призначено розгляд останньої на 16.10.2007.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов, письмових заперечень по суті спору та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Ухвалу суду про порушення провадження у справі з адреси відповідача повернуто поштовим відділенням у зв’язку з відсутністю організації за вказаною адресою. За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

22.08.2005 між товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурсенергопром»(продавцем) та приватним підприємством «Ультрамет 13-А»(покупцем) було укладено договір № 6/102 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) покупець зобов’язується своєчасно прийняти та оплатити, а продавець відвантажити товар, який поставляється окремими партіями по мірі накопичення. Товаром є брухт чорних вторинних металів згідно з ГОСТ 2787-75, а також машини, металоконструкції амортизаційний брухт, що утворився в результаті виробничо-господарської діяльності продавця, в кількості та за цінами, що вказані в специфікації до додаткових угод, які є невід’ємною частиною Договору.

Розрахунки за поставлену партію товару здійснюються шляхом 100% попередньої оплати - перерахування коштів в українських гривнях на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дня виставлення продавцем рахунку-фактури за цінами, які вказані в специфікаціях додаткових угод до договору (п. 3.2 Договору).

Платіжним дорученням № 360 від 25.08.2005 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача суму у розмірі 256570,84 грн.

Згідно з п. 6 специфікації від 23.08.2005 до Договору, що є його невід’ємною частиною,  відповідач до 30.08.2005 зобов’язався підготувати до прийому-передачі фактичний обсяг металобрухту, отриманий від переробки.

Відповідач свої зобов’язання за договором не виконав, повернувши позивачу частину попередньої оплати в розмірі 56570,84 грн.

Листом № 13/96 від 16.12.2005 відповідач повідомив, що не має можливості виконати свої зобов’язання на суму одержаної попередньої оплати, визнавши суму заборгованості 200000 грн.

Частину боргу було погашено, що підтверджується платіжними дорученнями а саме: № 1039 від 17.02.2006 на суму 40000 грн. та № 1043 від 28.02.2006 на суму 50000 грн.

Грошові кошти в розмірі 110000 грн. не повернуто.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, що передбачено нормами статті 693 ЦК України.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 110000 грн. є законними та обґрунтованими.

У той же час, вимоги про стягнення інфляційних та трьох процентів річних не є обґрунтованою, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми. У той же час, зобов’язання відповідача за Договором є не грошовим, а товарним, у зв’язку з чим посилання на дану норму законодавства є безпідставним.

Також не підлягає задоволенню вимога про сплату пені. Позивач посилається на положення ст. 536 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання. Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України форма правочину щодо забезпечення виконання зобов’язання.

Суду доказів досягнення сторонами згоди про сплату пені не подано.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач доказів належного виконання умов Договору суду не подав.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 110000 грн. В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 1110 грн. державного мита та 109,14 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсенергопром»(м. Київ, вул. Саксаганського, 65, кв. 23, рахунок 1 у філії ВАТ «МТБ»у м. Києві, МФО 300829, код 32721087) на користь приватного підприємства «Ультрамет 13-А»(м. Луганськ, вул. Переяславська, 13, рахунок 3 в АБ «Укркомунбанк»м. Луганськ, МФО 304988, код 32474272) 110000 грн., 1100 грн. державного мита та 109,14 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інші частині позову відмовити.

Суддя                                                                                            С.А.Ковтун

Рішення підписано 27 грудня 2007 року