ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.07 р.
Справа № 40/9пд

Суддя господарського суду Донецької
області Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

За участю секретаря судового
засідання Пальчак О.М

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Маріуполь

до відповідача Маріупольської
міської ради м.Маріуполь

про зобов'язання поновити дію
договору

за участю:

представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 - юрисконсульт

від відповідача Ботман О.О. -
юрисконсульт

У судовому засіданні у межах
процесуальних строків передбачених статтею 77 ГПК України, з 11 год. 40 хв.
01.02.07р. до 13 год. 20 хв. 01.02.07р., було оголошено перерву.

СУТЬ СПОРУ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до
Маріупольської міської ради про зобов'язання останнього поновити договір від
13.07.2001р. НОМЕР_1 оренди земельної ділянки.

Відповідач позов не визнав мотивуючи
свої заперечення наступними обставинами:

-          за змістом укладеного між сторонами
договору, земельні ділянки надавалися позивачеві у тимчасове користування на
умовах оренди строком на п'ять років;

-          за приписами статті 12 Земельного
кодексу України, статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування
в Україні" до виключної компетенції міської ради належить право вирішення
питань пов'язаних зі виділенням земельної ділянки;

-          статтею 116 Земельного
кодексу України визначено, що юридичні особи набувають право власності на
земельні ділянки згідно рішень органів виконавчої влади або органів   місцевого самоврядування у межах повноважень
визначених кодексом;

-          передача в оренду земельних ділянок,
які знаходяться у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
органу місцевого самоврядування (власника, орендодавця)  шляхом укладання договору оренди земельної
ділянки, як це передбачено статтею 124 Земельного кодексу України;

-          право власності або постійного
користування земельною ділянкою згідно вимог статті 125 Земельного кодексу
України здійснюється на підставі
документа (державного акту) який засвідчує таке право;

-          право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації;

-          рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки в оренду, є по
суті адміністративним актом;

-          позивач не звертався до пленарного
засідання ради-сесії щодо надання земельної ділянки в оренду та поновлення
договору земельної ділянки.

З'ясувавши фактичні обставини
справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію
правовідносинам сторін, вислухавши доводи представника позивача та відповідача,
суд встановив:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований розпорядженням Приморської районної
адміністрації м. Маріуполя НОМЕР_2, свідоцтво про державну реєстрацію від
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до господарського суду з захистом свого порушеного
право з боку Маріупольської міської ради та зобов'язання останнього продовжити
дію договору оренди земельної ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням
виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16.05.2001р. НОМЕР_3
ОСОБА_1 були надані земельні ділянки із земель загального користування міської
ради у тимчасове користування на умовах оренди терміном на 5 років для
встановлення торгових кіосків з реалізації продовольчих товарів, у Приморському
районі м. Маріуполь, місце розташування яких визначено за наступними адресами:

-          площею 9,0 м.кв, на АДРЕСА_1;

-          площею 16,0 м.кв,на АДРЕСА_1.

Зі урахуванням даного рішення
між  суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1, далі Орендар, та Маріупольською міською
радою, далі Орендодавець, було укладено договір оренди земельної ділянки від
06.07.2001р.,зареєстрованого 13.07.2001р. за НОМЕР_1.

Сторони досягли суттєвих умов
договору оренди землі згідно вимог статті 15 Закону України "Про оренду
землі".

Так згідно розділу першого цього
договору визначено його предмет, а саме: Орендодавець надає, а Орендар приймає
у строкове, платне користування земельні ділянки за вищевказаною адресою.

Земельні ділянки виділені в натурі
у встановленому законом порядку та передані Орендарю площею 0,0009 га та 0,0016
га що підтверджено довідками про земельну ділянку затверджених начальником
міського управління земельних ресурсів м. Маріуполя від 13.07.2001р., актами
від 05.07.2001р. про встановлення меж землекористувача та визначені у планах
тимчасового користування земельними ділянками за містом їх розташуванням.

Розділом другим договору визначено
мету використання земельних ділянок, а саме те, що вони передаються в оренду
строком на п'ять років з метою обслуговування торгових кіосків за певну орендну
плату в розмірі 2 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктом 2.2 вказаного договору
сторони обумовили, що по закінченню терміну договору Орендар має переважне
право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона
повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії
договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяця до його закінчення.

На виконання вимог договору Орендар
14.03.06р. надіслав Орендодавцю клопотання про поновлення строку дії договору
на той же самий строк на тих самих умовах. Своє звернення Орендар зареєстрував
у Маріупольській міської раді 20.03.06р. за НОМЕР_4.

Листом від 16.10.06р.за НОМЕР_5 виконком Маріупольської міської ради
проінформував Орендаря про розгляд комісією його звернення відносно продовження
договору оренди земельної ділянки і можливого вибору земель для експлуатації
торгівельного кіоску та підготовки відповідного акту з цього приводу.

У той же час листом від
18.10.06р.НОМЕР_6 Приморська районна державна адміністрація повідомила позивача
про те, що виконком Маріупольської міської ради відмовив йому щодо продовження
експлуатації земельної ділянки та обслуговування  торгового
кіоску розташованого за адресою: м. Маріуполь, АДРЕСА_1. Крім того
адміністрацією запропоновано припинити торгівельну діяльність та демонтувати
кіоск з вказаної території.

До наступного часу Орендарю не
відомо про обставини про припинення договору оренди земельної ділянки та
прийнятих з боку Орендодавця рішень щодо його поновлення.

Орендар не позбавлений права
користування земельною ділянкою, виконує належним чином покладені на  нього обов'язки щодо внесення орендної плати
за землю за договором, про що свідчать розрахункові документи та використовує
земельну ділянку за своїм цільовим призначенням.

З боку Приморської державної
адміністрації створюються перешкоди для Орендаря щодо здійснення їм
господарської діяльності у тому числі користуванням земельною ділянкою що
суперечить вимогам частини другої статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Суд вважає доводи позивача
обґрунтованими, а заперечення відповідача такими, що не відповідають вимогам
законодавства за наступними обставинами:

Приписи ст.ст. 13 і 41 Конституції
України  визначають, що від імені
Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права
власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статей 142-145
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної
громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття
рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та
права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Відносини найму (оренди)
врегульовані главою 58 ЦК України, зокрема, ст. 764 визначено: якщо наймач
продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається
поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини другої ст.
759 та частини другої ст. 792 ЦК України законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання договору найму (оренди), а відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною шостою ст. 93 Земельного
кодексу України також передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно пункту 7 Перехідних положень
Земельного Кодексу України, що набрав чинності з 01.01.02 року громадяни та
юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі
на мовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Одночасно, оренда землі згідно
статті 1 Закону України "Про  оренду
землі" -  це  засноване
на  договорі  строкове платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та
інших видів діяльності.

За приписами статті 6 Закону
України "Про оренду землі" Орендарі набувають право оренди земельної
ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України,
Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими законами
України і договором оренди землі.

Статтею  2 Закону України
"Про плату за землю" передбачено, що використання  землі в Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки,
грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку,
визначеному цим Законом.

Згідно статті 18 "Про оренду
землі"  укладений договір оренди
земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Факт державної реєстрації
засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи
та зазначенням дати реєстрації на всіх примірниках договору. Один
зареєстрований примірник договору зберігається в органі, який здійснив його
реєстрацію. Порядок та органи, що здійснюють державну реєстрацію, визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 16 Закону України
"Про оренду землі" / в редакції, що набрала чинності з 05.11.03 р./
визначено порядок укладення договору оренди землі. Крім того тут зазначено, що
у разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї
самої земельної ділянки,  що
перебуває  в  державній або
комунальній власності,  відповідні
органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування проводять аукціон
або конкурс щодо набуття   права   оренди
земельної   ділянки,  якщо
законом  не установлено інший
порядок.

Згідно з частиною першою ст. 19
Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу
частини першої статті 31 цього закону договір оренди землі припиняється,
зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки Закон України "Про оренду землі" містить положення,
які не є тотожними відповідним нормам ЦК України та ГК України.

Так, стаття 33 вказаного закону
передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору,
має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі
поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені
за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору
він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто цією нормою передбачений
порядок поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності
заперечень з боку сторін.

Разом з тим, відповідно до п. 34
ст. 26, частини другої ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання
земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки)
вирішується на пленарному засіданні ради -сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій
чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є
прийняття рішення сесії.

Як вбачається з матеріалів справи
Маріупольською міською радою рішення про поновлення договору оренди спірної
земельної ділянки не виносилося. Позивачем доведено відсутность відповіді на
його клопотання про продовження дії спірного договору, та неприйняття радою
відповідного рішення щодо поновлення або відмову в поновленні спірного договору
протягом встановленого строку.

Фактично рада ухилилася від
визначення умов переважного права Орендаря на поновлення договору оренди
земельної ділянки. Крім того, доказів про наявність клопотань з кола інших
суб'єктів господарювання на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки на час
розгляду спору відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що необхідною
умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває
у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу
місцевого самоврядування, зобов'язання цього органу укласти або поновити
договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення не є порушенням
його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права
власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Порушені права землекористувачів
підлягають захисту способами передбаченими ст. 152 Земельного кодексу України
України з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної
статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших,
передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому
порядку, що передбачено частиною другої ст. 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Частина першої статті 32 ГПК
України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона за вимогами статті 33
ГПК України повинна обґрунтувати свої позовні вимоги та заперечення. Стаття 43
ГПК України передбачає, що ніякі докази для суду не мають заздалегідь
встановленої сили.

На підставі наданих позивачем
доказів суд звертає увагу сторін на те, що спірний договір земельної ділянки є
продовженим в порядку, встановленому частиною третьою ст. 33 Закону України
"Про оренду землі", оскільки він вже був укладений на підставі
рішення сесії від 16.05.01р. за НОМЕР_7.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що за відсутності рішення Маріупольської міської ради про
поновлення спірного договору оренди земельної ділянки, позов щодо зобов'язання
ради поновити договір від 13.07.2001р.за НОМЕР_1 оренди земельної ділянки
укладений між суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та
Маріупольською міською радою строком на п'ять років з 13.07.2006р. до
13.07.2011р. на умовах передбачених цим договором,  обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. Тому витрати по
державному миту та забезпеченню судового процесу згідно частини четвертої
статті 49 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір виник
внаслідок неправильних її дій.

У зв'язку з тим, що у судовому засіданні було
оголошено вступну та резолютивну частини рішення, згідно вимог частини другої
ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили через десять днів з моменту його
підписання оформленого за приписами ст. 84 ГПК України                     На підставі викладеного,
керуючись ст.cт. 13, 41, 142, 143, 144, 145 Конституції України, пунктом 7
Перехідних положень Земельного кодексу України, частиною шостою статті 93, 116,
124, 152 Земельного кодексу України, ст.ст.1, 6, 15, 16, 18, частиною першою
ст. 19, ст. ст. 31, 33 Закону України "Про оренду землі", статтею 2
Закону України "Про плату за землю, п.34 ст.26, частиною другої ст.77
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, ст. ст.32, 33, 43,
44, частиною четвертою ст.49, 77, 82, 84, частиною другою ст. 85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов'язати Маріупольську міську
раду поновити дію договору від 13.07.2001р.за НОМЕР_1 оренди земельної ділянки
укладеного між суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та
Маріупольською міською радою строком на п'ять років з 13.07.2006р до
13.07.2011р. на умовах передбачених цим договором, видавши наказ.

3.Стягнути з Маріупольської міської
ради, 87500, м. Маріуполь, пр. Леніна,70 на користь:

- суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, свідоцтво про державну реєстрацію від ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1, витрати по державному миту в сумі 85 грн, витрати по забезпеченню
судового процесу в розмірі 118 грн., видавши наказ.

4.Рішення суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
Підченко Ю.О.

Дата
підписання рішення оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК України:
06.02.07р.