ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/315

25.12.07

За позовом     Суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Пальохи Ольги

Вадимівни

До                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохімтекс»

Про                     стягнення 4118,56грн.

Суддя  Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача       Ждан В.В.- предст. (дов. від 28.05.2005р.)

Від відповідача  не з’явився

Обставини  справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохімтекс»про стягнення 4118,56рн.  заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору-доручення №0051 на транспортно-експедиційні послуги від 14.03.2007р.

Ухвалою від 14.09.2007р. №13/315 суддя Євдокимов О.В. порушив провадження у справі та прийняв позовну заяву до розгляду. Розгляд справи призначено на 17.10.2007р.

17.10.2007р. судове засідання не відбулося.

26.10.2007р. за Розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва Іванової Л.Б. справа №13/315 передана на розгляд судді Палію В.В., у зв’язку з тим, що суддя Євдокимов О.В. перебуває на лікарняному та з метою уникнення затягування розгляду справи.

У зв’язку з наведеним, ухвалою від 26.10.2007р. справа №13/315 прийнята до розгляду суддею Палієм В.В., розгляд справи призначено на 16.11.2007р.

У судовому засіданні 16.11.2007р. представник позивача надав суду нормативне обґрунтування заявлених до стягнення адвокатських послуг у розмірі 3000,00грн. , додаткові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

З метою витребування неподаних суду документів, розгляд справи 16.11.2007р. відкладено.

У судовому засіданні 28.11.2007р. суд приходить до висновку про необхідність направити запит до Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві, з метою одержання інформації з ЄДРПОУ щодо відповідача.

У зв’язку з наведеним, 28.11.2007р. розгляд справи відкладено, судом направлено запит до Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві.

18.12.2007р. судом одержано відповідь на запит суду з Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві, відповідно до якого офіційним місцезнаходженням відповідача є: м. Київ, вул. Зої Гайдай, 12/10, кв. 81. Ухвали суду направлялись відповідачу за вказаною адресою, проте відповідач у судові засідання не з’являвся, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2007р. між сторонами було укладено договір-доручення №0051 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до умов якого довіритель (позивач) доручив, а повірений (відповідач) взяв на себе зобов’язання від імені і за рахунок довірителя укладати угоди з третіми особами (замовниками) на перевезення вантажів замовників автомобільним транспортом довірителя по території України на іноземних держав згідно замовленням замовника.

Доручення вважається виконаним після укладення угод повіреним з замовниками. Кількість угод не обмежується (п. 1.2 договору).

Повірений надсилає довірителю перед кожним конкретним перевезенням або групою перевезень замовлення, у якому обумовлюються кількість і рід вантажу, вимоги до транспортного засобу, особливості та інші вимоги виконання послуг. Після письмового підтвердження довірителя про прийняття до виконання замовлення, повірений укладає угоди з замовниками. (п. 1.3).

Відповідно до заявки №0051/У від 14.03.2007р. на транспортування вантажу автомобільним транспортом відповідачем, як експедитором, здійснювалось перевезення вантажу із м. Москва (Російська Федерація) до м. Бровари (Україна).

Відповідно до п. 4.2 договору вартість послуг довірителя за кожне перевезення узгоджується сторонами окремо і зазначається в разових замовленням повіреного.

Заявкою №0051/У визначена вартість перевезення –750,00 доларів США за один автопереїзд по курсу НБУ на момент оплати.

Відповідно до п. 18 заявки визначений нормативний час: завантаження/розвантаження та митне оформлення –48 годин, понаднормований простій оплачує експедитор у розмірі 265,00грн. за кожну добу.

Дата та час загрузки –18.03.2007р. о 8:00.

Відповідно до п 4.5 договору повірений зобов’язаний перерахувати належну суму коштів за виконані послуги довірителю на протязі 15 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт, разом з яким передаються наступні документи: рахунок-фактура, акт виконаних робіт  (два екземпляри); CMR (чи ТТН) –оригінал; податкова накладна або документ, що її замінює.

Другий екземпляр акту виконаних робіт після затвердження повіреним повертається довірителю.

Заявкою (п. 17) передбачені форма і строки оплати –до 7 банківських днів після надання оригіналів рахунку і акту.

23.04.2007р. позивач направив на адресу відповідача передбачені п. 4.5 договору документи, які були одержані останнім 26.04.2007р., про що свідчить відтиск штампу поштового відділення на повідомленні про вручення поштового відправлення, проте, відповідач підписаний акт виконаних робіт позивачу не повернув, кошти у розмірі 750,00 доларів США (еквівалент –3787,50грн.) протягом 7 банківських днів після надання оригіналів рахунку та акту не перерахував.

У зв’язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 3787,50грн.-основного боргу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 3787,50грн. підлягають задоволенню.

Стосовно застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання, а саме пені у розмірі 66,06грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6 ст. 231 штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках , розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ознайомившись з розрахунком пені позивача, нарахування якої передбачено п. 5.3 договору, суд задовольняє зазначену вимогу відповідно до уточненого розрахунку суду у розмірі  60,49грн. (період нарахування –з 09.05.2007р. по 12.06.2007р.), з урахуванням того, що позивачем у наданому розрахунку було помилково нараховано пеню на суму основного боргу з урахуванням штрафу, у той час, як штраф є  одним із видів неустойки, тобто окремим видом забезпечення виконання зобов’язання. Закон не передбачає підстав для нарахування однієї штрафної санкції на суму іншої штрафної санкції.

Позивач також просить суд стягнути  з відповідача 265,00грн. штрафу за понаднормований простій автомобіля протягом однієї доби.

Відповідно до п. 5.1 договору за простій транспортного засобу поза встановленою нормою (48 годин на завантаження та митні процедури та 48 годин на розвантаження та митні процедури, крім вихідних днів) повірений сплачує довірителю штраф у розмірі 260 гривень за кожен день простою .

п. 18  Заявки сторонами змінена сума штрафу, яка відповідно складає 265,00грн.  за кожну добу.

Як вбачається із листа простою, автомобіль прибув на завантаження –18.03.2007р. о 9:00. Завантаження почалось 18.03.2007р. о 9:10. Автомобіль відпустили із завантаження –18.03.2007р. о 12:00. Автомобіль прибув та митний термінал у Російській Федерації  –18.03.2007р. о 12:00. Автомобіль випустили із митного терміналу у Російській Федерації –20.03.2007р. о 18:00. Автомобіль прибув та митний термінал в Україні –26.03.2007р. о 8:00. Автомобіль випустили із митного терміналу в Україні –26.03.2007р. о 16:00.  Автомобіль прибув на розвантаження у м. Бровари –26.03.2007р. о 17:30.

Проте, суд вважає вимогу про стягнення штрафу у розмірі 265,00грн. необґрунтованою, оскільки 18.03.2007р. припадав на вихідний день (неділя), а п. 5.1 договору застосовується у випадку простою транспортного засобу поза встановленою нормою, крім вихідних днів.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3000,00грн. витрат позивача на оплату послуг адвоката, що передбачено ст. 44 ГПК України, то необхідно зазначити наступне.

Позивачем надано суду документальне підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката у сумі 3000,00грн., а саме: угоду про надання правової допомоги від 24.05.2007р., яка укладена між позивачем (клієнт) та адвокатом Жданом В.В. Згідно з умовами даної угоди адвокат зобов’язався надавати правову допомогу по справі за позовом до ТОВ «Автохімтекс»на стадії судового розгляду. Крім того, у якості доказів надано оригінал видаткового касового ордеру, відповідно до якого адвокат Ждан В.В. 24.05.2007р. одержав 3000,00грн. за угодою від 24.05.2007р. про надання правової допомоги.  У матеріалах справи також міститься копія свідоцтва №298 про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видане громадянину Ждану В.В.

Проте, з урахуванням того, що суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме, в частині суми основного боргу у розмірі 3787,50грн. та пені у розмірі 60,49грн., господарські витрати, у тому числі витрати на оплату послуг адвоката, покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що передбачено ст. 49 ГПК України. Таким чином, витрати на оплату послуг адвоката, які покладаються на відповідача, складають 2802,91грн. (3847,99грн. х 3000грн. : 4118,56грн.= 2802,91грн.)

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не оспорив ціну позову, позовні вимоги визнаються обґрунтованими у переважній частині та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.  Позовні вимоги  задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохімтекс»(м. Київ, вул. Зої Гайдай, 12/10, кв. 81, ) на користь Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Пальохи Ольги Вадимівни  (Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Шарапівська, 50, ідентифікаційний код ) 3787,50грн. - основного боргу, 60,49грн.-пені,  2802,91грн.-витрат на оплату послуг адвоката, 95,30грн. - державного мита, 110,24грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                                                    Палій В.В.