ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.
№ 15/262-06-6973

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду
від 31.10.2006р.

у справі
№ 15/262-06-6973

господарського суду
Одеської області

за позовом
Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси

до
Акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Українська аграрна біржа

про
стягнення 3 512 653, 30 грн.

за участю представників

- позивача:

Харлан Н.А. (довіреність №184/10-00 від 09.01.2007р.)

- відповідача:

Лоскутова С.П. (довіреність від 10.01.2007р.)

- третьої особи:

Федоровської І.О. (довіреність №07032.05/249 від 16.01.2007р.), -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.07.2006р. (суддя Петрова В.С.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Сидоренко М.В., суддів Таценко Н.Б., Мишкіної М.А.) рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2006р. скасовано, позов задоволено. Постановлено стягнути з Акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс" до Державного бюджету 2 983 170, 40 грн. основного боргу, 68 226, 71 грн. відсотків за користування кредитом,          461 256, 29 грн. пені, 38 250 грн. державного мита.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. і залишити рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2006р. без змін, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 4 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003р.", ст.ст. 101, 105, 33 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що постанова суду є законною і обґрунтованою, прийнята з урахуванням усіх обставин справи.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 19.09.1996 р. між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, з однієї сторони та Державним експортно-імпортним банком України (надалі –фінансовий агент), з другої сторони, була укладена агентська угода, згідно якої Кабінет Міністрів України доручає, а фінансовий агент приймає на себе обов’язки виконувати агентські (посередницькі) функції по залученню зовнішніх кредитів (іноземних кредитів, кредитних ліній, що залучаються та/або обслуговуються фінансовим агентом згідно з відповідним рішенням Кабінету Міністрів України) та наданню позичальникам внутрішніх кредитів (тобто кредитів, які надаються фінансовим агентом від імені Кабінету Міністрів України за рахунок зовнішніх кредитів українським юридичним особам-позичальникам), повернення яких іноземним кредиторам гарантовано Кабінетом Міністрів України. Крім того, Кабінет Міністрів України доручає, а Міністерство фінансів України приймає на себе обов’язок по забезпеченню коштами гарантійних зобов’язань Кабінету Міністрів України перед іноземними кредиторами щодо виконання фінансовим агентом зобов’язань, які випливають з угод про надання зовнішніх кредитів.

23.07.1997р. між Українською аграрною біржею (позичальник) та Сосьете Женераль, банківською корпорацією, діючою через відділення в Нью-Йорку, як організатором так як кредитором, була укладена угода, згідно якої Державний експортно-імпортний банк України, Національне агенство України по реконструкції та розвитку, діюче від імені Кабінету довірених осіб України та Сосьете Женераль, відділення в Нью-Йорку, уклали кредитну угоду від 26.06.1997р. з Експортно-імпортним банком Сполучених Штатів з посиланням на гарантію Ексімбанку №АРО72205ХХ-Україна (гарантована кредитна угода), у відповідності з якою позичальнику буде наданий гарантований експортний фінансовий кредит в сумі 66 300 000 доларів США для закупівлі товарів позичальником в США для експорту в країну позичальника та виплати відповідної комісії за страхування. У відповідності з умовами цієї угоди позичальник бажає профінансувати, а кредитор бажає надати кредит по фінансуванню експорту на суму 10 842 254 доларів США для фінансування авансової частини платежу наданого для закупівлі таких товарів та у відповідності з умовами цієї гарантійної угоди гарант погодився гарантувати платіж повністю, коли він належить до виплати усіх сум які належать до виплати позичальником по цій угоді.

24.07.1997р. між Державним експортно-імпортним банком України, Українською аграрною біржею, яка виконує функції державного агенту із залучення кредиту для закупівлі сільськогосподарської техніки компанії “Кейс Корпорейшн” була укладена кредитна угода №18/03-149, згідно якої кредитор надає позичальнику кредит, позичальник повертає кредит, сплачує відсотки, комісії та відшкодовує витрати, пов’язані з обслуговуванням кредиту, на умовах, викладених у внутрішній кредитній угоді.

19.06.2002р. між Українською аграрною біржею, що виступає згідно з постановою КМУ №753 від 15.07.1997р. у ролі державного агенту з поставки сільськогосподарської техніки компанії “Кейс Корпорейшн” та відповідачем  був укладений договір фінансового лізингу №148, вартість якого склала 592 228 доларів США, згідно якого лізингодавець, відповідно до запиту лізингоодержувача від 24.04.2002р., надає лізингоодержувачу у вигляді фінансового лізингу з правом викупу в платне користування об’єкт лізингу на умовах, що визначаються цим договором, а лізингодавець придбав у компанії “Кейс Корпорейшн” трактори, зернозбиральні комбайни, жатки, пристрої до жаток та запасні частини (далі –техніка) згідно з номенклатурою, цінами та у кількості у відповідності з контрактом купівлі-продажу №6/3076 UKR від 08.05.1996р. між лізингодавцем та продавцем.

На виконання цього договору відповідач прийняв обумовлені договором чотири комбайн-комплекти згідно умов договору фінансового лізингу №148 від 19.06.2002р. та видаткової накладної №НКЛ-148/1 на отримання техніки від 19.06.2002р.

09.03.2004р. між Українською аграрною біржею та Акціонерним товариством закритого типу "Енерготек" укладено договір викупу сільськогосподарської техніки №2003-В/32, згідно якого набувач зобов'язувався повернути Українській аграрній біржі з користування на умовах фінансового лізингу сільськогосподарську техніку іноземного виробництва Компанії "Кейс Корпорейшн", що була одержана згідно з Контрактом, заборгованість за яку за лізинговими платежами станом на 31.12.2003р. становила еквівалент 590 726, 82 доларів США. Відповідно до умов цього договору викупна вартість техніки визначена сторонами в розмірі еквівалентному 590 726, 82 доларів США (без ПДВ) що становить суму несплачених зобов'язань за Контрактом та відповідає сумі заборгованості, що реструктурована згідно з Угодою про реструктурування. Також відповідно до умов договору сторони визначили, що з набуттям чинності цього договору контракт (яким із змісту преамбули договору викупу є договір фінансового лізингу №148 від 19.06.2002р.) втрачає юридичну силу. При цьому умовами договору викупу визначено, що техніку передано у власність відповідачу, який зобов’язується оплатити викупну вартість техніки та плату за розстрочення платежу на користь третьої особи –Міністерства фінансів України.

На виконання зазначених договірних зобов'язань 30.03.2004р. між Українською аграрною біржею та відповідачем підписано акт про прийняття-передачу техніки №2003-В/32 4 комбайн-комплектів у технічно справному стані, що підтверджується актом державного технічного огляду Держтехнагляду від 12.03.2004р., оформлено податкову накладну №22 від 30.03.2004р. та податкову накладну №266 від 30.03.2004р. відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору №2003-В/32.

Також між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею, та Акціонерним товариством закритого типу "Енергоресурс" укладено тристоронню угоду про реструктурування №130-04/160 від 31.12.2003р. із визначенням дат платежу, залишку заборгованості та сум реструктурованої заборгованості Української аграрної біржі. Відповідно до умов цієї угоди у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов'язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до Поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки).

27.07.2004р. ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (банк-агент), який діє від імені та за дорученням КМУ, представленим Мінфіном України (заставодержателем) за цим договором та Акціонерним товариством закритого типу "Енергоресурс" (заставодавець) уклали договори застави №130-04/160/060 та №130-04/160/061, згідно яких заставою за цими договорами забезпечуються усі вимоги заставодержателя що випливають з угоди про реструктурування відповідно до якої заставодержатель при виконанні боржником певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003р. заборгованість перед державою у сумі 590 726, 82 доларів США за кредитами, наданими боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, та кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між боржником та банком "Societe General, New York Branch", а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.2010р. на умовах, зазначених в угоді про реструктурування. В забезпечення виконання зобов'язання боржника за угодою про реструктурування заставодавець заставляє вищезазначену сільськогосподарську техніку.

Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси дійшовши до висновку про наявність у відповідача заборгованості перед бюджетом у сумі: 2 983 170, 40 грн. основного боргу, 68 226, 71 грн. відсотків за користування кредитом, 461 256, 29 грн. пені за прострочення повернення кредиту, а всього на суму 3 512 653, 30 грн., звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної суми як простроченої заборгованості перед державним бюджетом.

Між тим, судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. Частина перша статті 43 названого Кодексу містить вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. З огляду на викладені вимоги ГПК України господарський суд повинен з'ясувати усі обставини справи, що входять до предмету доказування в ній та мають значення для її розгляду, хоча б сторони та інші учасники судового процесу й не посилалися на відповідні обставини. Відповідно до вимог ст.84 ч.1 п.3 цього кодексу обставини справи встановлюються місцевим господарським судом в рішенні, а суд апеляційної інстанції, згідно ст.101 цього кодексу, не зв’язаний доводами апеляційної скарги та за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. Згідно ст.1115 цього кодексу у касаційній інстанції скарга (подання) розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Апеляційний господарський суд приймаючи оскаржувану постанову виходив з того, що спірні правовідносини сторін виникли у зв'язку з розрахунками за тристоронньою Угодою про реструктурування, укладення якої, в свою чергу, обумовлювалось наявністю простроченої заборгованості Біржі –з платежів у повернення кредитів, залучених державою та під державні гарантії, та акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс" –з платежів за сільськогосподарську техніку, передану у фінансовий лізинг. Як встановлено цим судом: відповідно до п. 15 Угоди про реструктурування у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов'язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до Поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки); згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2003р." та умов Угоди про реструктурування заборгованості в разі оголошення Міністерством фінансів України суми заборгованості та/або відсотків такими, що підлягають достроковому поверненню Боржником останній в тижневий строк після одержання такого повідомлення зобов'язаний погасити заборгованість та сплатити відсотки в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені, а поручитель зобов'язується за письмовою вимогою Міністерства фінансів України сплатити борг за зобов'язаннями боржника, визначеними цією Угодою, включаючи пеню, протягом трьох банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Боржник, який у спірних правовідносинах щодо отримання та повернення кредиту, залученого під державні гарантії, виконував функції державного агента із залучення кредиту для закупівлі сільськогосподарської техніки згідно кредитної угоди №18/03-149 від 24.07.1997р., у встановленому порядку та визначений строк після одержання такого повідомлення заборгованість не погасив, та не сплатив відсотки в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені. У зв’язку з цим 29.10.2004р. Міністерство фінансів України звернулось до відповідача, який і отримав сільськогосподарську техніку, закуплену за рахунок коштів кредиту отриманих під державні гарантії, з письмовою вимогою про сплату простроченої заборгованості та зазначило, що прострочена заборгованість відповідача за Угодою про реструктурування складає 46 289, 80 доларів США (борг та відсотки). Судом апеляційної інстанції враховано що 26.04.2006р. УДК у Одеській області повідомило ДПІ про наявність у відповідача заборгованості по Угоді про реструктурування у сумі 590 726, 82 доларів США, та те, що доказів виконання умов Угоди по сплаті заборгованості третьою особою або відповідачем надано не було, між сторонами відсутній спір щодо суми боргу, нарахованих відсотків та пені.

Колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що відповідно до приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2006р." та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1070 органи Державної податкової служби визнані органом стягнення простроченої заборгованості за кредитами, залученими під державні гарантії. Так, ст.22 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006р." постановлено визнати в 2006 році органи державної податкової служби України органами стягнення простроченої заборгованості юридичних осіб перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками. Таким чином цим Законом податковим органам надано повноваження стягувати заборгованість за угодами про реструктурування.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану постанову виходив з того, що Міністерством фінансів України було надіслано відповідачу письмову вимогу щодо сплати простроченої заборгованості  за умовами тристоронньої угоди про реструктурування і за вказаних обставин дійшов висновку що у відповідач виникло зобов’язання щодо сплати зазначеної заборгованості. Між тим, судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідач зобов’язався за письмовою вимогою Міністерства фінансів України сплатити борг за зобов’язаннями Боржника, визначеними цією угодою, включаючи пеню, протягом трьох банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги (п. 8 угоди). Однак судом апеляційної інстанції не встановлено чи відповідачем отримано вказану вимогу.

Також, вирішуючи даний спір, правовідносини за яким, зокрема, регулюється умовами тристоронньої угоди про реструктурування, суди постановили рішення без залучення до участі у справі однієї із сторін цієї угоди - Міністерства фінансів України. За умовами Угоди про реструктурування відповідач, як поручитель, зобов'язався солідарно з Біржею у повному обсязі відповідати перед Міністерством фінансів України за виконання Біржею зобов'язань, що виникли з цієї угоди.

Таким чином судами прийнято рішення, що стосується прав і обов’язків Міністерства фінансів України, яке не було залучено до участі у справі. За вказаних обставин відповідно до приписів ст.111-10 ч.2 п.3 ГПК України рішення судів підлягають скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану постанову виходив із наявності простроченої заборгованості Біржі –з платежів у повернення кредитів, залучених державою та під державні гарантії, та акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс" –з платежів за сільськогосподарську техніку, передану у фінансовий лізинг. Між тим, як було встановлено цим судом, 09.03.2004р. між Українською аграрною біржею та Акціонерним товариством закритого типу "Енерготек" укладено договір викупу сільськогосподарської техніки №2003-В/32, згідно якого набувач зобов'язувався повернути Українській аграрній біржі з користування на умовах фінансового лізингу сільськогосподарську техніку іноземного виробництва Компанії "Кейс Корпорейшн", що була одержана згідно з Контрактом, заборгованість за яку за лізинговими платежами станом на 31.12.2003р. становила еквівалент 590 726, 82 доларів США. Відповідно до умов цього договору викупна вартість техніки визначена сторонами в розмірі еквівалентному 590 726, 82 доларів США (без ПДВ) що становить суму несплачених зобов'язань за Контрактом та відповідає сумі заборгованості, що реструктурована згідно з Угодою про реструктурування. Також відповідно до умов договору сторони визначили, що з набуттям чинності цього договору контракт (яким із змісту преамбули договору викупу є договір фінансового лізингу №148 від 19.06.2002р.) втрачає юридичну силу. При цьому умовами договору викупу визначено, що техніку передано у власність відповідачу, який зобов’язується оплатити викупну вартість техніки та плату за розстрочення платежу на користь третьої особи –Міністерства фінансів України. На виконання зазначених договірних зобов'язань 30.03.2004р. між Українською аграрною біржею та відповідачем підписано акт про прийняття-передачу техніки №2003-В/32 4 комбайн-комплектів у технічно справному стані, що, як встановлено цим судом, підтверджується актом державного технічного огляду Держтехнагляду від 12.03.2004р., оформлено податкову накладну №22 від 30.03.2004р. та податкову накладну №266 від 30.03.2004р. відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору №2003-В/32. Вказаному договору викупу судом належної правової оцінки не дано, обставини справи в цій частині встановлено не повно, а судовим рішенням встановлено взаємосуперечливі обставини.

Також, під час здійснення судового провадження судами не були досліджені обставини щодо наявності витрат державного бюджету на погашення іноземних кредитів, які у відповідності до статті 19 Закону України “Про державний бюджет  на 2005р” стають підставою для виникнення у позичальника простроченої заборгованості перед бюджетом.

В матеріалах справи відсутні докази які підтверджують витрати державного бюджету на погашення іноземних кредитів.

З врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 111-5 та ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України у складі колегії суддів дійшов висновку, що допущені судом як першої, так і апеляційної інстанції вищезазначені порушення норм процесуального права відповідно до ч. 1 ст. 111-10 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з’ясувати обставини справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Енергоресурс" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. та рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2006р. у справі № 15/262-06-6973 Господарського суду Одеської області скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                            Г. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г. Мачульський

В. Шаргало