ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"01" жовтня 2007 р.                                                              Справа № А20/328-07/6

Господарський суд Київської області в складі

головуючого                                                             Маляренко А.В.,

при секретарі                                                            Стецюк Ю.І.

розглянувши адміністративну справу № А20/328-07/6

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Євроресурс”, смт Калита

до Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Київської області, м. Бровари

про визнання недійсним податкового рішення

За участю представників сторін

від позивача: Шумейко І.В. (довіреність б/н від 20.12.2006 р.)

від відповідача: Панченко А.М. (довіреність №6351 від 28.03.2007 р.)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Євроресурс” (позивач) до Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Київської області (відповідач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.08.2007р. було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10.09.2007р. о 10-00 год.

В зв’язку з призначенням судді Іваненко Я.Л., суддею Київського апеляційного господарського суду, справу №А20/328-07 (в чиєму провадженні знаходилась справа) розпорядженням Голови господарського суду Київської області справу від 06.09.2007 р., передали судді Маляренку А.В.

Згідно розпорядження справу прийнято та розгляд справи призначено на 01.10.2007 року на 15-00 год.

Позивач у судовому засіданні 01.10.2007р. свої вимоги підтримав, вважає, що правомірно застосував нульову ставку з податку на додану вартість у період, що перевірявся відповідачем, оскільки мав і до цього часу має статус сільськогосподарського товаровиробника, що підтверджується відповідними довідками Броварської ОДПІ від 16.03.2004 р. № 3234/10/15-03-12/79 та 24.02.2005 р. від 2748/10/1503-12/59, які були йому надані у встановленому законодавством порядку.

Відповідач позову не визнає, мотивуючи свої заперечення тим, що позивач не має статусу сільськогосподарського товаровиробника.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що Броварською об’єднаною державною податковою інспекцією Київської області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроресурс” за лютий 2007 року і за результатами перевірки складено Акт від 10.07.2007р. № 439/234/30468573.

Вказаним Актом перевірки встановлено порушення позивачем п.п., п.п. 7.7.2, п. 7.7, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97 №168/97-ВР. На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення –рішення, якими визначив податкові зобов’язання позивача за платежами:

- податковим повідомленням рішенням № /0 від 20.07.2007р. зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі –616 760,00 грн.

Як зазначив відповідач, відповідно до пункту ”а” п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України ”Про податок на додану вартість”, якщо у наступнуму податковому періоді сума. Розрахована згідно з відпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 ЗУ ”Про податок на додану вартість”, має від”ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від”ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Згідно п.п. 5.12.2 п.5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166 (у редакції наказу ДПА України від 16.06.2005 року № 213), бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від”ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

В порушення п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України ”Про податок на додану вартість” та п.п. 5.12.2 п.5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, позивачем безпідставно заявлено до відшкодування суми ПДВ, без наявності фактичної сплати у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів, а саме: СВАТ ”Агрокомбінат ”Калита” (код 00857290) та ВАТ ”Калитянський експериментальний завод комбікормів і префіксів” (код 00951758).

Проте, суд не може погодитись з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

Підставою для застосування платником податків нульової ставки з податку на додану вартість є підписана керівником та скріплена гербовою печаткою довідка податкового органу про те, що платник податку є платником фіксованого сільськогосподарського податку. Така довідка надається платнику податків щороку за умови додержанням платником податку певних критеріїв, що визначені Законом України від 17.12.98 N 320-XIV "Про фіксований сільськогосподарський податок" (далі - Закон N 320).

Так, відповідно до статті 2 Закону N 320 особи можуть бути зареєстровані як платники фіксованого сільськогосподарського податку (далі - ФСП), якщо такі особи є сільськогосподарськими підприємствами різних організаційно-правових форм, передбачених законами України, селянські та інші господарства, які займаються виробництвом (вирощуванням), переробкою та збутом сільськогосподарської продукції, у яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу.

Статтею 3 Закону № 320 встановлено, що об'єктом оподаткування для платників ФСП є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ та багаторічних насаджень), переданих сільськогосподарському товаровиробнику у власність або наданих йому у користування, в тому числі на умовах оренди.

Натомість, згідно вимог Закону N 320 необхідними умовами для переходу підприємства на сплату ФСП підприємству необхідно:

- бути юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є сільськогосподарське виробництво, коди якого підтверджуються довідкою управління статистики;

- мати у наявності об'єкт оподаткування - площі сільгоспугідь (ріллі, сіножатей, пасовищ та багаторічних насаджень), їх грошову оцінку, що підтверджується довідкою органів земельних ресурсів, для яких Законом N 320 встановлені ставки ФСП;

- дотримуватися критерію, відповідно до якого сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Отже, оскільки статус позивача, як сільськогосподарського товаровиробника підтверджений належними та допустимими доказами –чинними довідками податкового органу, то суд не може погодитись із ствердженням відповідача про відсутність такого статусу у позивача.

Водночас, як вбачається із довідки органу статистики та не заперечується відповідачем, основним видом економічної діяльності позивача є розведення свиней (код 01.23.0). Окрім цього, позивач має право здійснювати діяльність з розведення птиці (01.24.0), з виробництва готових кормів для тварин, що утримуються на фермах (15.71.0), з вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва (01.11.0), з виробництва м’ясних продуктів (15.13.0).

Відповідно до Державного класифікатора видів економічної діяльності, затвердженого наказом Держстандарту України №441 від 22.10.06, вид економічної діяльності це процес поєднання дій та ресурсів (устаткування, робочої сили, технологічних засобів, сировини та матеріалів) для створення виробництва і отримання в якості результатів цього виробництва конкретної продукції та надання певних послуг.

Проаналізувавши викладені в Акті перевірки факти та приймаючи до уваги те, що основне стадо свиней належить до основних засобів позивача та обліковується на 10 рахунку в його бухгалтерському обліку, суд вважає, що позивач укладав договори з сторонніми організаціями, в тому числі і для отримання послуг з вирощування свиней, саме для створення виробництва і отримання в якості результатів цього виробництва конкретної продукції, а тому мав підстави для отримання статусу сільськогосподарського товаровиробника і застосування нульової ставки з податку на додану вартість.

Слід зазначити, що питання щодо статусу позивача вже досліджувалось судом, зокрема постановою Господарського суду Київської області від 12.04.2006 р. по справі № 140/10-06, за позовом ТОВ „Євроресурс” до Броварської МДПІ про визнання недійсним повідомлення-рішення, встановлено, що „ТОВ „Євроресурс” має статус сільськогосподарського товаровиробника, тому користується пільгами, передбаченими податковим законодавством для даної категорії платників” (арк. 4 Постанови).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги адміністративного позову доведеними, обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує  питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службоваособа).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 71, 94, 98, 158, 160, 161, 162, 163 та п. 6 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, , Господарський суд Київської області, -

ПОСТАНОВИВ:

1.           Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.07.2007р, на суму 616 760,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроресурс” (07420 Київська область, Броварський район, смт.Калита, територія СВАТ “Агрокомбінат “Калита”, адмін. будинок, ) 3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя                                                                                                 Маляренко А.В.