ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" квітня 2007 р.                                                                            Справа  № 14/124

За позовом        Приватне підприємство "Торговий центр-Д"

до відповідача Рівненський міськвиконком  Рівненської міської ради

про                      визнання права власності на самочинне будівництво

Суддя          Марач В.В.

За участю представників: від позивача    –юрист Юшко М.П.;

від відповідача– Хорхолюк С.П..

Стаття 22 ГПК України роз’яснена.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво адміністративного корпусу, прохідної з побутовими приміщеннями та деревообробного цеху, що розташовані по вул. Артилерійській, 1 в м. Рівне.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за ним право власності на самочинне незавершене будівництво вищевказаних об’єктів нерухомості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане будівництво він здійснив на земельній ділянці, яка була надана йому у встановленому законом порядку із відповідним цільовим призначенням.

Представник відповідача надав суду заперечення на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись при цьому на наступне.

Згідно довідок Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” будівлі під літерами “Б-4”, “Т-1”, “Б-1” є незавершеним будівництвом. Відповідно до п. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Стаття 376 Цивільного кодексу України регламентує визнання судом права власності на самочинне будівництво житлового буди нку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, а не визнання права власності на незавершене будівництво.

Законом України від 15.12.2005 р. № 3201-ІV, п. 4 ст. 331 Цивільного кодексу України, в якому зазначалось, що за заявою зацікавленої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною, виключеною.

Крім того, позивачем не надано висновку про відповідність архітектурним та будівельним нормам, та невідомо чи порушено права третіх осіб при здійсненні будівництва.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини, на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд керувався наступним.

Згідно Державного акту № 359 від 29.12.2001 р. на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 20.07.2000 р. № 284 малому приватному підприємству-фірмі “Торговий центр” (рішенням власника від 12.07.2005 р. найменування МПП-фірма “Торговий центр” змінено на приватне підприємство “Торговий центр-Д”) надана в постійне користування земельна ділянка площею 11700 м2  по вул. Артилерійській, 1 в м. Рівне.

На вказаній земельній ділянці позивачем самовільно побудовано будівлю–адміністративний корпус, оцінений БТІ на суму 273000,00 грн., прохідну з побутовими приміщеннями вартістю 38384,00 грн. та деревообробний цех вартістю 737000,00 грн.

Об’єкти нерухомого майна є самочинним будівництвом, оскільки будуються без належного дозволу на земельній ділянці, яка першочергово була відведена для цієї мети.

На моменту звернення до суду позивач є законним власником земельної ділянки, на якій розміщені об’єкти нерухомого майна. Самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці позивача не порушує право інших осіб.

Статтею 375 Цивільного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до статті 376 цього ж Кодексу житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно  збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване  нерухоме майно.

Враховуючи те, що самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці, наданій у встановленому порядку, та те, що вказане будівництво здійснює з додержданням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, та те, що самочинне будівництво не порушує прав та законних інтересів інших осіб, позов ПП “Торговий центр-Д” є обгрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача спростовуються всім вищевикладеним, відтак не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд  –

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задоволити.

2. Визнати право власності на самочинне незавершене будівництво адміністративного корпусу, прохідної з побутовими приміщеннями та деревообробного цеху, що розташовані по вул. Артилерійській, 1 в м. Рівне, за Приватним підприємством "Торговий центр-Д" (33028, м. Рівне, вул. Здолбунівська, 17/1, ).

Суддя

Повний текст рішення складено в повному обсязі та підписано "18" квітня 2007 року.