КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2007                                                                                           № 2/522-30/245

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Шипка  В.В.

Борисенко  І.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Лемець В.В. (дов. № 316 від 14.09.06)

від відповідача1 – не з’явився

від відповідача 2 – не з’явився

від відповідача 3 – Малюк Є.В. (дов. № б/н від 05.10.06)

від відповідача 4 – не з’явився

від третьої особи - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Федерація спортивного танцю "Динамо-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.09.2006

у справі № 2/522-30/245 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Міжнародна громадська організація "Асоціація спортивного танцю України"

до                                                   Українська федерація спортивного танцю

Спілка громадських організацій спортивного танцю України

Федерація спортивного танцю "Динамо-Україна"

Міжнародна Федерація Спортивного Танцю

третя особа , яка не заявляє

самостійних вимог на стороні позивача Міністерство України у справах молоді та спорту

про                                                  визнання виключного права

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2006р. у справі№ 2/522-30/245 позов задоволено повністю: визнано за Асоціацією спортивного танцю України виключне право реєстрації, контролю та керування офіційними міжнародними та національними змаганнями зі спортивного танцю на території України до 03.12.08, визнано за Асоціацією спортивного танцю України виключне право створення та керування правилами офіційних міжнародних та національних змагань зі спортивного танцю на території України до 03.12.08, визнано за Асоціацією спортивного танцю України виключне право створення та керування правилами та системами суддівства офіційних міжнародних та національних змагань зі спортивного танцю на території України до 03.12.08.

Відповідач 3, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати. Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скарги заперечує та просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.06 у даній справі залишити без змін.

Представники відповідачів 1, 2, 4 та третьої особи у судове засідання не з’явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів 1, 2, 4  та третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 3, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Згідно  Наказу Державного комітету України з питань фізичної культури та спорту № 3717 від 03.12.04 „Про надання громадським організаціям фізкультурно-спортивної спрямованості статусу національної спортивної федерації” Асоціації спортивного танцю України надано статус національної спортивної федерації зі спортивного танцю строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до зазначеного наказу позивач 03 грудня 2004 року уклав з Державним комітетом України з питань фізичної культури та спорту договір про співробітництво та отримав Свідоцтво № 65, що підтверджує отриманий статус національної спортивної федерації.

Згідно ч. 1 статті 36-1 Закону України „Про фізичну культуру і спорт” статус національної спортивної федерації надається тільки одній спортивній федерації з відповідного виду спорту.

Ст. 36-6 Закону України „Про фізичну культуру і спорт”  передбачено, що держава в особі центрального органу виконавчої влади з фізичної культури і спорту надає спортивній федерації, що набула статусу національної, виключне право представляти відповідний вид спорту (версію) у відповідних міжнародних спортивних організаціях та на міжнародних спортивних змаганнях, виключне право на організацію та проведення офіційних міжнародних змагань на території України та національних змагань.

Відповідно до п. 15 ст. 4 Положення  «Про Державний комітет України з питань фізичної культури і спорту», затвердженого  Указом Президента України № 191/2003 від 26.02.02. «Про державний комітет України з питань фізичної культури і спорту» Держкомспорт України відповідно до покладених на нього завдань делегує відповідно до законодавства всеукраїнським  фізкультурно-спортивним товариствам повноваження щодо організації та проведення відповідних спортивних заходів згідно з укладеними двосторонніми угодами.

Стосовно такого виду спорту як спортивний танець на підставі вищезазначених Наказу № 3717 від 03.12.04., Договору від 03.12.04. та Свідоцтва Асоціації спортивного танцю України з 03.12.04. такою відповідною міжнародною спортивною організацією є Асоціація спортивного танцю України.

Крім того, згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.05. у справі № 41/104, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду № 41/104 від 19.07.05 та набрало законної сили, було визнано виключне право Асоціації спортивного танцю України, як спортивної федерації, що набула  статус національної зі спортивного танцю, на організацію  та проведення офіційних міжнародних змагань на території України та національних змагань зі спортивного танцю до 03.12.08.

Такий висновок суду також підтверджується пунктом 1.3. вищевказаного Договору про співробітництво, укладеного 03.12.04. між позивачем як Національною спортивною федерацією зі спортивного танцю та Державним комітетом України з питань фізичної культури та спорту як представником центрального органу виконавчої влади з фізичної культури і спорту.

Відповідно до п. 1.3. зазначеного Договору, Комітет (Державний комітет України з питань фізичної культури та спорту) делегує Асоціації (Позивачеві) повноваження щодо розвитку спортивного танцю і виключне право представляти даний вид спорту в Міжнародній федерації спортивного танцю та на міжнародних змаганнях, а також виключне право на організацію та проведення офіційних міжнародних змагань на території України та національних змагань.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 381/2005 від 26.02.05. „Про Міністерство України у справах молоді та спорту” Державний комітет України з питань фізичної культури і спорту реорганізовано і правонаступником Державного комітету України з питань фізичної культури і спорту є Міністерство України у справах молоді та спорту.

Відповідно до Указу Президента України „Про Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту” від 18.08.05.  №1176/2005 з 19.09.05. Міністерство України у справах молоді та спорту перейменовано у Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту, затвердженого вищевказаним Указом Президента України „Про Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту” від 18.08.05. №1176/2005, Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту є центральним органом виконавчої влади і є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики з питань сім`ї, дітей, молоді, фізичної культури та спорту.

Згідно з  п. 44 вказаного Положення Міністерство України у справах сім`ї, молоді та спорту  „затверджує положення та проводить офіційні всеукраїнські змагання (комплексні заходи, чемпіонати, кубки першості України, турніри, інші змагання, що входять до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів), делегує в установленому порядку повноваження з їх проведення всеукраїнським громадським об'єднанням фізкультурно-спортивної спрямованості згідно з укладеними двосторонніми угодами, надає відповідно до законодавства згоду щодо проведення на території України міжнародних спортивних змагань, встановлює вимоги до змісту положення та/або регламенту змагань з урахуванням рекомендацій міжнародних спортивних організацій”.

З огляду на те, що вище перелічені повноваження центральний орган виконавчої влади законно передав позивачу,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги «Асоціації спортивного танцю України» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач 3 стверджує, що вимоги позивача щодо визнання виключного права були направлені не за адресою, оскільки відповідно до Закону України “Про фізичну культуру та спорт” право надавати Спортивній федерації, що набула статусу національної, виключного права представляти відповідний вид спорту (версію) у відповідних міжнародних спортивних організаціях та на міжнародних спортивних змаганнях належить лише державі в особі Центрального органу виконавчої влади.

Колегія суддів вважає доводи скаржника безпідставними, оскільки оскаржуваним рішенням суд не надавав позивачу виключні права, компетенція надання яких відповідно до Закону України “Про фізичну культуру та спорт” належить центральним органам виконавчої влади України, а визнав вже надані виключні права.

Відповідно до п.п. 40, 44 Положення про Міністерство України у справах сім'ї, молоді та спорту, затвердженого Указом Президента України від 18.08.2005 р. № 1176/2005 Мінсім'ямолодьспорт України:

- делегує відповідно до законодавства всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариствам повноваження щодо виконання державних завдань, програм розвитку фізичної культури і спорту, організації та проведення відповідних спортивних заходів згідно з укладеними двосторонніми угодами;

- затверджує положення та проводить офіційні всеукраїнські змагання (комплексні заходи, чемпіонати, кубки, першості України, турніри, інші змагання, що входять до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів), делегує в установленому порядку повноваження з їх проведення всеукраїнським громадським об'єднанням фізкультурно-спортивної спрямованості згідно з укладеними двосторонніми угодами, надає відповідно до законодавства згоду щодо проведення на території України міжнародних спортивних змагань, встановлює вимоги до змісту положення та/або регламенту змагань з урахуванням рекомендацій міжнародних спортивних організацій.

В підтвердження делегованих центральним органом виконавчої влади з питань фізичної культури і спорту позивачеві відповідних повноважень, останній надав суду договір про співробітництво між Асоціацією спортивного танцю України та Державним комітетом України з питань фізичної культури і спорту (правонаступником якого є Міністерство України у справах сім'ї, молоді та спорту) від 23.12.2004 р.

Жоден з відповідачів (в тому числі й „Федерація спортивного танцю Динамо-Україна”) не надали суду доказів (двосторонніх угод з відповідним центральним органом виконавчої влади з питань фізичної культури і спорту, інших документів, які б свідчили про існування у них статусу, подібного статусу Асоціації спортивного танцю України - національної федерації зі спортивного танцю тощо) які б підтверджували їх повноваження у сфері проведення офіційних міжнародних та національних змагань із зазначеного виду спорту на території України, а також інших, встановлених законодавством України прав та обов’язків. Разом із тим, виходячи з аналізу змісту формулювань („інші регламентуючі документи”, „правила, регламент змагань тощо”), що вживаються в Розділі 2.2 договору про співробітництво Асоціації спортивного танцю України з Державним комітетом України з питань фізичної культури і спорту від 23.12.2004 р., коло прав та обов’язків зазначеної Асоціації може бути піддано розширеному тлумаченню, за умови відповідного погодження сторонами.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 39-41), що представник Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту (головний (провідний) орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у питаннях сім'ї, дітей, молоді, фізичної культури та спорту) не заперечує проти позовних вимог позивача як в цілому так і в частині закріплення за останнім окремих «виключних» прав на яких в судовому порядку наполягає позивач та підтримує вимоги Асоціації спортивного танцю України.

Права ж відповідачів або інші охоронювані законом інтереси порушені не були оскільки й не виникали, адже зазначені право та охоронюваний законом інтерес, в частині передбаченій ст. 36-6 Закону України „Про фізичну культуру і спорт” виключним чином пов’язані із суб’єктом, якому відповідно до встановленого порядку надано певний статус, а саме - статус національної федерації з відповідного виду спорту із законодавчою вимогою погодження цим суб’єктом окремо визначених заходів із відповідним органом виконавчої влади, а також інформування останнього в нормативно встановлених випадках.

Саме тому суд не бере до уваги доводи відповідача – 3 („Федерація спортивного танцю Динамо-Україна”) стосовно порушення судом першої інстанції норми матеріального права, а саме - „порушення вимог ст. 36-6 Закону України „Про фізичну культуру і спорт”.

Твердження особи, що подала апеляційну скаргу, про те, що Господарський суд міста Києва не мав права розглядати вказану справу, оскільки відповідачем є іноземне підприємство, яке  не має майна або філії на території України, колегія суддів вважає також хибним, оскільки суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, передбачених ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Щодо посилання скаржника на безпідставність задоволення позову, оскільки виключні права позивача порушені не були, то слід зазначити наступне.

Як встановлено судом, 01.06.05 відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3 та відповідач-4 уклали Угоду про співпрацю Українського Союзу Організацій Спортивного Танцю, умови якої суперечать чинному законодавству України в частині організації та проведення офіційних міжнародних змагань на території України та національних змагань зі спортивного танцю, зокрема наступні підпункти: 2.1., 2.2., 2.3., 2.5., 3.2.1., 3.2.2., 3.2.3., 3.2.4., 3.2.5., 3.2.6., 3.4.3., 3.4.4., 3.5.2.1., 3.5.2.2., 3.5.3., 3.5.3.1., 3.6.1.

28-30 січня 2005 року за участю відповідачів 1, 2 були організовані та проведені міжнародні спортивні змагання зі спортивного танцю в м. Харкові без попереднього включення цих змагань до Єдиного календарного плану спортивних заходів. Вказаний факт встановлений постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.05 у справі № 41/104 і в силу ст. 35 ГПК України  не підлягає доведенню під час розгляду даної справи.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачі своїми діями порушили надані позивачу виключні права, а тому Асоціація спортивного танцю України цілком обґрунтовано звернулась за їх захистом до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2006р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи. Підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Федерації спортивного танцю “Динамо – Україна” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2006р. у справі № 2/522-30/245 – без змін.

Матеріали справи  повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Шипко  В.В.

Борисенко  І.В.