КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2007                                                                                           № 14/561

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Шипка  В.В.

Борисенко  І.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Твердохліб В.В. (дов. № 24/1-/-3580/Нз від29.12.2006 р.),

Воронін В.І. (дов. № 24/1-1-3272/Нз від 01.12.2006р.),

від відповідача   -                Михайлова Н.М. (дов. № 25-2/748/7 від 27.10.2006р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в м.Києві

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.12.2006

у справі № 14/561 (Калатай Н.Ф.)

за позовом                               Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в м.Києві

до                                                   Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про                                                  стягнення 29160,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 29160,00 грн. за надані за договором № 516-Д/2006/Шв/3ЦО від 01.01.2006 р., але неоплачені, послуги.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2006 р. у справі № 14/561  у позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що договір сторонами було укладено без проведення тендерної процедури державної закупівлі послуг, встановленої Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, а тому, незважаючи на фактичне надання позивачем відповідачу послуг на суму 29160 грн., відповідач як розпорядник державних коштів позбавлений права оплатити позивачу спірні послуги, враховуючи недодержання встановленої Законом процедури щодо їх закупівлі, а також цей договір не може вважатись пролонгованим у звичайному порядку, без додержання вимог спеціального Закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача збитки в сумі 29160 грн. 00 коп. та судові витрати. Підставою для скасування рішення суду позивач зазначив: неповне з’ясування обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи; неповне   дослідження   доказів,   що   мають   істотне   значення   для вирішення справи; невідповідність    висновків,    викладених    в    рішенні,    фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, як і його представник в судовому засіданні апеляційної інстанції, проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін, вважаючи дану постанову законною та обґрунтованою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.01.2006 р. позивач та відповідач уклали договір на охорону об’єктів державною службою охорони при МВС України № 516-Д/2006/Шв/ЗЦО (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач передає, а позивач приймає під охорону „Об’єкт” та/або його відокремлені приміщення (будівлі), перераховані у дислокації (додаток 1 до Договору) „Об’єкта”, що охороняється.

Відповідно до п. 1 розділу II Договору, сума Договору за І квартал 2006 р. відображається в Розрахунку вартості охорони (додаток № 3 до Договору) і складає 21780 грн.

Пунктом 1 розділу X Договору встановлено, що Договір набуває чинності з 01 січня 2006 року і діє до 31 березня 2006 року. Якщо за 15 днів до закінчення строку Договору жодна з сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається подовженим на тих саме умовах і на той саме термін, без обмеження кількості пролонгації.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії Договору позивач продовжував надавати відповідачу послуги із дотриманням умов Договору: протягом квітня - липня 2006 року він надав відповідачеві послуги на загальну суму 29160 грн., що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг № ШВД-000592 за квітень 2006 року від 30.04.2006 р., № ШВД-000889 за червень 2006 року від 30.06.2006 р., № ШВД-000833 за травень 2006 року від 31.05.2006 р., № ШВД-001033 за липень 2006 року від 31.07.2006 р. (копії – а.с.13-14).

Вказані акти підписані відповідачем без зауважень, однак оплатити надані послуги відповідач відмовився із посиланням на норми Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” № 1490-ІІІ від 22.02.2000 р. (далі - Закон України № 1490).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1490 (в редакції, чинній в період укладання Договору та надання послуг), цей закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 30 тисяч гривень, а робіт - 300 тисяч гривень.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що загальна сума наданих позивачем протягом січня-липня 2006 року послуг дорівнює 50940 грн. (21780+29160), що перевищує встановлений Законом граничний розмір, та послався на те, що, за умови, що вартість послуг за Договором після закінчення строку, на який його було укладено, з урахуванням пролонгації на тих саме умовах і на той саме термін, перевищить встановлені законом 30000 грн., такий договір не може бути пролонгований у звичайному порядку, без додержання вимог спеціального Закону, а в такому випадку сторони мали укласти договір із одержанням встановленої Законом процедури державної закупівлі послуг. Крім того, суд зазначив, що, відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України № 1490,  забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів, та/або оплата розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, передбачених цим Законом, отже Відповідач як розпорядник державних коштів позбавлений права оплатити позивачу спірні послуги, враховуючи недодержання встановленої Законом процедури щодо їх закупівлі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновками місцевого господарського суду з наступних мотивів.

Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України № 1490, цей Закон застосовується до закупівель послуг, за умови, що вартість закупівлі послуги дорівнює або перевищує 30 тис. грн.

Як вбачається з Договору та додатку № 3 до нього (копії - а.с. 6-10) цей договір укладався вартістю 21780,00 грн. з 01.01.2006р. по 31.03.2006р., отже не потребував проведення тендеру, згідно з п. 1 ст. 2 Закону України № 1490. Після 31.03.2006р. Договір продовжував діяти, оскільки відповідач не вимагав припинення охорони та розірвання Договору у порядку, викладеному у ч. 2 п. 1 розділу X Договору.

Вартість послуг за квітень-липень 2006р. на суму 21600,00 грн., що є предметом позову, також не досягає розміру 30 тис. грн.

Тому суд першої інстанції, зазначивши, що сума наданих позивачем протягом січня-липня 2006 року послуг дорівнює 50 940 грн. (21780+29160), що перевищує встановлений Законом України № 1490 граничний розмір, безпідставно врахував суму наданих за січень-березень послуг в розмірі 21780,00 грн., яка не оспорюється сторонами і не є предметом позову.

Відтак, висновки місцевого господарського суду про необхідність проведення тендерної процедури державної закупівлі послуг, встановленої Законом України № 1490 при укладенні Договору, а також про неможливість пролонгації у звичайному порядку цього Договору, без додержання вимог Закону України № 1490, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на обставинах справи і вимогах чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу послуг протягом квітня-липня 2006 року на загальну суму 29160 грн. не заперечується відповідачем, підтверджується підписаними сторонами і завіреними печатками актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг та актом звірки взаєморозрахунків, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що Договір був пролонгований відповідно до пункту 1 розділу X Договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21780,00 грн. за надані послуги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати у розмірі 555, 40 грн., з яких: 291,60 грн. – державне мито за розгляд справи в суді першої інстанції, 118,00 грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 145,80 грн. – державне мито за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача, у відповідності до вимог ч.5 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 101,102, п.2 ч.1 ст.103, п.п.3, 4 ст.104, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України м. Києві задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2006 року у справі    № 14/561 скасувати повністю і прийняти нове рішення.

Позов Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України м. Києві до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення 29 160, 00 грн. задовольнити.

Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, , п/р 4067 в ОПЕРУ ДКУ, МФО 820172) на користь Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (04050, м. Київ, вул. Студентська,9, , п/р № 719 в ТОВ „Укпромбанк”, МФО 321228) 29 160 (двадцять дев’ять тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп. основного боргу та 555 (п’ятсот п’ятдесят п’ять) грн., 40 коп. судових витрат.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Справу  № 14/561 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Шипко  В.В.

Борисенко  І.В.

22.03.07 (відправлено)