ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.04.07р.

Справа № А38/167-07

за позовом   комунального підприємства „ Житлово –експлуатаційна контора № 2 „ м. Нікополь

до  Нікопольської  об'єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області,

про  скасування рішення

Суддя Бишевська Н.А.

Секретар  Бикова А.О.

Представники:

від позивача:  Болтян С.С. представник, дов. № 153 від 14.02.07 р.

від відповідача: Прихожанова І.В., дов. № 60 від 29.12.06 р.

СУТЬ СПОРУ :

Комунальне підприємство „ Житлово –експлуатаційна контора № 2  „ м. Нікополь  (далі –позивач) звернулося з позовом до  Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області,  (далі –відповідач) і просить суд  скасувати рішення  ОДПІ  про відмову  комунальному підприємству у видачі свідоцтва  на право  працювати у  2007 р. на спрощеній системі   оподаткування ,  та зобов’язати відповідача видати свідоцтво на право сплати єдиного податку у 2007 році.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач не є суб’єктом підприємницької діяльності, у статутному фонді якого частка, що належить юридичним особам, учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків. У зв’язку з цим позивач вважає неправомірним відмову відповідача в наданні позивачеві свідоцтва про право сплати єдиного податку у 2007 році та вважає Указ Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” (далі по тексту - Указ) таким, що поширюється на підприємство. Позивач вважає, що його підприємство  відповідає критеріям суб’єкту малого підприємництва. Воно має комунальну форму власності, середньо облікова чисельність працівників підприємства   складає 47 осіб, а   обсяг виручки від реалізації продукції не  перевищує 1 млн. гривень.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що комунальне підприємство не є суб’єктом  малого підприємництва, його статутний фонд не сформований всупереч чинному законодавству, а єдиним засновником є орган самоврядування, який не має статусу суб’єкту малого підприємництва, діє від імені територіальної громади,   а  метою створення    підприємства, є  не  отримання прибутку останнім, а  покращення і розширення обслуговування населення .   У зв’язку з цим, позивач не має права обирати спрощену систему оподаткування.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

В с т а н о в и в :

14.12.2006 року позивач звернувся із заявою до відповідача про видачу свідоцтва про право сплати єдиного податку на 2007 рік.

Листом від 26.12.2006 року №50560/10/15-120 відповідач відмовив у видачі зазначеного свідоцтва у зв’язку з тим, що на   комунальне підприємство „ Житлово –експлуатаційна контора № 2” не поширюється дія Указу Президента від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, оскільки підприємство засноване на комунальній власності, створено не суб’єктом малого підприємництва.

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими , та такими, що не підлягають задоволенню виходячи  з таких підстав:

Можливість сплати єдиного податку запроваджена Указом Президента України  від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, відповідно до ст.7 якого дія цього Указу не поширюється, зокрема, на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

19 жовтня 2000 року Верховною Радою України прийнятий Закон України „Про державну підтримку малого підприємництва ”, згідно зі ст.11 якого для суб'єктів малого підприємництва в порядку,  встановленому законодавством України, може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає:

заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку;

застосування спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності.

Спрощена система  оподаткування,  бухгалтерського  обліку  та звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Відповідно до частини другої ст.2 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва” дія цього   Закону  не  поширюється  , зокрема, на суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частка вкладів, що належить юридичним особам - засновникам та учасникам цих суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Таким чином наведені нормативно-правові акти щодо спірного обмеження в застосуванні спрощеної системи оподаткування є тотожними.

Виходячи з поняття комунального унітарного підприємства, визначеного ч.ч.1,2,3,4 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється  компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або  на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний фонд комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб'єкта господарювання. Мінімальний розмір статутного фонду комунального унітарного підприємства встановлюється відповідною місцевою радою.

З наведеного випливає, що комунальне унітарне підприємство не підпадає під дію Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва” та  Указу Президента України  від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, оскільки єдиним засновником та власником переданого комунального майна є особа, що не є суб’єктом малого підприємництва .

Враховуючи положення, що містяться в Статуті позивача, суд дійшов висновку про можливість віднесення останнього до комунального унітарного підприємства, оскільки основні характеризуючі ознаки даного виду підприємств присутні у позивача. Зокрема, це особливості заснування підприємства та прав власності на передане  підприємству  майно.  Таким чином, Закон України „Про державну підтримку малого підприємництва” та Указ Президента від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” не  поширюється на позивача, тому  останній  не має права обирати спрощену систему оподаткування.

Вказаний висновок суду підтверджується думкою Міністерства юстиції України, викладеної в листі від 23.12.2005року №25632/7/15-0417, що міститься в матеріалах справи, а також наказом ДПА України від 23.06.2006року №352 „Про затвердження Узагальнюючого податкового роз’яснення щодо застосування положень Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

У зв’язку з цим суд погоджується з правомірністю відмови в видачі позивачеві свідоцтва на право сплати єдиного податку. Посилання позивача на  відсутність у нього статутного фонду, суд вважає необґрунтованим, оскільки це не спростовує 100-відсоткове право власності засновника на передане комунальне майно.

У зв’язку з цим позовні вимоги суд вважає необґрунтованими,  в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 158-163,  Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,    суд –

ПОСТАНОВИВ :

В  адміністративному  позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                         Н.А. Бишевська

Постанову оформлено у повному обсязі  07.05.07 р.