ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"03" квітня 2007 р.                                        Справа
№ 6/356а/22а

12 год. 35
хв. , м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                           Блохіної
Ж.В.

за участю секретаря                Кузьміна М.М.,

за участю  представників:

позивача                                    ОСОБА_1, ордер НОМЕР_1, договір

від 15.09.2006р.,

відповідача
Скепської О.В.,
довіреність №30823/10/10-010   від

28.12.2006р., Савченко В.В.,
довіреність №1599/9/10-010

від 13.03.2007р.,

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні позов       фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

до
відповідача                          Державної податкової
інспекції у м. Чернігові,

м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28,

про
визнання протиправними дій щодо складання акту

перевірки, про скасування податкового повідомлення -

рішення, першої  та другої
податкових вимог

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2  подано позов до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові про визнання протиправними дій ДПІ у м. Чернігові щодо
складання акту перевірки №НОМЕР_2  від
13.03.2006р. та про скасування податкового повідомлення -рішення №НОМЕР_3  від 15.09.2006р., яким  визначено податкове зобовязання з податку з
доходів фізичних осіб  в сумі 455049,93
грн., в т.ч. 151683,31 грн. основного платежу та 303366,62 грн. штрафних
(фінансових)  санкцій, першої податкової
вимоги від 02.10.2006р. №НОМЕР_4  та
другої податкової вимоги №НОМЕР_5  від
09.11.2006р.

Відповідач заперечує проти позовних вимог.

Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити,  посилаючись на те, що спроба відповідача
розрахувати суму податку з доходів фізичних осіб, визначити який неможливо у
звязку з відсутністю правових підстав, є неправомірною, оскільки виходить за
межі  повноважень податкової інспекції по
трактуванню податкових законів. Спірне рішення прийнято відповідачем з
порушенням чинного законодавства, без врахування фактичних обставин, що порушує
права позивача. Представник позивача пояснив, що   не існує форма податкового звіту, згідно
якого позивач мав декларувати свої податкові зобовязання щодо податку з доходів
фізичних осібб з сум виплачених
виграшів. Враховуючи вимоги п.9.5.1 ст.9 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб”, згідно якого Порядок податкового обліку доходів та
витрат платників податків -гравців у гральних закладах встановлюється
центральним податковим органом,  на даний
час такий порядок ДПА не затверджений, тобто, відсутній механізм податкового та
бухгалтерського обліку та сплати податку. Алгоритм обліку виграшів та витрат
осіб, застосований в ЕККА „Самсунг ER-350F- UA.01і” не призначений для
виконання п.9.5.1 Закону України „ Про податок з доходів фізичних осіб”.

Представники відповідача просять у позові відмовити, оскільки  податкове повідомлення -рішення  прийнято у відповідності до законодавства,
обґрунтовано, з врахуванням всіх обставин, які були встановлені при
проведенні   перевірки  позивача.
Представники також зазначили, що податкові вимоги сформовані та
направлені позивачу правомірно, відповідно до положень  п.п.5.2.2, 5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України
„Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і
надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові  прийнято податкове повідомлення-рішення  №НОМЕР_3 від 15.09.2006р., яким  субєкту підприємницької діяльності -фізичній
особі ОСОБА_2  визначено податкове
зобовязання з податку з доходів фізичних осіб
в сумі 455049,93 грн., в т.ч. 151683,31 грн. основного платежу та
303366,62 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Спірне рішення прийнято відповідачем на підставі висновків  комплексної документальної перевірки
дотримання вимог податкового та валютного законодавства СГД-фізичною
особою  ОСОБА_2  за період з 01.07.2003р. по 30.06.2005р., за
результатами якої складено акт №НОМЕР_2
від 13.03.2006р.

Документальною перевіркою встановлено порушення позивачем п.8.1
ст.8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” №889-ІУ від
22.05.2003р. ( далі -Закон №889), оскільки СГД ОСОБА_2  -податковим агентом не утримувався та не
перераховувався до бюджету податок з доходів фізичних осіб за ставкою 26% з сум
виплачених гравцям виграшів. Всього за актом перевірки донараховано податку з
доходів фізичних осіб з сум, виплачених гравцям виграшів, в розмірі 151683,31
грн. за 1- е півріччя 2005 року.

До таких висновків податковий орган дійшов, враховуючи наступне.

Перевіркою встановлено, що підприємець ОСОБА_2  у перевіряємому періоді надавав послуги в
сфері грального бізнесу (букмекерська контора „Плюс -Мінус”), особливості
діяльності якого є прийняття ставок на події та виплата виграшів гравцям.

На підставі даних касових звітів, які згруповані у книзі обліку
розрахункових операцій №НОМЕР_6,  та
контрольних стрічок, перевіркою встановлено, що у вказаному періоді підприємцем
ОСОБА_2 здійснювались виплати значних сум виграшів.

Також перевіркою встановлено, що
підприємцем ОСОБА_2, податковим агентом, не утримувався та не
перераховувався до бюджету податок з доходів фізичних осіб за ставкою 26% з сум
виплачених гравцям виграшів, чим порушено п.8.1 ст.8 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб”. Податковий розрахунок за формою 1-ДФ про суми
нарахованих та виплачених доходів до ДПІ у м. Чернігові не подавались , чим
порушено п.19.2 ст.19 вищевказаного Закону. Податок з доходів фізичних осіб, що
не був утриманий та перерахований до бюджету, за розрахунком перевіряючих,
становить: 583397,37 грн. х 26% = 151683,31 грн., де:

583397,37 грн. -загальна сума виплачених гравцям виграшів згідно
даний касових звітів;

26% - ставка податку з доходів фізичних осіб (п.7.3 ст.7 Закону
№889).

Всього за актом перевірки донараховано податку з доходів фізичних
осіб в сум виплачених гравцям виграшів в розмірі 151683,31 грн. за І півріччя
2005 року.

На підставі п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок
погашення зобовязань платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ
від 21.12.2000р. (далі -Закон №2181) спірним рішенням до позивача застосовано
штрафна (фінансова) санкція в сумі 303366,62 грн.

У звязку з несплатою позивачем податкового зобовязання в сумі
455049,93 грн., визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням,
відповідачем направлено позивачу першу податкову вимогу від 02.10.2006р.
№НОМЕР_4 та другу податкову вимогу №НОМЕР_5
від 09.11.2006р. на суму податкового боргу 455049 грн., в т.ч. 151683,31
грн. основного платежу та 393366,62 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 09.07.1999 р.
здійснена державна реєстрація фізичної особи -підприємця ОСОБА_2.

20.09.2002р. управлінням зовнішньоекономічної діяльності та
торгівлі Чернігівської обласної державної адміністрації приватному підприємцю
ОСОБА_2  видана ліцензія №НОМЕР_7  на право провадження такого виду
господарської діяльності, як організація та утримання грального  закладу -букмекерської контори  ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2).

Згідно п. 1.3 ст.1 Закону №889 дохід з джерелом його  походження
з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований
на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді, зокрема, доходів, що виплачуються
(надаються) резидентами у вигляді виграшів.

У п. 2.1ст. 2 Закону №889 передбачено, що платниками податку є
резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України,
так і іноземні доходи.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку
до бюджету регулюється ст..8 Закону №889, у
п.п.8.1.1 якої зазначено, що податковий
агент,    який    нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до п.1.15 ст.1 Закону №899 податковий   агент
-   юридична  особа  (її  філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи,
які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування
іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та
подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також
нести відповідальність за порушення
норм  цього Закону.

Також у  п.п.8.1.4 п 8.1
ст.8 Закону №889 передбачено, що якщо
оподатковуваний  дохід
виплачується у негрошовій формі чи готівкою з каси резидента, то податок
сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, наступного
за днем такої виплати.

Особливості нарахування та сплати окремих видів доходів
регулюються статтею 9 Закону №889, яка
містить пункт 9.5, що регулює оподаткування виграшів та призів.

Так, відповідно до
п.п. 9.5.1 п.9.5 ст.9 Закону №889 „Податковим агентом платника податку при
нарахуванні на його користь доходу у вигляді призів, виграшів у лотерею (крім
державних лотерей), інших розіграшів або виграшів в азартних іграх, є особа,
яка здійснює таке нарахування.

При нарахуванні
доходів у вигляді виграшів у лотерею (крім державних лотерей) або в інших
розіграшах, які передбачають попереднє придбання платником податку права на
участь у таких лотереях чи розіграшах, не беруться до уваги витрати, понесені
платником податку у зв'язку з одержанням такого доходу.

При нарахуванні доходу,
отриманого у вигляді виграшу в азартних іграх в казино, інших гральних місцях
чи домах (далі - гральний заклад), за винятком гри в тоталізатор, враховуються
витрати платника податку, понесені ним у зв'язку з отриманням такого доходу
протягом робочого дня (зміни).

При нарахуванні
доходу, отриманого у вигляді виграшу в азартних іграх в тоталізатор,
враховуються витрати платника податку, понесені ним у зв'язку з отриманням
такого доходу протягом періоду з початку прийняття ставки до завершення розіграшу.

Доходи, зазначені у
цьому підпункті, кінцево оподатковуються при їх виплаті за їх рахунок.

Порядок податкового
обліку доходів та витрат платників податків - гравців у гральних закладах
встановлюється центральним податковим органом”.

Відповідно  до  п.
2   Порядку   проведення внутрішнього фінансового
моніторингу суб'єктами господарювання, що здійснюють господарську діяльність з
організації та утримання казино, інших гральних закладів, і ломбардами,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 р. N
1800, азартна гра - це гра, участь у якій дає змогу набувати гроші, інше майно
або майнові права, результат якої визначається діями, цілком або частково
залежними від випадку, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки (в тому
числі ігри в  букмекерських конторах, на
іподромах та інших видах тоталізатора; гральний заклад - окреме
приміщення або  будівля  з
гральним залом (залами) для відвідувачів, у якому (яких) проводяться
азартні ігри.

Як встановлено судом,
позивачем здійснюється підприємницька діяльність через гральний заклад -
букмекерську контору, у якій проводяться азартні ігри у вигляді тоталізатора.

Згідно Інструкції про умови і правила провадження підприємницької
діяльності (ліцензійні умови) зі  створення
та утримання    гральних   закладів,
організації           азартних
ігор та контроль за їх дотриманням, затвердженої наказом Ліцензійної Палати
України N 86 від 11.09.1998 р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції
України                                      29 вересня 1998 р. за N
610/3050 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Державного                              комітету з питань
регуляторної  політики та підприємництва
N 19 від 05.03.2003 ), тоталізатори -
азартні  ігри,  результат
яких  визначається заснованими
частково або повністю на випадку діями, коли гравець робить ставку на результат
спортивного змагання й організатор гри зобов'язаний виплатити гравцям, що
виграли, суму виграшу, розмір якої залежить від загальної суми внесених ставок.
До цих видів гри належать ігри в букмекерських конторах, на іподромах та інші
види тоталізаторів.

Згідно Ліцензійних умов провадження організації діяльності з
проведення азартних ігор, затверджених наказом Державним комітетом України з
питань регуляторної політики  та
підприємництва і Міністерством фінансів України 18.04.2006 N 40/374,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 30 травня 2006 р.
за N 622/12496:

- букмекерська
діяльність  -  діяльність
з проведення парі та ігор в тоталізатор, у тому числі із застосуванням
засобів телекомунікаційних мереж, спрямована на формування переліку подій,
які  мають відбутися в майбутньому,
прийняття ставок на ці події, зберігання ставок, відстеження результатів подій,
визначення та видача призів (виграшів);

- приз  (виграш)  -
кошти,  інше  майно
чи майнові права, які безоплатно передаються у власність гравцю
внаслідок виграшу в азартну гру, відповідно до правил азартної гри;

ставка  -  плата
гравця  за участь в азартній грі,
сума якої використовується для визначення розміру призу (виграшу).

Отже, тоталізатор - це азартна гра, результат якої визначається
діями, цілком або частково залежними від випадку, коли гравець робить ставку на
результат спортивного змагання й організатор гри зобов'язаний виплатити
гравцям, що виграли, суму виграшу, розмір якої залежить від загальної суми
внесених ставок.

З вищенаведеного
вбачається, що ігри в букмекерських конторах (на відміну від лотерей та інших
ігор і розіграшів) не передбачають придбання особою права на участь у таких
іграх, оскільки в них гравцями робляться ставки саме на результат певного
змагання між іншими особами, а ставка використовується для визначення розміру
виграшу.

Отже, при оподаткуванні виграшів в тоталізатор слід виходити з
приписів частини 4 п.п.9.5.1 п.9.5 ст.5 Закону №889, згідно якої при
нарахуванні  доходу,  отриманого
у  вигляді  виграшу
в азартних іграх в тоталізатор, враховуються витрати платника
податку, понесені ним у зв'язку з отриманням такого доходу протягом періоду з
початку прийняття ставки до завершення розіграшу.

Таким чином позивач, як податковий   агент, зобов'язаний нараховувати податок з
доходів фізичних осіб, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від
імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати
податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести
відповідальність за порушення  норм  цього Закону.

Матеріалами справи встановлено,
що,  виходячи з особливостей умов
гри саме у букмекерських конторах, виплати виграшів позивачем відбувались не у
дні прийому ставок.

Представник позивача пояснив, що фізичні особи, які брали участь у
іграх, що проводились букмекерською конторою , робили грошові ставки на
результати  змагань. В разі, якщо
зроблена ставка вигравала, позивач
повертав фізичній особі внесені нею в якості ставки грошові кошти і
,крім того, виплачував виграш.

Виходячи з Правил прийому ставок та виплати виграшів букмекерською
конторою ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджених підприємцем  ОСОБА_2, ставки на гру приймаються в один
день, а подія, на яку була прийнята ставка, відбувається в будь-який з
наступних днів.

Фізичні особи, які брали
участь в іграх, що проводились букмекерською конторою позивача, робили грошові
ставки, які оформлялись на спеціальних картках. Виплата виграшів проводилась
позивачем по предявленню картки, починаючи з наступного дня після закінчення
останньої по часу події. При цьому, відповідно до Правил,  позивачем
повертались внесені фізичною особою  в якості ставки грошові кошти та виплачувався
виграш.

При проведенні перевірки підприємства і визначенні суми податку
відповідач виходив з того, що виграшем є всі суми, які позивач виплачував
фізичним особам.

Такі висновки відповідача відповідають фактичним обставинам та
положенням п.п.9.5.1 п.9.5 ст.9 Закону №899, оскільки на відміну від
нарахування доходів у вигляді виграшів
у  лотерею, де не беруться до
уваги витрати, понесені платником податку у зв'язку з одержанням такого
доходу, при нарахуванні доходу, отриманого у вигляді виграшу в азартних іграх в
тоталізатор, враховуються витрати платника податку, понесені ним у зв'язку
з отриманням такого доходу протягом періоду з початку прийняття ставки до
завершення розіграшу.

Згідно п.п.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону №899 у разі коли податковий
агент до або під  час  виплати доходу на користь платника податку не
здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність
за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає
внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення
такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки
позивач, як податковий агент, не утримував та не перераховував до бюджету з сум
виплачених гравцям виграшів податок з доходів фізичних осіб за ставкою 26%,
встановленою п.7.3 ст.7 Закону №889, він порушив приписи п.8.1 ст.8  цього Закону, а тому податкова інспекція
правомірно донарахувала податок з доходів фізичних осіб з сум виплачених
гравцям виграшів в розмірі 151683,31 грн. за 1-е півріччя 2005 року та
застосувала до позивача відповідальність у вигляді штрафних (фінансових)
санкцій, передбачену п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону №2181, в сумі 303366,62
грн., про що прийняла спірне  податкове
повідомлення-рішення, яким визначила податкове зобовязання позивача в сумі
455049,93 грн.

Таким чином позовні вимоги про визнання протиправними дій ДПІ у м.
Чернігові щодо складання акту перевірки №НОМЕР_2  від 13.03.2006р. та про скасування
податкового повідомлення -рішення №НОМЕР_3
від 15.09.2006р., яким  визначено
податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб  в сумі 455049,93 грн., в т.ч. 151683,31 грн.
основного платежу та 303366,62 грн. штрафних (фінансових)  санкцій, задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині
скасування першої та другої податкових вимог відповідно від 02.10.2006р.
№НОМЕР_4 та №НОМЕР_5 від 09.11.2006р. на суму податкового боргу 455049 грн., в
т.ч. 151683,31 грн. основного платежу та 393366,62 грн. штрафних (фінансових)
санкцій, також задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №2181 податкове зобов'язання
платника  податків,  нараховане контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день
отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно п.п. 5.2.2
п.5.2 ст.5 Закону №2181 у разі коли платник податків вважає, що контролюючий
орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право
звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка
подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками
та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна
бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення
контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від
дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням
про вручення або надати йому під
розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків
рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник
податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за
днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого
рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до
контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного
строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для
відповіді на нього.

Згідно п.п.5.2.4 ст.5 Закону №2181 процедура адміністративного
оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення
контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем
узгодження податкового зобов'язання платника податків.

У  п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5
Закону №2181 передбачено, що узгоджена
сума податкового зобов'язання,  не
сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону №2181 податкові вимоги
надсилаються:

а) перша податкова
вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку
сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить
повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного
дня  від дня направлення (вручення)
першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми
податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення
про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у
податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх
продажу.

Виходячи з того, що рішення Державної податкової адміністрації
України №16684/7/23-0315 від 07.09.2006р. про результати розгляду скарги
отримано позивачем 09.09.2006р., саме ця дата вважається датою узгодження
податкового зробовязання.

Таким чином, виходячи з положень п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5, .п.6.2.3
п.6.2 ст.6 Закону №2181, та враховуючи правомірність прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення, відповідач у відповідності до законодавства
сформував та направив позивачу першу та другу податкові вимоги.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д    П О С Т А Н О В И В:

1.   У
позові відмовити.

2. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо
таку заяву не було подано.

Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  Кодексом адміністративного
судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Про апеляційне
оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд  першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160  Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється
ухвала.

4. Постанова в
повному обсязі виготовлена 10.04.2007р.

Суддя
Блохіна Ж.В.