КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2007                                                                                           № 3/366

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Отрюха  Б.В.

суддів:                                          Верховця А.А.

Тищенко  А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури м. Києва – Бузницька Г.М. – прокурор відділу

від позивача –  представник не з’явився

від відповідача  – Тхорик С.М. – юр.

від третьої особи 1 –  Беляневич А.Е., Хоменко О.А., Сидоринко Л.А. – юр.

від третьої особи 2 – Козлова О.С. – юр.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступник прокурора м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.08.2007

у справі № 3/366 (Сівакова В.В.)

за позовом                               Заступник прокурора м. Києва

до                                                   Київська міська рада

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Рив"єра"

Комунальне підприємство "Генеральна дирекція Київської міської ради зобслуговування іноземних представництв"

про                                                  визнання протиправними та скасування рішень від 18.11.2004 № 810/2020, від 15.04.2004 № 190/1400

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 20.08.2007р. у справі №3/366 в задоволенні позову заступника прокурора міста Києва в інтересах Державного агентства України по земельних ресурсах до Київської міської ради, за участю третіх осіб – товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Рив’єра» та комунального підприємства «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» про визнання протиправними та скасування рішення Київської міської ради від 15.04.2004 р. №190/1400 та рішення Київської міської ради від 18.11.2004 р. №810/2020 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішення суду заступник прокурора міста Києва звернувся з апеляційним поданням і просить скасувати рішення суду першої інстанції посилається на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Позивач у судове засідання не з’явився. Свого ставлення до апеляційного подання не висловив.

Відповідач (Київська міська рада) у відзиві проти апеляційного подання заступника прокурора заперечує, викладені у ньому вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просить суд відмовити у задоволенні апеляційного подання, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа (ТОВ «Дніпровська Рив’єра») у відзиві проти задоволення апеляційного подання заперечує, вважає, що твердження заступника прокурора щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції повно з’ясовано усі обставини, що мали значення у справі, висновки суду відповідають обставинам справи, судом правильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому немає законних підстав для його скасування.

Третя особа (Комунальне підприємство «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв») проти апеляційного подання заступника прокурора заперечує у повному обсязі, просить суд апеляційної інстанції залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційне подання заступника прокурора без задоволення.

Розглянувши апеляційне подання заступника прокурора, вивчивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, колегією встановлено наступне:

Рішенням Київської міської Ради «Про надання комунальному підприємству «Генеральна дирекція по обслуговуванню іноземних представництв» земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуальної котеджної забудови і будівництва головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва» від 15.04.2004 р. № 190/1400, затверджено проект відведення земельних ділянок комунальному підприємству «Генеральна дирекція по обслуговуванню іноземних представництв» для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуальної котеджної забудови і будівництва головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва (п.1); надано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 47,08 га в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва (п.3); надано в оренду на 9 років земельні ділянки загальною площею 2,63 га для організації будівельних робіт в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва (п.4).

Рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 15.04.2004 р. № 190/1400» від 18.11.2004 р. № 810/2020, внесено зміни до рішення Київської міської ради від 15.04.2004 р. № 190/1400, згідно з якими пункти 1, 3, 4 викладено в новій редакції, що передбачають затвердження проекту відведення товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Рив’єра» земельних ділянок, розташованих в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, та передачу їх товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Рив’єра» в оренду на 25 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка – це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини.

Як встановлено судом першої інстанції, проект відведення земельних ділянок, розташованих в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, розроблено комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин», реєстраційний номер А–2685.

Проект відведення земельних ділянок, розташованих в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, погоджено органом по земельних ресурсах (висновок Головного управління земельних ресурсів КМДА від 05.04.2004р. №03-20/444-В); природоохоронним органом (висновок Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві №2261/1 (позитивний, з особливими умовами) від 05.12.2003р № 08-8-20/8736/1; санітарно-епідеміологічним органом (лист Головного державного санітарного лікаря м. Києва від 11.08.2003р. № 5915); органом архітектури (висновок Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 06.04.2004р. №19-2904); органом охорони культурної спадщини (лист Головного управління охорони культурної спадщини та реставраційно-відновлювальних робіт від 19.08.2003 р. № 4816).

Отже, доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджується, що проект відведення земельних ділянок, розташованих в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, розроблений у встановленому законом порядку і погоджений з усіма органами, передбаченими ст. 123 Земельного кодексу України, а тому висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія вважає необґрунтованими доводи Скаржника з приводу того, що проект відведення земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Рив’єра» не виготовлявся, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та культурної спадщини не погоджувався, з огляду на наступне.

Як вбачається з Рішення Київської міської ради «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 15.04.2004 р. № 190/1400» від 18.11.2004 р. № 810/2020, земельні ділянки, розташовані в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, передані товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Рив’єра» в оренду для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуальної котеджної забудови і будівництва головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту, тобто без зміни їх цільового призначення, і в тих самих розмірах, в яких було затверджено проект відведення земельних ділянок комунальному підприємству «Генеральна дирекція по обслуговуванню іноземних представництв».

Згідно з ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що передача ТОВ «Дніпровська Рив’єра» земельних ділянок в оренду без зміни їх цільового призначення не потребувала розроблення нового проекту їх відведення, а тому висновок суду першої інстанції є правильним.

Колегія вважає необґрунтованим також посилання заступника прокурора на ст. 4 Водного кодексу України, ст. 58 Земельного кодексу України і п. 2 Порядку користування землями водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996р. № 502, в обґрунтування своїх доводів в частині того, що в оскаржуваному рішенні Київської міської ради від 15.04.2004 р. № 190/1400 не зазначено, що частина наданої земельної ділянки є землями водного фонду (затока річки Дніпро), у зв’язку з чим не визначено правовий режим (обмеження) у користуванні землями водного фонду, оскільки зазначені норми не встановлюють вимог щодо необхідності зазначення в рішенні про надання земельних ділянок в постійне користування чи в оренду про належність земельних ділянок (їх частин) до земель водного фонду, і визначають лише, які землі належать до земель водного фонду.

Крім того, згідно з п. 5.2 Рішення Київської міської ради «Про надання комунальному підприємству «Генеральна дирекція по обслуговуванню іноземних представництв» земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуальної котеджної забудови і будівництва головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва» від 15.04.2004 р. № 190/1400, комунальне підприємство «Генеральна дирекція по обслуговуванню іноземних представництв» зобов’язано виконувати вимоги ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України та ст.ст. 89, 96 Водного кодексу України, а згідно з п. 5.8 зазначеного Рішення – використовувати земельні ділянки в межах прибережної захисної смуги загальною площею 2,05 га без будівництва будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних).

Окрім того, статус водоохоронних зон у межах відповідних ділянок та режим їх використання зафіксовано у матеріалах проекту землеустрою відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України, а сприятливий режим використання водних об'єктів забезпечується також обов’язком дотриманням землекористувачем вимог Водного кодексу України, про що зазначається у висновках державних органів, якими погоджено проект відведення земельних ділянок, розташованих в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва (висновок Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА від 05.08.2003р.; лист Головного державного санітарного лікаря м. Києва № 5915 від 11.08.2003р.; висновок Головного управління земельних ресурсів КМДА №03-20/444-В від 05.04.2004р.).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правовий режим (обмеження) у користуванні частиною наданої земельної ділянки, яка належить до земель водного фонду, встановлюється п. п. 5.2 і 5.8 рішення Київської міської ради від 15.04.2004 р. №190/1400.

Заступником прокурора не надано доказів на підтвердження того, що земельні ділянки, розташовані в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва, відносяться до земель зеленої зони міста, а тому не підтверджено матеріалами справи порушення п. 10 ДБН 360-92, відповідно до якого не допускається розміщення будівель, споруд та комунікацій на землях природних національних парків та на землях зелених зон міста.

Згідно з висновком Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації від 05.08.2003р., на який посилається заступник прокурора, функціональна зона зазначеної земельної ділянки – території громадських будівель та споруд, колективних садів та дач, лугів та лугопарків, зелених насаджень загального користування. Однак, із зазначеного висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації від 05.08.2003р. не вбачається, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель зеленої зони. До того ж, згідно з вказаним висновком Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва, що є підтвердженням того, що на вказаній земельній ділянці може здійснюватись забудова, тобто допускається розміщення будівель, споруд та комунікацій.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи (лист Дочірнього підприємства «Інститут генерального плану м. Києва» від 14.08.2007р. № 2513) підтверджується, що територія, на якій передбачено розташування малоповерхової котеджної забудови по вул. Богатирській в урочищі Оболонь на північ від затоки Верблюд, згідно з Генеральним планом Києва до зеленої зони не відноситься. Зазначене підтверджується також висновками, викладеними в листах Головного управління земельних ресурсів від 13.10.2005р. і від 01.11.2005р., які містяться у матеріалах справи.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відведені в оренду земельні ділянки не належать до складу територій, віднесених до зеленої зони міста, є обґрунтованим, ґрунтується на доказах, які містяться у матеріалах справи, а тому посилання заступника прокурора на порушення п. 10 ДБН 360-92 при відведенні земельної ділянки є безпідставними.

Не беруться до уваги доводи заступника прокурора з приводу того, що під час відведення земельних ділянок порушено ч. 4 ст. 42 Земельного кодексу України у зв’язку з тим, що згідно з інформацією Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА детальний план території, на якій розташовано вказану ділянку, на даний час не розроблено та не погоджено, оскільки в залученому до матеріалів справи листі Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА йдеться лише про те, що Управлінням детальний план території за вищевказаною адресою не погоджувався.

Крім того, згідно з розробленою ВАТ «Київпроект» Схемою планування кварталу індивідуальної житлової забудови від 06.07.2000р., ця схема розроблена з врахуванням основних проектних рішень генерального плану розвитку м. Києва на період до 2005р. і проекту детального планування району Оболонь (коригування 1989 р.), з чого вбачається, що на момент прийняття Відповідачем оскаржуваних рішень проект детального планування району Оболонь вже існував.

Окрім того, колегія вважає, що посилання заступника прокурора на ч. 4 ст. 42 Земельного кодексу України, є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Земельного кодексу України, розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Згідно з рішеннями Київської міської ради № 190/1400 від 15.04.2004 р. та № 810/2020 від 18.11.2004 р. розташовані в урочищі Оболонь на вул. Богатирській, на північ від затоки Верблюд, в Оболонському районі м. Києва земельні ділянки надані для будівництва, експлуатації та обслуговування індивідуальної котеджної забудови і будівництва головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку підлягали застосуванню норми ст. 39 Земельного кодексу України, а не ст. 42 Земельного кодексу України, оскільки згідно з оскаржуваними рішеннями цільовим призначенням земельних ділянок є будівництво, експлуатація та обслуговування індивідуальної котеджної забудови та будівництво головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту, а не будівництво багатоповерхових жилих будинків.

За таких обставин, колегія приходить до висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.08.2007р. є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи, Господарським судом м. Києва правильно застосовано норми матеріального права, а отже немає підстав для задоволення апеляційного подання заступника прокурора м. Києва.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду м.Києва від 20.08.2007р. у справі №3/366 залишити без змін, а апеляційне подання заступника прокурора м. Києва – без задоволення.

2.          Матеріали справи №3/366 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх  Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко  А.І.