ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  9/72

04.04.07

За позовом     Відкритого акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів»

До

Відповідача - 1   Державної адміністрації залізничного транспорту України

Відповідача - 2   Державного підприємства «Донецька залізниця»

Про                              стягнення 152065,36 грн.

Суддя  Жирнов С.М.

Представники:

Від позивача:          Низамієва Е.І. –довіреність № б/н від 27.03.2007 р.

Від

Відповідача  - 1:   Луценко Т.В.  –довіреність № 121 від 23.11.2006 р.

Відповідача –2:    Луценко Т.В.  –довіреність № Н-01/1012 від 03.07.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позов заявлений про стягнення з відповідачів вартості недостачі міді катодної в сумі 152065,26 грн., отриманої у вагоні № 21171905 по накладній № 345422 на виконання Договору № 07-2947 від 26.12.2005 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2007 р. порушено провадження у справі № 9/72 та призначено її розгляд на 04.04.2007 р.

Позивач в судовому засіданні 04.04.2007 р. подав витребувані ухвалою суду від 19.03.2007 р. наступні документи: Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) № 1810143 від 19.10.2006 р., довідку позивача № б/н про місцезнаходження вагону № 21171905 з 14.10.06 р. по 16.10.06 р. та забезпечення його охорони за цей час, супровідний лист позивача № 54/11-3203 25.10.2006 р. до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз м. Донецьк щодо проведення експертизи запірно –пломбувальних пристроїв вагону №  21171905.

Позивачем також у судовому засіданні подане клопотання № 17-3-75 від 04.04.2007 р. про витребування чотирьох доказів по справі.

Представник Відповідача-1 та Відповідача-2 в судовому засіданні надав суду відзив на позовну заяву № ЦУТИ –2/06 –ЦМЮР - 1 від 03.04.07 р. та доповнення до відзиву № ЦУТИ –2/06 –ЦМЮР - 2 від 03.04.07 р.,

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Подане Позивачем клопотання № 17-3-75 від 04.04.2007 р. про витребування чотирьох доказів по справі не підлягає задоволенню з наступних підстав (надалі за текстом «клопотання»):

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона, прокурор, які порушують клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинні докладно зазначити: який доказ вимагається, підстави, з яких вони вважають, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть підтвердити ці докази.

Подане позивачем клопотання не відповідає вищенаведеним вимогам ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, позивач не надав суду доказів свого безпосереднього звернення до відповідних органів за отриманням зазначених у клопотанні документів для подальшого залучення таких у якості доказів до матеріалів справи та не довів суду безпосереднього відношення зазначених у клопотанні документів до предмету позову та необхідності таких для встановлення обставин справи. До того ж, доказ № 3, визначений позивачем у клопотанні як «Документ, за яким вагон з вантажем № 21171905 було передано одержувачу з-під охорони залізниці», наявний у матеріалах справи у вигляді «Пам»ятки № 243 про користування вагонами (контейнерами) на подання … під (вивантаження)» та  «Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) № 1810143».

Позов заявлений про стягнення з відповідачів вартості недостачі міді катодної в сумі 152065,26 грн., отриманої у вагоні № 21171905 по накладній № 345422 на виконання Договору № 07-2947 від 26.12.2005 р.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано Акт експертизи Донецької торгово-промислової палати № 11 від 17.10.2006 р. (надалі за текстом «Акт експертизи») та Експертне дослідження № 5718/05 від 15.11.2006 р. Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз щодо запірно –пломбувальних пристроїв (№ С 0103369-06 і № С 0103370-06) спірного вагону (надалі за текстом «Експертне дослідження»).

На твердження Позивача, 14.10.2006 р. спірний вагон з міддю катодною (надалі за текстом «вантаж») прибув на станцію Артемівськ-1 Донецької залізниці та 16.10.2006 р. був переданий на під»їздну колію позивача для проведення митного контролю. Під час проведення митного контролю вантажу була виявлена нестача ваги останнього (4078 т), про що складено Акт експертизи Донецької торгово-промислової палати № 11 від 17.10.2006 р. за участю представників Позивача та Донецької митниці.

Ця обставина, а, також, висновок експертного дослідження № 5718/05 від 15.11.2006 р. Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз щодо запірно –пломбувальних пристроїв (№ С 0103369-06 і № С 0103370-06) спірного вагону покладені в обґрунтування претензії Позивача, з якою він звернувся до відповідачів (№ 17-3-193 від 24.11.2006 р.) про відшкодування збитків, спричинених недостачею 4078 т вантажу на суму 152065,26 грн. Вищезазначені претензії залишені відповідачами без задоволення.

Ст. 110 Статуту залізниць України та ст. 924 ЦК України передбачають принцип винності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним і для всіх інших видів транспорту. При цьому обов’язок доведення своєї невинності та відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лежить на ньому (ст.113 Статуту залізниць України).

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами статті 129 Статуту залізниць України та пункта 1 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України) встановлено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами та (або) актами загальної форми, які складаються на станції залізниць.

Зокрема, комерційні акти складаються для засвідчення невідповідності маси і кількості місць вантажу даним, зазначених у перевізних документах ( п. а) ч. 2 ст. 129 Статуту залізниць України та абз. 2 п. 2 Правил складання актів), а Акти загальної форми складаються у випадках необхідності засвідчення обставин пошкодження пломб (ЗПП) або їх заміни (абз. 7 п. 3 Правил складання актів).

Відповідно до наданого Відповідачем-1 акта загальної форми станції Артемівськ-1 від 14.10.2006 р. № 341, засвідчено тільки час прибуття (14.10.2006 р. 22 год. 50 хв.) спірного вагону на станцію Артемівськ-1 та його знаходження на третьому шляху до початку митного оформлення (до 16.10.2006 р. 08 год. 35 хв.). Вищезазначений акт загальної форми не містить будь-яких зауважень щодо стану вагону та запірно - пломбувальних пристроїв (надалі за текстом «ЗПП»).

На твердження позивача, у складанні комерційного акту, який би встановлював нестачу 4078 т вантажу, станцією Артемівськ-1 Позивачу було безпідставно відмовлено. Однак таке твердження позивача не визнається судом підставним з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивачем не названо і не надано доказів його звернення до начальника станції Артемівськ - 1 про комерційну видачу спірного вагону та складання комерційного акта, т.т. виконання обов»язку, який випливає зі змісту ч. 1 п. 16 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України). Наявне тільки звернення Позивача до Відповідача-2 зі скаргою № 17-3-166 від 25.10.2006 р.(отримане Відповідачем-2  27.10.2006 р.) на бездіяльність посадових осіб станції Артемівськ-1 та  з вимогою про складання комерційного акту, яке було здійснено не у відповідності до Правил складання актів як щодо порядку такого звернення, так і щодо строку такого звернення. Так, ч. 1 п. 16 Правил складання актів встановлює, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування  - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції.

Фактично вищевказана скарга  № 17-3-166 від 25.10.2006 р. була складена з порушенням строку звернення (через 11 днів після видачі вантажу) та направлена неналежній особі (на адресу Донецької залізниці).

Отже, позивачем суду не доведено вину відповідачів щодо нескладання комерційного акту на станції Артемівськ -1.

16.10.2006 р. під час митного контролю вантажу та приймання його позивачем встановлено та зафіксовано Актом експертизи, що «вагон и ЗПУ видимых повреждений не имеют», «выявлена разница с данными товаро-сопроводительных документов по брутто в 4087 кг и по нетто в  4078 кг в сторону уменьшения. Разница по количеству составила 3 пакета в сторону уменьшения.».

Акт експертизи № 11 від 17.10.2006 р. був підписаний представниками Донецької торгово-промислової палати, Донецької митниці та Позивача, в той час як представник станції призначення до участі у складанні вищезазначеного акту не запрошувався та висновків експерта не засвідчував.

Обґрунтовуючи відсутність своєї вини та відповідальність відповідачів за нестачу вантажу, позивач посилається також на Експертне дослідження № 5718/05 від 15.11.2006 р. Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз щодо запірно –пломбувальних пристроїв (№ С 0103369-06 і № С 0103370-06) спірного вагону.

Дослідивши обґрунтування та висновки вищенаведеного Експертного дослідження, заслухавши усні пояснення позивача щодо схоронності запірно –пломбувальних пристроїв № С 0103369-06 і № С 0103370-06 (надалі за текстом «ЗПП») з моменту їх зняття зі спірного вагону і до моменту передачі таких на експертизу до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, судом встановлено наступне:

16.10.2006 р. два ЗПП у присутності представників Донецької торгово-промислової палати, Донецької митниці та Позивача були зняті останнім зі спірного вагону, що підтверджується Актом експертизи. Таким чином, не менш ніж до 27.10.2006 р. два ЗПП знаходились у розпорядженні невідомих працівників позивача. Доказів передачі вищезазначених ЗПП до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз саме 27.10.2006 р. позивачем не надано, в той час як в Експертному дослідженні № 5718/05 від 15.11.2006 р. експертами Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз П.А. Черногором і  Р.А. Шепотько зазначено, що «27.10.2006 г. в Донецкий научно-исследовательский институт судебных экспертиз Министерства юстиции поступило сопроводительное письмо ОАО «Артемовский завод по обработке цветных металлов»о проведении трассологического исследования запорно - пломбировочных устройств № С 0103369-06  и № С 0103370-06.». Подальший текст вищезазначеного Експертного дослідження не містить посилання на час отримання у розпорядження експертної установи (експертів) безпосередньо спірних ЗПП, а позивачем не подано суду доказів, відповідно до яких можна вважати доведеною конкретну дату надання ЗПП на експертне дослідження, оскільки у самому листі позивача від 25.10.2006 р. № 54/11-3203 (другий екземпляр якого залучений позивачем до справи) відсутні відмітки експертної установи про прийняття цього листа окремо чи разом з додатком до нього. Отже, вищевикладене свідчить, що позивач направив спірні ЗПП на експертизу за сплином мінімум 11 днів, протягом яких ЗПП знаходились у його вільному розпорядженні, т.т. у розпорядженні зацікавленої сторони.

З Експертного дослідження № 5718/05 від 15.11.2006 р. вбачається, що обидва ЗПП, щодо яких здійснювалось Експертне дослідження, були однієї конструкції. При цьому висновок зазначеного дослідження носить суперечливий характер, а саме: «Следы вскрытия и повторного навешивания ЗПУ «HUMO-1 TRT С 0103370-06»не наблюдаются. Решить поставленный перед экспертом вопрос в категорической форме не представляется возможным вследствии простоты конструкции запорно-пломбировочного устройства.

Запорно-пломбировочное устройство «HUMO-1 TRT С 0103369-06»подвергалось вскрытию и повторному навешиванию».

Отже, стосовно першого ЗПП простота конструкції не дозволила експерту зробити категоричний висновок, в той час як відносно другого ЗПП така простота конструкції не заважила зробити протилежний категоричний висновок.

Відповідно до Експертного дослідження ЗПП № С 0103369-06 встановлено: «На торцевых поверхностях стенок корпуса имеются следы обжатия, Нарушения целостности корпуса и признаки извлечения пластин из корпуса не наблюдаются. В верхнем углу пластины входного отверстия имеются наслоения вещества темно-серого цвета. … При извлечении фиксирующего механизма из корпуса ЗПУ на внутренней поверхности правой стенки корпуса выявлены динамические следы воздействия посторонним предметом, а также наличие отверстия диаметром 2 мм с частицами вещества темно-серого цвета в верхнем углу пластины входного отверстия».

На думку суду, наявність вищезазначених виявлених експертом пошкоджень не означає, що вони стались виключно під час перевезення, адже наявність речовини темно-сірого кольору на ЗПП не була зафіксована при прийманні вагону та його розкритті. В іншому випадку таке б знайшло відображення в Акті про розміщення товарів і транспортних засобів на тимчасове зберігання  № 331 від 16.10.2006 р. та Акті експертизи № 11 від 17.10.2006 р.

Судом також встановлено, що вищезазначене Експертне дослідження (для встановлення причини недостачі вантажу) в порушення п. 30 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України) проводилось без повідомлення та за відсутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції).

Позивачем не доведено суду наступне: в якому місці та при яких умовах після зняття зберігались спірні ЗПП; чи було конкретно-визначено коло осіб (особа), відповідальні за збереження ЗПП та на підставі якого документу позивача таке встановлювалось; чи визначалась відповідальність таких осіб (особи) за дотримання схоронності спірних ЗПП; ким і на якій підставі було здійснено запакування ЗПП для направлення на експертне дослідження; коли, ким саме і яким чином останні були доставлені до експертної установи.

За загальним правилом, висновок експертизи про розпечатування пломб на вагоні або контейнері дозволяє стверджувати можливість доступу до вантажу при перевезенні його залізницею та є достатньою підставою для притягнення до відповідальності залізниці за несхоронність вантажу і за умови відсутності комерційного акту або акту загальної форми, але тільки у разі вилучення пломб органами дізнання та направленням останніми таких пломб до експертної установи. Органами дізнання ЗПП не вилучались та до експертної установи не направлялись. Отже, суд не вбачає підстав для притягнення до відповідальності залізниці за несхоронність вантажу за умови відсутності комерційного акту або акту загальної форми та неодержання позивачем встановленого порядку витребування комерційного акту і порядку оскарження такої відмови.

Таким чином, а ні Акт експертизи № 11 від 17.10.2006 р., а ні Експертне дослідження № 5718/05 від 15.11.2006 р. за відсутності комерційного акту не можуть бути визнані судом у якості належних доказів по справі щодо вини відповідачів за нестачу вантажу.

Встановлене судом свідчить, що позивач не довів суду факт виникнення пошкодження ЗПП саме в процесі перевезення спірного вагону.

А тому у позові до Відповідача-1 належить відмовити повністю.

Підстав для покладання відповідальності на Державне підприємство «Донецька залізниця»(Відповідач-2) не вбачається, оскільки останнє взагалі не є належним відповідачем по справі відповідно до параграфів 6 і 7 та Додатка № 19 до них ст. 29 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись   ст. ст. 909, 920, 924, 925 ЦК України,

ст. 315 ГК України,

ст. 110, 113, 129 Статуту залізниць України,

п. 30 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України)

п.п. 1, 2, 3, 16, 17, 19 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України),

параграфами 6 і 7 та Додатком № 19 до них ст. 29 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.,

ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України,

Господарський суд міста Києва –

В И Р І Ш И В:

1.          В позові до Державної адміністрації залізничного транспорту України відмовити повністю.

2.          В позові до Державного підприємства «Донецька залізниця»відмовити повністю.

3.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
Жирнов С.М.

Дата підписання 13.04.07 р.