ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"11" квітня 2007 р.                                                            Справа №16/109-НА

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Війтівецьке хлібоприймальне

підприємство" смт. Війтівці Волочиського району

до Управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі м. Волочиськ

про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-4 від

03.11.2006 р. та Акту перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та

своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування

Суддя  Магера В.В.                                Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  -  Пелюх О.П. –за довір. №114 від 11.10.2006 р.

Від відповідача –Богданова Н.І. –за довір. №6695/07 від 07.11.2006 р.

Постанова приймається 11.04.2007 р., оскільки в судовому засіданні 29.03.2007 р. оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 13.02.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання по справі на 27.02.2007 р. Ухвалою суду від 27.02.2007 р. судовий розгляд по справі призначено на 14.03.2007 р. Ухвалою суду від 14.03.07 р. судовий розгляд відкладено та призначено на  29.03.2007 р., про що сторони повідомлені належним чином.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу № Ю-4 від 03.11.2006 р. та Акт перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

При цьому позивач зазначає, що згідно висновку Акту перевірки правильності повноти нарахування та своєчасності сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по ВАТ  (саме так зазначено назву суб'єкта господарювання, що перевірявся) № 80 від 27.09.2006р. було визначено, що за період з 01.06.2005 р. по 21.09.2006 р. нарахування і утримання пенсійних внесків відповідають вимогам діючого законодавства. За період, що перевірявся, до управління Пенсійного фонду перераховано - 143 602,53 грн .(п.5 Акту перевірки). Наразі посадовими особами УПФУ у Волочиському районі було вибірково перевірено правильність утримання внесків із заробітної плати за червень, вересень, грудень місяць 2005 р., січень, травень та липень місяць 2006 р. Порушень не виявлено.(п.3 Акту перевірки).

Наступні висновки перевіряючих, викладені в п.6 Акту перевірки суперечать їх же висновкам зробленим у попередніх пунктах Акту перевірки. Так, у п.6 йдеться, що при здійсненні виплат протягом базового звітного періоду, (не конкретизовано якого саме періоду   в   розрізі   календарного   року),   на   які   відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” нараховуються страхові внески, одночасно з видачею підприємством сум не сплачуються страхові внески, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати, чим порушено п.6 ст.20 Закону. Так, згідно зазначеної норми Закону, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є:- для  страхувальників,  зазначених  у  п.1- 4  ст.14   цього  Закону - календарний місяць; - для страхувальників, зазначених у п. 5 ст.14 цього Закону - квартал.

Крім того, твердження посадових осіб УПФУ, наведені у тому ж таки п.6 Акту перевірки щодо того, що підприємством не проводилась сплата страхових внесків у разі одержання заробітної плати в натуральній формі в останній робочий день базового звіт конго періоду (знову ж таки не конкретизовано якого саме періоду в розрізі календарного року) є голослівними та не підтвердженими належними документами. Наразі слід зауважити, що Розрахунок сум пропорційних платежів у вигляді страхових внесків, що необхідно було перерахувати при здійсненні відповідних виплат, що є Додатком № 3 до Акту перевірки, містить арифметичні помилки, що є недопустимим з боку посадових осіб державних органів влади, так як зазначене призводить до неправильного, недостовірного обліку зобов'язань по страховим внескам. Так, у графі “Всього” вищевказаного додатку в розділі “Сума авансових платежів у вигляді страхових внесків у розмірі 32,3 % за 2005 р, та 31,8 % за 2006 р. виплаченої заробітної плати” визначено загальну суму - 121 345,42 грн., тоді як згідно точного арифметичного додавання наведених цифрових комбінацій, ця сума складає - 121 345,43 грн.

Крім того, у п.6 Акту перевірки йдеться про порушення позивачем п.5 пп.5.1.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове держане пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. Наразі зазначені твердження не можуть розцінюватись як порушення.

П.1.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з дотримання чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (надалі - Порядок), затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. № 6-5 та зареєстрованого в МЮ України 13.05.2003 р. за № 359/7680 передбачено, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених в ході перевірки фактів порушень (у разі їх виявлення) норм законодавства щодо сплати та цільового використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також невиконання платником законних вимог посадових осіб органів Пенсійного фонду України, що проводили перевірку. За результатами перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника, які мають відношення до фактів виявлених порушень. Факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському обліку,  що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення п.2.2 вищеназваного Порядку в Акті перевірки зазначено назву платника, що не відповідає його установчим документам. Так, в Акті перевірки та в доданих до нього Розрахунках вказано назву - ВАТ “Війтівці ХПП”, а згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - ВАТ “Війтівецьке ХПП”.

З огляду на викладене Акт перевірки № 80 від 27.09.2006р., та  дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі є необ'єктивними, такими, що не відповідають чинному законодавству в зв'язку із чим Акт перевірки підлягає скасуванню.

Ст.106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Вимога управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі про сплату боргу № Ю-4 03.11.2006р. направлена до примусового виконання органами державної виконавчої служби не була, що порушує встановлений ст.106 згаданого Закону порядок. Тому відповідачем порушено встановлений порядок стягнення заборгованості.

Позивачем подано заяву, в порядку ст. 51 КАС України відповідно до якої він просить суд визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу № Ю-4 від 03.11.2006 р. та Акт перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач у запереченнях проти адміністративного позову та його повноважний представник в судовому засіданні  проти позову заперечують, мотивуючи тим, що відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до ч. 1,2,3 ст.106 цього ж Закону передбачено, що:

1. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

2.Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.3 ст.20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 106 цього ж Закону у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Виходячи зі змісту ст.106 Закону органи Пенсійного фонду мають право на звернення до Державної виконавчої служби з вимогою про сплату бору або до господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. Не направлення вимоги для примусового виконання в органи ДВС не є порушенням порядку, встановленого ст. 106 Закону, а отже підстав для того, щоб стверджувати про порушення законних прав та інтересів ВАТ “Війтівецьке ХПП” немає.

Відповідно до п.1.2. Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління ПФУ 19.12.2003 р. №21-2, зареєстрованою в МЮ України 20.01.2004 р. за № 81/8680 не може бути оскаржена страхувальником вимога про сплату недоїмки, сформована на підставі зобов'язання зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), самостійно визначеного страхувальником у розрахунку суми страхових внесків, рішень про нарахування пені та накладення штрафів, які оскаржувались та розглянуті відповідно до вимог цього Порядку, та вимога, узгоджена відповідно до частини третьої ст.106 Закону. У разі коли у майбутніх періодах страхувальник самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданому ним розрахунку суми страхових внесків, такий страхувальник зобов'язаний зазначити їх у складі розрахунку страхових внесків за будь-який наступний період.

Вимога №Ю 4 від 03.11.06 р. сформована на підставі звітів за листопад 2005 р.- вересень 2006 р., поданих позивачем - отже правових підстав для її оскарження страхувальником немає.

Відповідно до Закону України “Про здійснення контролю, за сплатою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та збору на соціальне страхування” від 21.05.1999р. №700-ХІУ, Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. №1058-ІУ 27.09.2006 р. управлінням ПФУ у Волочиському р-ні було проведено планова перевірка дотримання вимог чинного законодавства щодо сплати коштів до Пенсійного фонду України по ВАТ “Війтівецькому ХПП” за період з 01.06.05 р. по 21.09.06 р.

Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення: -при здійсненні виплат протягом базового звітного періоду, на які відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” нараховуються страхові внески, одночасно з видачею зазначених сум підприємством не сплачуються страхові внески, що підлягають нарахуванню на зазначенні виплати, чим порушено п.6 ст. 20 Закону. Тобто не дотримувалась пропорційність сплати страхових внесків при одержанні сум, на які нараховуються страхові внески. Так 19.08.2005 р., згідно відомості, видано 29 884,75 грн. заробітної плати, 31.08.2005 р. –3 000,00 грн., 22.09.2005 р. –25 900,00 грн. і т. д. , але страхових внесків не перераховано. Також не проводилась сплата страхових внесків у разі одержання заробітної плати в натуральній формі в останній робочий день базового звітного періоду, чим порушено п.5.1 пп 5.1.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду від 19.12.2003 р. В червні 2005 р. видано заробітної плати в натуральній формі на суму –17 838,19 грн., в липні –50 062,06  грн.,  в  серпні –24 220,98  грн.  і т.д.,  страхові  внески –не перераховано. Розрахунок сум пропорційних платежів у вигляді страхових внесків, що необхідно було перерахувати при здійсненні відповідних виплат, наведено в додатку. Ведення обліку нарахованих страхових внесків, пені, фінансових санкцій та інших платежів до Пенсійного фонду проводиться з порушеннями чинного законодавства. Порушено п.11 пп. 11.2. Інструкції пре порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування де Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. А саме, в квітні 2006 р. на товариство накладено 4 фінансових санкції за несвоєчасну сплату страхових внесків ( рішення № 114, 115 від 13.04.2006 р. та рішення № 132, 133, 134 від 20.04.2006 р. ) на загальну суму 93 946,21 грн. , що не відображено по Кт р.651. А також порушено п. 11 пп. 11.4. щодо обліку перерахованих коштів. В березні та серпні 2006 р. по Дт р.651 невірно відображене перерахування коштів до ПФУ.

В позовній появі Позивач вказує також на те, що в акті перевірки було зазначено невірно назву підприємства ( ВАТ “Війтівці ХПП”), проте при подачі розрахунків підприємством неодноразово вказувалась назва, не ВАТ “Війтівецьке ХПП”, а саме ВАТ “Війтівці ХПП”. Крім того, в акті зазначено ідентифікаційний код позивача, який відповідає коду зазначеного в довідці про включення до ЄДРПОУ та місячних звітах.

Відповідно до п.3.1.Порядку оформлення перевірок з дотримання чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне пенсійна страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонд) України 21.03.2003 N 6-5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 травня 2003 р. за N 359/7680 акт документальної перевірки складається в двох примірниках та підписується посадовими особами органу Пенсійного фонду України, які здійснювали перевірку, та посадовими особами платника або фізичною особою, яка використовує працю найманих працівників. За наявності зауважень з боку платника його керівник і головний бухгалтер (фізична особа, яка використовує працю найманих працівників) підписують акт із зауваженнями, що подаються до органу Пенсійного фонду України у письмовій формі. Відповідних зауважень позивачем не було подано, проте керівник підприємства та головний бухгалтер відмовилися від підпису, про що складено відповідний акт. Крім того, акт документальної перевірки за своєю суттю носить інформаційно-описовий характер і оскарження актів документальним перевірок не передбачено чинним законодавством.

Зазначене вище, на  думку відповідача, свідчить про безпідставність позову, тому просить суд відмовити в його задоволені.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Відкрите акціонерне товариство „Війтівецьке хлібоприймальне підприємство”, смт.Війтвіці Волочиського району є юридичною особою, що підтверджується довідкою №2314 Хмельницького обласного управління статистики.

27.09.2006 р. УПФ в Волочиському районі проведено перевірку правильності повноти нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування ВАТ „Війтівці ХПП” за період з 01.06.2005 р. по 21.09.2006 р. Перевірка проводилась перевіряючими на підставі посвідчення №94 від 11.09.2006 р. відповідно до наказу та затвердженого плану –графіку проведення планових документальних перевірок на 3 кв. 2006 р. Про проведення перевірки було повідомлено бухгалтера товариства, що підтверджується розпискою № 28 від 04.09.20006 р.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 80 від 27.09.2006 р. У висновках акту зазначено, що підприємством порушено п.6. ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.5.1. пп.5.1.4., пп.5.1.5 , п 11. пп.11.2 та пп.11.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до фонду.

27.09.06 р. УПФ у Волочиському районі прийнято рішення № 379 про застосування фінансових санкцій за несплату, неповноту або несвоєчасну сплату авансових платежів із страхових внесків , відповідно до якого до ВАТ „Війтівецьке ХПП” застосовано штрафні санкції в розмірі 50 % сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів у розмірі 65 672,71 грн.

03.11.2006 р. відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №Ю-4 згідно якої було зобов’язано ВАТ „Війтівецьке ХПП” сплатити недоїмку зі страхових внесків в сумі 139 467,81 грн. Відповідно до п.4 вимоги,  у разі несплати недоїмки, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку.

Відповідно до розрахунків суми заборгованості по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування станом на 01.11.2006 р. сума заборгованості по внесках складала 139 467,81 грн. Наявність заборгованості позивача по сплаті страхових внесків також підтверджується Картками особових рахунків страхувальника за період з 01.01.2004 р. по 26.02.2007 р.

Відповідачем надано в матеріали справи розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що складені позивачем та подані до Фонду за період листопада 2005 р. –жовтень 2006 р.

Факт несвоєчасної сплати страхових внесків позивачем підтверджується актами розрахунків по сплаті страхових внесків до Фонду, що складені сторонами.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу № Ю-4 від 03.11.2006 р. та Актом перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, позивач оскаржує їх в судовому порядку, та просить  визнати протиправними та скасувати.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі Закону) страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Згідно п.1 ст.14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру.

П.6 ч.2 ст.17 вказаного Закону визначено, що платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п.6 ст.20 даного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст.106 зазначеного Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  ст.20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою ст.20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Ч.3 ст.106  Закону встановлено, що територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і  у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.  Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Відповідно до Порядку  оформлення результатів  документальних перевірок з дотримання              чинного законодавства платниками збору   на обов'язкове державне пенсійне страхування , затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, а саме п 1.5.порядку за  результатами  перевірки  складається  акт  довільної форми у двох примірниках, який підписується особами, які проводили перевірку, керівником і головним бухгалтером платника, а за їх відсутності - особами, що їх заміщують, або фізичною особою, яка використовує працю найманих працівників.

Один примірник акта передається під розписку керівникові або головному бухгалтерові платника (фізичній особі, яка використовує працю найманих працівників), а другий - залишається в органі Пенсійного фонду України.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень (у разі їх виявлення) норм законодавства щодо сплати та цільового використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також невиконання платником законних вимог посадових осіб органів Пенсійного фонду України, які проводили перевірку.

За результатами перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника, які мають відношення до фактів виявлених порушень законодавства.

Факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Крім того, акт документальної Перевірки за своєю суттю носить інформаційно-описовий характер і оскарження актів документальних перевірок не передбачено чинним законодавством.

П.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства  України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на:- спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ст. 162 цього ж Кодексу встановлює повноваження суду при вирішенні справи. П.1 ч.2 зазначеної статті вказує, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Судом враховується, що акт перевірки не встановлює платнику внесків обов’язку вчинити будь які дії або утриматись від них, тобто він не має такої невід’ємної ознаки акту державного органу як обов’язковий характер, а відображає лише факт проведення перевірки та встановлює порушення чинного законодавства допущені страхувальником. Крім того, в  акті перевірки відсутня спрямованість на регулювання суспільних відносин, так як поняття “регулювання” включає в себе встановлення: правил поведінки, які є обов'язковими до виконання суб'єктами, на яких вони розповсюджуються, а також  відповідальності за їх (правил) невиконання.

При розгляді справи позивачем не доведено неправомірність прийняття відповідачем  спірної вимоги про сплату боргу, акту перевірки та невідповідність їх вимогам чинного законодавства, не надано доказів своєчасної сплати страхових внесків за період застосування фінансових санкцій відповідачем та доказів відсутності заборгованості по сплаті страхових внесків. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-4 від 03.11.2006 р. та Акту перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування не підтверджені належними доказами, суперечать вимогам чинного законодавства тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 94 КАС України судові витрати здійсненні позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

В позові  Відкритого акціонерного товариства “Війтівецьке хлібоприймальне підприємство”, смт.Війтівці, Волочиського району до  Управління Пенсійного фонду України у Воличиському районі, м.Волочиськ  про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-4 від 03.11.2006 р. та Акту перевірки № 80 від 27.09.2006 р. правильності нарахування та своєчасності сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Постанова   оформлена  і  підписана   13.04.2007 р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.