ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.04.2007р.
Справа № 8/490

за позовом
Приватного підприємця  ОСОБА_1,
м.Кобеляки

до
Управління державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області,
м.Полтава

про стягнення 212 899,15 грн.

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача:
ОСОБА_1., ОСОБА_2

від відповідача: Нестеренко С.В., дов.
№9/9-5008/кв від 07.11.06р.

Дроздов Р.О., дов
№9/9-5666/кв від 12.12.06р.

Лісовський Ю.В.,
дов. №9/9-5667/кв від 12.12.06р.

від ДКУ: Тукало В.М., дор. №04-16/4113 від
21.11.06р.

Суть спору:  Стягується 212899,15 грн. майнової шкоди, у
вигляді вартості  товарно-матеріальних
цінностей, викрадених з магазину ІНФОРМАЦІЯ_1,
який знаходиться в м.Кобеляки Полтавської області, АДРЕСА_1, внаслідок
бездіяльності працівників  відповідача.

До початку судового засідання  повноважені представники сторін заявили
клопотання про відмову від фіксації судового
процесу технічними засобами, яке судом задоволено.

Відповідач у відзиві на позов
№9/9-5678/кв від 12.12.2006р. просить відмовити у задоволенні позову у
зв"язку  із його необгрунтованістю.

Головне управління державного
казначейства України у Полтавській області у листі №04-12/1483 від 17.04.2007р.
вважає себе неналежним відповідачем, тому, якщо суд дійде до висновку щодо
відшкодування  шкоди, то вона повинна  відшкодовуватися за рахунок винної особи -
УДСО при УМВС України в Полтавській області.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив, що відповідно до наказу МВС України №200 від 29.05.2003р. Відділ
Державної служби охорони при УМВС в Полтавській області перетворена  на Управління Державної служби охорони.

Між
Позивачем та Відповідачем у відповідності до вимог ст.ст.179-181
Господарського кодексу України було укладено Договір від 01.11.2001р. за
№629/Кб на централізоване спостереження технічних засобів сигналізації, встановлених
на об"єкті Позивача.

В даному договорі в розділі 2 п.2.1
передбачено, що Позивач передає, а Відповідач приймає під спостереження
сигналізацію, встановлену на об"єкті Позивача перерахованих в
дислокації-розрахунку  (Додаток №1 до договору
від 01.11.2001р. №629/Кб), що є невід"ємною частиною Договору та
зобов"язується  в найкоротший по
можливості  строк сповіщати уповноважених
осіб Позивача про спрацювання цієї сигналізації на об"єкті.

У вказаному вище договорі   відповідно
у розділі 4 в пунктах 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5, 4.1.6,
4.1.7, 4.1.8 Позивач визначив свої обов"язки. У розділі 6 передбачена
відповідальність  Відповідача, а саме:
п.6.1 Відповідач не несе матеріальної відповідальності  за збереження
матеріальних та інших цінностей на об"єкті, обладнаному сигналізацією,
що знаходиться під спостереженням та п.6.2 Відповідач несе відповідальність за
збитки, що виникли внаслідок технічних аварій та їх згубних наслідків, що були
спричинені через несправну сигналізацію з вини Відповідача.

Позивач у своїй позовній заяві
вказує на те, що в ніч на 19.09.2006р. невідомими особами  було скоєно крадіжку майна із магазину шляхом
пошкодження охоронної (тривожної) сигналізації приміщення магазину. За даних
обставин та у відповідності до умов вищевказаних  пунктів розділу 6 даного договору Відповідач
не несе матеріальної відповідальності,

Пунктом 9.1 вказаного договору
передбачено, що якщо за 1 місяць до закінчення строку дії договору  жодна із сторін не вимагатиме його
припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах і на той же строк .

Крім того, між Відділом  Державної служби охорони при УМВС України в
Полтавській області та приватним
підприємцем ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст. 179-181
Господарського кодексу України було укладено Договір від 20.07.2004р. за
№4493/Кб на централізоване  спостереження
за станом системи тривожної сигналізації та реагуванню ГЗ ПЦО на відповідні
сигнали.

В даному договорі  в розділі 2 п.2.1 передбачено, що Позивач
передає, а Відповідач приймає під спостереження
систему тривожної сигналізації, сигналізацію  встановлену на об"єкті Позивача,
зазначену в дислокації-розрахунку (Додаток №1 до договору від 20.07.2004р.
№4493 /Кб), що є невід"ємною частиною Договору та негайно  направляє наряд міліції охорони на
об"єкт у разі її спрацювання. Дана умова
по Договору для обов"язкового
виконання з боку Відповідача передбачена також у п.5.1.1 розділу 5, де
передбачено: Здійснювати в дні і години, вказані у дислокації-розрахунку,
спостереження сигналізації встановлених на об"єктах Позивача та п.5.1.2
розділу 5. У разі надходження на ПЦС (пульт централізованої   спостереження) сигналу про спрацювання   сигналізації негайно направити на
об"єкт групу затримання ДСО.

В пункті 6.1 договору №4493/кб від
20.07.2004р. передбачено, що відповідач
не несе матеріальної та будь-якої іншої відповідальності   за збереження матеріальних та інших
цінностей на об"єкті, обладнаному
сигналізацією, що знаходиться під спостереженням, за умов належного
виконання своїх обов"язків за цим договором.

На виконання п.3.2 договору позивач
постійно сплачував кошти  за послуги
управління Державної служби охорони, що підтверджується відповідними доказами.

Згідно акту ревізії
товарно-матеріальних цінностей магазину, матеріальні  збитки від крадіжки складають 212899,15 грн.,
з яких 211799,15 грн. вартість викраденого майна (товару) та 1030,00 грн.
вартість металевих дверей, які були пошкоджені крадіями.

По даному факту Кобеляцьким РВ УМВС
України в Полтавській області  22 вересня
2006 року порушено кримінальну справу і по ній проводиться досудове слідство.

Особи, які скоїли крадіжку до цього
часу не встановлені.

Позивач вважає, що крадіжка
матеріальних цінностей із магазину стала можливою внаслідок неналежного
виконання обов”язків за договором №4493/Кб зі сторони працівників відповідача,
а саме:

- при спрацюванні охоронної
сигналізації вперше о 22 год. 30 хв. працівники ВДСО повідомили позивача, що
його присутність непотрібна, а вдруге о 02 год. 00 хв. сигналізація  магазину була вимкнута взагалі, про що
відповідальні працівники ВДСО навіть не повідомили позивача. Ранком
10.09.2006р. о 08 год. 00 хв. позивач сам виявив крадіжку цінностей із магазину
і тільки після його телефонного дзвінка працівники охорони прибули на місце
пригоди.

Позивач стверджує, що в ніч на 19.09.2006р.
після спрацювання охоронної (тривожної) сигналізації о 22 год. 30 хв. і до
ранку на початок 09 год. 00 хв. працівники охорони до магазину не виїздили і не
перевіряли спрацювання охоронної (тривожної) сигналізації о 22 год. 30 хв., та
о 02 год. 00 хв.

За цей час, коли магазин знаходився
під охороною, невідомими особами було пошкоджено не лише сигнальний дріт,
телефонний зв”язок, металевий  сейф (що
знаходився під окремим пунктом охорони), а й двоє металевих дверей та металева
решітка, укріплення дверей (на яких також підведені датчики сигналізації), що
підтверджує  про те, що особи, які скоїли
крадіжку, діяли відкрито, будучи необмеженими у часі.

Позивач вважає, що внаслідок
бездіяльності  відповідальних працівників
відповідача  та невиконання умов
вищевказаного договору позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі
212899,15 грн., яку повинен відшкодувати відповідач.

22.09.2006р. слідчим відділенням
Кобеляцького РВ УМВС в Полтавській
області Постановою була порушена кримінальна справа №06080152 за
ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України по факту крадіжки майна.
Згідно з повідомленням слідчого Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській
області, вжитими заходами встановити осіб, причетних до викрадення майна з
магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 не представилося можливим, але  проводяться оперативно-розшукові заходи на
встановлення злочинців та викрадених речей..

Як вбачається з п.2.1 договору
№692/Кб від 01.11.2001р., відповідач -УДСО при УМВС в Полтавській області
зобов”язувався в найкоротший по можливості строк сповіщати уповноважених осіб
“замовника”, тобто позивача по цій справі, про спрацювання сигналізації на
об”єкті.

Суд доходить до висновку, що
відповідач не виконав умови вказаного пункту договору.

Як вбачається із пояснень осіб, які
причетні до випадку крадіжки виробів із дорогоцінних металів в магазині
ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Кобеляки, то це виглядить так:

18.09.2006р. магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 був
належним чином зданий позивачем під спостереження відповідачу, а саме оператору
пульту Кобеляцької  філії Кременчуцького
МВ ДСО ОСОБА_3, охоронна сигналізація магазину обладнана 2-м рубежами, на
пульті ЦО це ячейки №202 і 82.

Під час несення служби нарядом у
складі міліціонерів Кобеляцької філії Кременчуцького МВДО Ісай О.В. і Гергало
В.В. (письмове пояснення Ісай О.В.) в 22 години
05 хвилин. 18.09.06р., коли вони рухались на службовому автомобілі по
вул. Дніпропетровській м.Кобеляуи оператор пульту ОСОБА_3. повідомила їм по
радіостанції, що в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 спрацювала тривожна сигналізація
-ячейка №202. Вони із службовою собакою оглянули магазин, але сторонніх осіб не
виявили, вікна, двері, замки, грати, дах були цілі, лампочки горіли, про що і
доповіли ОСОБА_3.

Із пояснень ОСОБА_3. вбачається, що коли
міліціонери доповіли їй у 22.07 годині 18.09.2006р., що на об”єкті порядок
після його огляду ними, вона зателефонувала спочатку на АТС, щоб перевірити
справність телефону магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, де їй через деякий час повідомили,
що телефон несправний, тобто спрацював один із 2-х рубежів сигналізації, які
установлені у магазині, а саме ячейка №202. І тільки після цього ОСОБА_3.
зателефонувала на квартиру уповноваженій особі магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2,
повідомивши їй про такі події і пояснила, що на об”єкті порядок, як їй
повідомив наряд після огляду магазину, і що один із рубежів сигналізації
магазину, а саме ячейка №82 працює, тобто магазин продовжував знаходитись під
спостереженням, незважаючи на те, що один із рубежів сигналізації ячейка №202
спрацювала.

Далі міліціонер служби охорони
пояснює, що рухаючись по маршруту м.Кобеляки у 01 годину 55 хв. 19.09.2006р.
від оператора ОСОБА_3. знову надійшло повідомлення по радіостанції, що в
магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 спрацювала
тривожна сигналізація, після чого охоронці знову зі службовою собакою
оглянули магазин. Все було впорядку, про що і доповіли ОСОБА_3. Таким  чином у 01 год. 55 хв. спрацював  і другий рубіж сигналізації ячейки №82 і
магазин фактично залишився без охорони, а оператор ОСОБА_3. без засобів
спостереження за магазином ІНФОРМАЦІЯ_1.

І так продовжувалось до 08 год.
ранку 19.09.2006р., коли до магазину прибула його співвласник і виявила
крадіжку матеріальних цінностей.

Фактично магазин ІНФОРМАЦІЯ_1
знаходився 6 шість годин без спостереження, про що оператор ОСОБА_3. не могла
не знати, так як апаратура централізованого нагляду за магазином на пульті, де
вона буда на чергуванні, не працювала. Відсутність даних спостереження за
магазином, а також несповіщення власників магазину     ІНФОРМАЦІЯ_1 про це і дало можливість
скоїти крадіжку товарно-матеріальних цінностей.

Враховуючи той факт, що Управління
Державної служби охорони УМВС  в
Полтавській області не виконав взяті на себе зобов"язання щодо здійснення
комплексу організаційно-технічних засобів (спостереження) за допомогою
апаратури централізованого  нагляду з
метою отримання сповіщень про зміну технічних параметрів, що контролюються у
приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідно до вимог ст.218
Господарського кодексу України він має нести відповідальність за вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання, яке полягає у тому, що на пульті ПЦО не
було  на протязі 6-ти годин спостереження   з вини працівника ОСОБА_3.

Згідно п.6 Роз"яснення
президії Вищого  арбітражного суду
України від 01.04.1994р. №02-5/215 "Про деякі  питання практики вирішення спорів,
пов"язаних з відшкодуванням шкоди" (із змінами та доповненнями) за
загальними правилами судового процесу
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(стаття 33 Господарського процесуального кодексу України. Виходячи з
цього, відповідно до статті 441 Цивільного кодексу України позивач повинен
довести, що шкода заподіяна працівниками відповідача під час виконання  ними своїх
трудових (службових) обов"язків, безпосередній   причинний зв"язок між правопорушенням
та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Як у випадках порушення
зобов"язання за договором, так і за зобов"язанням, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 209 та 440  Цивільного кодексу України) передбачає
презумпцію вини правопорушника. Отже позивач не повинен доказувати наявність
вини відповідача у заподіяння шкоди, навпаки, на відповідача покладено тягар
доказування того, що в діях його працівників відсутні вина у заподіянні шкоди.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач фактично не вжив будь-яких заходів для виконання умов договору, а
його пояснення причин невиконання своїх зобов”язань за даним договором, не
доведені належними доказами, які свідчили б про відсутність вини і наявність
об”єктивних причин невиконання зобов”язання.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129
Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов”язання
на підставі ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, якщо не доведе, що ним
вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського
правопорушення.

Як у випадку невиконання договору,
так й за зобов”язаннеям, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чине
законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла
шкоду, і за умови безпосереднього причинного зв”язку між неправомірними діями
особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкоду.

Підставою для настання
цивільно-правової відповідальності за завдання збитків є правопорушення, що
включає в себе певні елементи:

-          збитки;

-           протиправна поведінка;

-
причинний зв”язок;

-          вина.

Відсутність, хоча б одного елементу
складу правопорушення виключає настання цивільно-правової відповідальності у
вигляді стягнення збитків.

Суд вважає, що матеріали справи у
повній мірі доводять завдання позивачеві збитків, протиправну поведінку
(бездіяльність) відповідача, причинний зв”язок між збитками і неналежним
виконанням відповідачем обов”язків за вищевказаним договором.

Згідно ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін, спрямоване на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та обов”язків. Предметом договорів № 629/КБ від
01.11.2001р. та №4493/КБ від 20.07.2004р. є домовленість сторін про передачу
позивачем під спостереження систему тривожної сигналізації, встановленої на
об”єкті позивача, зазначену в дислокації.

Істотною умовою вказаних договорів
є те, що державна служба охорони негайно направляє наряд міліції охорони на
об”єкт у разі її спрацювання.

З матеріалів справи і пояснень
представників сторін у судовому засіданні вбачається, що в ніч на 19.09.2006р.
невідомими особами було пошкоджено охоронну (тривожну) сигналізацію і скоєно
крадіжку майна з магазину, при цьому були пошкоджені

Як встановлено судом, відповідач
припустився істотного порушення умов договору, наслідком якого залишився не
помічений службою охорони факт пошкодження не встановленими слідством особами
системи тривожної сигналізації на об”єкті -магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок
чого позивач приватний підприємець ОСОБА_1. значною мірою була позбавлена того,
на що розраховувала при укладанні вищевказаного договору.

Предметом позову є вимоги позивача,
що стягнення майнової шкоди, завданої у зв”язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов”язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України зобов”язанням є правовідношення, у якому одна
сторона (боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника
його обов”язку.

Як визначено ч. 2 ст. 509 ЦК
України, зобов”язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу,
такою підставою виникнення цивільних прав та обов”язків, зокрема, є договори та
інші правочини  згідно до ч. 2 ст. 11 ЦК
України.

Порушенням зобов”язання є його
невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання
(неналежне виконання), відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України.

Проте, підставою для настання
відповідальності є вина сторони, яка порушила зобов”язання, згідно вимог ч. 1
ст. 614 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
відповідач повинен відшкодувати позивачеві шкоду, завдану неправомірними діями,
які полягають у тім, що позивач не мав достовірної інформації про стан
здійснення відповідачем у ніч на 19.09.2006р. 1ого обов”язків щодо
централізованого спостереження технічних засобів сигналізації, встановлених у
магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично не був повідомлений про відсутність протягом
6 годин такого спостереження через несправність апаратури централізованого
нагляду за магазином на пульті.

Відповідач не надав достовірних і
переконливих доказів того, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів
для належного виконання зобов”язань за договором №629/КБ від 01.11.2001 року.

Оскільки ст. 1166 ЦК України
передбачена презумпція вини правопорушника, тому позивач не повинен доказувати
наявність вини відповідача у заподіяння шкоди, навпаки, на відповідача
покладено тягар доказування того, що в діях його працівників відсутня вина у
заподіянні шкоди.

У судовому засіданні вина
відповідача - УДСО при УМВС в Полтавській області знайшла повне підтвердження,
оскільки ним були порушені грубі порушення умов договору №629/КБ щодо надання
позивачеві послуги з централізованого спостереження технічних засобів
сигналізації, встановлених у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1,  що дало можливість злочинцям безперешкодно
потрапити у приміщення магазину і скоїти крадіжку товарно-матеріальних
цінностей і завдати позивачеві матеріальної школи у сумі 211799,15 грон.
-вартості ювелірних виробів і грошей, а також 1100,00 грн. вартості
пошкодженого майна.

До матеріалів справи долучено
речовий доказ з кримінальної справи №06080152, порушеної 22.09.2006р. слідчим
відділенням Кобеляцького РВ УМВС -дві дискети з файлами, переписаними з
архиватора  СРС, встановленого на пульті
централізованого спостереження за тривожними сповіщеннями Кобеляцької філії
Кременчуцького МВЦСО ВДСО при УМВС України в Полтавській області від 19.09.2006
року.

Вказані дискети були озвучені у
судовому засідання 14.03.2007р. (протокол від 14.03.2007р.) і встановлено
зафіксований факт спрацювання 19.09.2006р. на об”єкті магазину ІНФОРМАЦІЯ_1
тривожної сигналізації і повідомлення оператором працівників групи позавідомчої
охорони про те, що магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01 годину 59 хвилин.

Статтею 22 ЦК України передбачено
право на відшкодування збитків, завданих особі в результаті порушенні її
цивільного права. Під збитками, згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України,
визнаються втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки). Позивачеві завдано збитків внаслідок крадіжки
його майна -ювелірних виробів, грошових засобів, а також внаслідок пошкодження
майна (двоє металічних дверей, металічної решітки, сигнальний дріт, металевий
сейф).

За таких обставин суд дійшов
висновку, що неправомірними діями (бездіяльність) відповідача позивачу завдані
збитки, які підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління  державної служби охорони при УМВС України в
Полтавській області, 36014, м.Полтава, вул.Зигіна, 32-А, р/р 8001,
МФО 331401, код ЗКПО 08596989 в ПРУ КБ "Приватбанк" на користь
Приватного   підприємця ОСОБА_1, 39200,
Полтавська область, м.Кобеляки, АДРЕСА_1, свідоцтво про державну реєстрацію
серія НОМЕР_1, індивідуальний код НОМЕР_2 - 212899,15 грн. збитків, 2129,00
грн. витрат  по оплаті державного мита,
118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя                                                Плеханова Л.Б.

Повний
текст рішення складений та підписаний 24.04.2007р.