ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.11.07                                                                                           Справа№ 13/329А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,   при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДТГО „Львівська залізниця”, м.Львів

до відповідача: ДПА України, м.Київ

про визнання неправомірними дій ДПА, визнання неправомірним та скасування податкового роз”яснення ДПА від 02.11.06р. №12476/6/17-0716 та зобов”язання ДПА вчинити дію –надати податкове роз”яснення

За участю представників сторін:

Від позивача: Саноцький Ю.Л. –пом.нач., Завалишин Ю.О. –ю/к сектору аналізу фін.-екон. діяльності залізниці

Від відповідача: не з”явився

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.10.07р. відкрито провадження у справі за позовом ДТГО „Львівська залізниця”, м.Львів до  ДПА України, м.Київ про визнання неправомірною дію ДПА України, яка полягала у наданні ДТГО „Львівська залізниця” податкового роз”яснення від 02.11.06р. №12476/6/17-0716, яке не стосується порушеного у зверненні позивача питання; визнання неправомірним та скасування податкового роз”яснення ДПА України від 02.11.06р. №12476/6/17-0716, надане на лист ДТГО „Львівська залізниця” від 12.10.06р. №Н-10/3609; зобов”язання ДПА України вчинити дію, а саме: надати ДТГО „Львівська залізниця” податкове роз”яснення, чи підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб надання безкоштовного проїзду залізничним транспортом працівникам залізниці, з урахуванням і відповідно до положень п.п.”а” п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 ЗУ „Про податок з доходів фізичних осіб”.

З”ясовано:

ДТГО „Львівська залізниця” звернулося з листом від 12.10.06р. №Н-10/3609 до Державної податкової адміністрації України, з наступним обгрунтуванням: відповідно до п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону  України „Про податок з доходів фізичних осіб” до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо, а саме у вигляді вартості використання житла, інших об”єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту) або, відповідно до закону, у встановлених ними межах, а також за винятком користування автомобільним транспортом, наданих платнику податку його продавцем –резидентом, який є платником податку на прибуток підприємств.

Залізниця, пояснюючи доводить, що згідно з нормами Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.03р. №889-ІV надання безкоштовного проїзду залізничним транспортом працівникам Залізниці, встановлено ст.16 Закону України „Про залізничний транспорт”, є додатковим благом, що включається до місячного оподатковуваного доходу.

Залізниця вважає, що надання безкоштовного проїзду залізничним транспортом, відповідно до Закону, колективного договору та у встановлених цими нормативними актами межах становить виняток, передбачений п.п.”а” п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” і висловила прохання про надання з цього приводу роз”яснення.

Державною податковою адміністрацією України розглянено згаданий лист ДТГО „Львівська залізниця” і надіслано відповідь від 02.11.06р. №-0716 в якій повідомлено наступне:

Законом України від 22.05.03р. №889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб" (пп.4.3.1 п.4.3 ст.4, далі - Закон), встановлено, що до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Згідно із статтею 16 Закону України "Про залізничний транспорт", працівники залізничного транспорту загального користування та члени їх сімей (утриманці) користуються правом на безплатний проїзд залізничним транспортом. Порядок та умови надання цих та інших пільг встановлюються Кабінетом Міністрів України, колективними договорами та угодами. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 160 "Про реалізацію частин другої та третьої статті 16 Закону України "Про залізничний транспорт" установлено, що витрати підприємств залізничного транспорту, пов'язані з безоплатним проїздом зазначених осіб, не включаються до складу валових витрат цих підприємств.

Вартість безоплатного проїзду працівників залізничного транспорту, сплачена на відміну від порядку, встановленого підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону, коштами підприємства залізничного транспорту, з метою оподаткування податком з доходів фізичних осіб слід розглядати як додаткове благо, що надається працівнику його працедавцем (п.1.1, ст.1 Закону), оподаткування якого провадиться на загальних підставах з урахуванням пункту 3.4 статті 3 Закону.

ДТГО „Львівська залізниця” не погоджується з висновками роз”яснення і просить суд визнати його нечинним і дію, що полягає у наданні роз”яснення неправомірною, а також зобов”язати ДПА України надати інше роз”яснення з урахуванням п.п. „а”, п.п.4.2.9, п.4.2 ст.4 ЗУ „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Суд не може погодитись з ДТГО „Львівська залізниця”, оскільки надання роз”яснення відповідає ч.2 п.п.”е” ст.4.4.2 ЗУ „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідно до якого, платник податків має право безоплатно отримати будь-яке податкове роз”яснення. Як уже було відзначено, податкове роз”яснення було надіслано на прохання ДТГО „Львівська залізниця”.

При цьому, необхідно зауважити, що позивачем неправомірно визначено у дві різні вимоги дію по наданню роз”яснення і визнання неправомірним роз”яснення як акту центрального органу виконавчої владни.

На думку суду, до таких необгрунтованих правовими нормами вимог позивач припустився із-за того, що ст.17 КАС України відносить до предметної підсудності справи з приводу рішень суб”єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, про адміністративні проступки, а роз”яснення до таких не відносяться, оскільки згідно п.п.”д” п.п.4.4.2 п.4.2 ст.4 ЗУ „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове роз”яснення не має сили нормативно-правового акта.

Суд також не може погодитись з позивачем про спонукання ДПА України до надання саме такого роз”яснення, яке очікується позивачем, що висловлено в його листі від 12.10.06р. №Р-10/3609, оскільки законодавством не встановлено взірцевого тексту роз”яснення по постановленому ДТГО „Львівська залізниця” питанню. Згідно п.п.”г” п.п.4.4.2 п.4.2 ст.4 ЗУ „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податковими роз”ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування.

З огляду на викладене, суд вважає позов ДТГО „Львівська залізниця” не доведеним, не обгрунтованим та безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В адміністративному позові відмовити повністю.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.