ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"06" березня 2007 р.                                        Справа
№ 3/63а

« 06 »    березня
2007 року
справа № 3/63а

10 год. 00 хв.

За позовом    Приватного підприємства
„Працівник-Количівка” Чернігівський район, с.Количівка, вул.Дружби, 9

до  Чернігівської міжрайонної державної
податкової інспекції м.Чернігів, вул.Воровського, 6

про визнання недійсним
рішення

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового
засідання   Рубан Н. О.

Представники
сторін :

від позивача:
Масюк М. С. -директор ПП „Працівник-Количівка”

Люшня О. М. -представник  ПП „Працівник-Количівка”, довіреність № б/н
від 20.02.2007р.

від відповідача: Сетченко
С. М. -головний держподатінспектор юридичного відділу, довіреність №
186/9/10-015 від 27.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Постанова прийнята після перерви оголошеної
в засіданні згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявив позов про визнання
недійсним рішення Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції
НОМЕР_1 про застосування до Приватного підприємства „Працівник-Количівка”
штрафних ( фінансових ) санкцій в розмірі 680,00 грн. за порушення
законодавства про застосування РРО.

ПП „Працівник-Количівка” посилається
на те, що рішення про застосування штрафних ( фінансових ) санкцій є невірним
по суті, а також порушує його права та охоронювані законом інтереси.  Позивач свої вимоги мотивує тим, що  перевіряючий виявив не факти порушення
законодавства, зокрема, у сфері РРО за які наступає фінансова відповідальність,
а тільки їх суб”єктивні причини.

В обґрунтування своїх доводів
позивач зазначає, що зокрема в п.5, п.9 ст.3, ст.8 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, на які в свою чергу посилаються податківці в прийнятому
рішенні, вказуються зовсім інші порушення, за якими передбачені фінансові (
штрафні ) санкції.

На його думку, п.5 та п.9 ст.3
Закону, за невиконання ніби то яких застосовано штраф, підприємством виконано,
що підтверджується фіскальними звітними чеками №№ 653, 654. А те, що контрольна
касова стрічка пробивалась апаратом більше 5 хвилин, то це лише технічні
характеристики самого касового апарату. І такі технічні властивості касового
апарату не можна трактувати порушенням, як це трактують податківці, а саме
невиконання щоденного друку фіскальних чеків.

Крім того, позивач посилався на те,
що йому не зрозуміло за яке порушення до нього застосовано штрафні санкції
виходячи із змісту ст.8 Закону. Позивач вказує на те, що на розрахунковій
квитанції ААБД 469427 було вказано коди товарів, які використовуються при
роботі з касовим апаратом.

Відповідач позовних вимог не
визнає, посилаючись на обґрунтованість прийнятого рішення і відповідність його
чинному законодавству. Податковий орган зазначає, що  при проведенні перевірки магазину були
виявлені порушення позивачем норм Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Суд,  вислухавши пояснення представників сторін,
з'ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 20
листопада 2006 року відповідно до наказу Чернігівської міжрайонної державної
податкової інспекції № 469 від 20 листопада 2006 року „Про проведення
позапланової перевірки”, наказу РУ ДААК ДПА в Чернігівській області № 102-0 від
31 жовтня 2006 року та згідно  направлень
на перевірку від 20 листопада № 517 та № 385 головним податковим
ревізор-інспектором відділу оперативного контролю управління контрольно-перевірочної
роботи ДПА в Чернігівській області ОСОБА_1 та головним держподатінспектором РУ
ДААК ДПА в Чернігівській області ОСОБА_2 була здійснена перевірка щодо контролю
за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу магазину, що знаходиться за адресою:
Чернігівський район, с.Количівка, вул.Дружби, 9 та належить позивачу -
Приватному підприємству „Працівник-Количівка”, про що був складений акт
НОМЕР_2.

Перевіркою були встановлені
порушення, зокрема,  вимог пункту 5,
пункту 9 статті 3 та статті 8 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг”  від   06.07.1995р. № 265/95-ВР, а саме:

-          невиконання щоденного друку
фіскальних звітних чеків та не зберігання фіскальних звітних чеків в книзі
обліку розрахункових операцій: фіскальний звітний чек № 653 роздруковано
10.11.2006р. о 23 год. 49 хвл., фіскальний звітний чек № 654 роздруковано
12.11.2006р. о 00 год. 03 хвл., фіскальний звітний чек за 11.11.2006р. не
роздруковувався. Магазин 11.11.2006р. працював, розрахункові операції
проводились через РРО. Про роботу РРО 11.11.2006р. свідчить контрольна стрічка
та запис від 11.11.2006р. у розділі 2 „Облік руху готівки та сум розрахунків”
книги ОРО № /2 на 75 сторінці. Запис про ремонт РРО у розділі 4 КОРО
-„Облік ремонтів, ремонт з технічного обслуговування і перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО” за 11.11.2006р. відсутній;

-          не забезпечено зберігання фіскальних
звітних чеків в книгах обліку розрахункових операцій: на момент перевірки в
книзі ОРО № /1 були відсутні фіскальні звітні чеки № 226 та № 227 (
дане порушення позивачем не заперечується );

-          порушення встановленого порядку
ведення розрахункової книжки: при продажу алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у корінці розрахункової квитанції ААБД 469427 розрахункової книжки №
/1 відсутній запис про найменування товарів, зазначено тільки
загальну суму реалізації.

За відповідні правопорушення на
підставі акту перевірки № 25220098/2320 від 20.11.2006р.  податковим органом було прийнято  рішення
НОМЕР_1 про застосування до Приватного підприємства „Працівник-Количівка”
штрафних ( фінансових ) санкцій в розмірі 680,00 грн. за порушення
законодавства про застосування РРО.

Не погоджуючись з цим рішенням
позивач, звернувшись з позовною заявою, просить визнати його недійсним
посилаючись на безпідставність застосування штрафних санкцій.

Згідно п.5, п.9 ст.3 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” від
06.07.1995р. № 265/95-ВР  суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при  продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані  у  разі незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у  випадках,  визначених
цим  Законом,  проводити
розрахунки   з використанням книги
обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки  з
додержанням  встановленого  порядку
їх  ведення; щоденно  друкувати
на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні   чеки
і  забезпечувати  їх
зберігання  в  книгах
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до ст.8 Закону №
265/95-ВР форма,  зміст  розрахункових
документів,  порядок реєстрації  та
ведення   розрахункових   книжок,
книг   обліку розрахункових   операцій,
а   також  форма
та  порядок  подання звітності,  пов'язаної із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій  або  використанням розрахункових книжок,  встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

Пунктом 9.5 розділу 9 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових
книжок, затвердженого Наказом ДПА України № 614 від 01.12.2000р. та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за N 106/5297,
передбачено, що при  продажу  алкогольних
напоїв і тютюнових виробів найменування товарів  і їх вартість обов'язково записуються у
відривній частині та  в  корінці
розрахункової  квитанції.

Відповідальність за дані
правопорушення передбачена п.3, п.4 ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
від  06.07.1995р. № 265/95-ВР - двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -у разі   невикористання  при
здійсненні  розрахункових  операцій
у випадках,  визначених  цим
Законом, розрахункової книжки чи книги обліку  розрахункових
операцій, або використання незареєстрованої належним  чином
розрахункової  книжки  чи порушення встановленого порядку  її
використання,  або  використання
незареєстрованих чи непрошнурованих
книг   обліку   розрахункових   операцій,
або незберігання  книг  обліку розрахункових операцій чи
розрахункових книжок  протягом  встановленого
терміну; двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -у
разі  невиконання  щоденного
друку  фіскального звітного чеку
або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Викладені в позові доводи не
спростовують виявлення факту порушення, не відповідають вимогам закону та
даним, що містяться в матеріалах справи. Надана позивачем копія сторінки 155
КОРО Розділ 4 „Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок
конструкції та програмного забезпечення РРО” не може бути належним доказом у
справі, оскільки в акті перевірки безпосередньо вказано про відсутність запису
у розділі 4 „Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок
конструкції та програмного забезпечення РРО” КОРО на сторінці 155 про
проведення ремонту та технічних робіт.

Факт встановленого порушення
повністю підтверджується актом перевірки НОМЕР_2.

Виходячи з вищезазначеного,
податковим органом правомірно
застосовано  штрафні   санкції
в розмірі  680,00 грн.

Таким чином, доводи позивача є
неправомірними.

При таких обставинах, враховуючи
вищезазначене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 158, 160-163, 167,
186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII
Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова  суду  першої
інстанції  набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У
разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його
не  скасовано,  набирає
законної  сили   після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть
участь  у  справі,
для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій
території України.

Обставини,  які
були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі
не   можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя
В. М. Репех

Повний
текст постанови підписаний