ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" січня 2007 р.
Справа  № 16/412-06-11232А

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача:      Коваленко Л.О. по дов. №676/12 від 06.11.2006р.; Макарчук Л.В. –заступник директора (посвідчення №228);

Від відповідача:       Польщина Т.Л. по дов. №02/667-07 від 07.07.2006р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №404 господарського суду Одеської області (м. Одеса) адміністративну справу за позовом  Одеського обласного радіотелевізійного передавального центру до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про  зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр (далі по тексту –ООРТПЦ ), керуючись п. 6 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України N 2747-IV від 06.07.2005р.  (далі по тексту КАС України), звернувся до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом до Одеського міського управління земельних ресурсів  Одеської міської ради про зобов’язання Одеської міської ради  надати до Одеської обласної державної адміністрації висновок про надання у користування ООРТПЦ земельної ділянки  площею 8 га за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55.

Заявою за вих. № 900/12 від 16.11.2006р. ООРТПЦ позовні вимоги були уточнені, у зв’язку з чим позивач просить суд зобов’язати Одеське міське управління земельних ресурсів  Одеської міської ради надіслати до Одеської обласної державної адміністрації висновок „Про надання у користування ООРТПЦ земельної ділянки  площею 8 га, розташованої  за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55”.

Свої вимоги позивач обґрунтовує безпідставним ухиленням відповідача від виконання вимог п. 7 ст.123 Земельного кодексу України щодо надання висновку по проекту відведення земельної ділянки  площею 8 га, розташованої  за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55.

Відповідачем позовні вимоги ООРТПЦ заперечуються у повному обсязі,  посилаючись на відсутність згоди Одеської міської ради на розробку проекту відведення земельної ділянки та ненадання позивачем необхідних для розробки висновку документів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив наступне.

Рішенням  виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся від 28.09.1944р. за № 1110 “Про закріплення за приймально-передавальним радіоцентром колишньої території передавальної радіостанції РВ –13” за приймально-передавальним радіоцентром було закріплено земельну ділянку загальною площею 26,2га, що розташована по Люстдорфській дорозі.

Пізніше на зазначеній земельній ділянці була розташована  радіотелевізійна  вежа ООРТПЦ.

Як вбачається з протоколу № 2 наради щодо виділення Одеському обласному радіотелевізійному  центру земельної ділянки для будівництва  нової радіотелевизійної вежі в  м. Одесі від 19.10.2004р., на виконання п. 3 окремого доручення Прем’єр-Міністра України від 15.09.2004р. № 40751/0/1-04 було прийнято рішення про будівництво нової телевізійної вежі у м. Одесі  на території  ООРТПЦ за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55.

Як вбачається з листів № 61/1 від 27.02.2006р, № 362/1 від 03.10.2005р.,  № 67/1 від 10.02.2006р., № 166/1 від 25.04.2006р., № 252/12 від 25.05.2006р. з метою отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для будівницва нової радіотелевізійної вежі у м. Одесі позивач неодноразово звертався  до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради з проханням “вирішити питання оформлення паспорту  землекористувача” на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55 та надати висновок за проектом  до Одеської обласної державної адміністрації.

Однак, відповідачем зазначені вимоги ООРТПЦ виконані не були. Згідно листів Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради від 02.11.2005р., від 07.11.2005р, від 01.03.2006р., від 18.05.2006р., від 19.06.2006р., ООРТПЦ було повідомлено про неможливість розгляду клопотання позивача через відсутність необхідної проектно-технічної документації з відведення зазначеної земельної ділянки.

Вважаючи, що бездіяльність Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради щодо надання висновку до Одеської обласної державної адміністрації неправомірною, та такою, що порушує права  позивача, ООРТПЦ,  звернувся до господарського суду з позовною заявою про зобов’язання відповідача надати до Одеської обласної державної адміністрації висновок „Про надання у користування ООРТПЦ земельної ділянки  площею 8 га, розташованої  за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55”.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. При цьому, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може також запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.  В свою чергу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Проаналізувавши надані сторонами документи та доводи представників сторін суд дійшов висновку щодо неправомірності та необґрунтованості позовних вимог, заявлених ООРТПЦ у даній справі, та відсутності підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності,  які не можуть передаватись у комунальну власність, належать  земельні  ділянки,  на  яких розташовані державні, в тому числі  казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах  яких державі належать частки (акції, паї).

Як вбачається з матеріалів справи, Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр є державним підприємством, та входить до складу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, який належить до сфери управління Державного комітету зв'язку та інформатизації.

Наведене дозволяє суду дійти висновку, що земельна ділянка, на якій розташована радіотелевізійна вежа у м. Одесі за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55, є державною власністю України.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних  ділянок  юридичним  особам  у  постійне користування  здійснюється  на  підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами  відведення цих ділянок.

Згідно із ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень  місцевих  державних  адміністрацій у  галузі земельних відносин належить, зокрема:  розпорядження  землями  державної   власності   в   межах, визначених цим Кодексом;  підготовка висновків щодо надання або  вилучення  (викупу) земельних ділянок.

Таким чином питання щодо оформлення права постійного користування на зазначену земельну ділянку відноситься до компетенції відповідної місцевої державної адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у  постійне  користування із земель державної  або комунальної власності, звертається з відповідним  клопотанням  до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій  або сільської, селищної, міської ради.

При цьому відповідно до частини 4 ст. 123 Земельного кодексу України до  клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені  частиною  п'ятнадцятою  статті  151 цього Кодексу, документи,  що  обґрунтовують  її  розмір, призначення та місце розташування. Так, у відповідності до ч. 15 ст. 151 цього Кодексу  матеріали  погодження  місця розташування об'єкта повинні включати:   викопіювання   з   генерального   плану   або    іншої містобудівної   документації   населеного   пункту,   копію  плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із   зазначенням   загальної   площі,   яку   необхідно  вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки,  що вилучається, та умови її відведення.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.  № 2768-III відповідна  районна  державна  адміністрація або сільська, селищна,  міська рада розглядає клопотання у місячний строк і  дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.  Проект   відведення   земельної  ділянки  погоджується  із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і  санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ч. 7 ст. 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.  № 2768-III при  наданні  земельної  ділянки  у користування обласними державними адміністраціями,  Радою міністрів Автономної Республіки Крим  або Кабінетом Міністрів України сільські, селищні, міські, районні,  обласні ради,  районні державні адміністрації за  місцем розташування  земельної  ділянки  подають свій висновок відповідно обласній державній  адміністрації, Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначений порядок  звернення дотриманий не був. ООРТПЦ, як особа зацікавлена в одержані земельної ділянки у  постійне  користування, у порушення наведених вимог діючого земельного законодавства, зверталась з клопотанням про надання земельної ділянки у користування до органів місцевого самоврядування, що не уповноважені на розпорядження землями державної власності.

Враховуючи, що  земельна ділянка, в отриманні якої на умовах постійного користування зацікавлений позивач, належить до земель державної власності, суд звертає увагу позивача, що для отримання земельної ділянки у постійне користування із земель державної власності ООРТПЦ повинен звернутися до уповноважених органів виконавчої влади. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач взагалі не звертався з відповідним клопотанням до відповідних органів виконавчої влади. Доказів, спростовуючих викладене  позивачем з дотриманням вимог ст.ст. 71, 72 КАС України суду  надано не було. Це в свою чергу означає, що питання щодо надання згоди на розроблення проекту відведення зазначеної земельної ділянки, не було предметом розгляду місцевої державної адміністрації, що в свою чергу унеможливлює подальшу розбору проекту відведення земельної ділянки та надання висновку за результатами його розгляду.

Зазначене дозволяє суду дійти висновку щодо безпідставності посилань позивача на вимоги ч. 7 ст. 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.  № 2768-III.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на недотримання позивачем порядку звернення, встановленого ст. 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.  № 2768-III,  суд доходить висновку щодо необґрунтованості заявленого Одеським обласним радіотелевізійним передавальним центром позову та відсутності підстав для його задоволення відповідно до приведених вище положень ст. 17, 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.  № 2768-III. У зв’язку з чим ООРТПЦ у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача по справі згідно зі ст.ст. 87, 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 98, 158, 160 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково в порядку та у строки, передбачені ст. 186 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 12.02.2007р.

Суддя                                                                                       Желєзна С.П.