КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2007                                                                                           № 13/785

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Лаврова Т.А. (довіреність б/н від 04.12.2006р.);

від відповідача -Гальченко В.Я. (довіреність від 12.12.2006р. № 2/341);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство "Стім-2005"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.03.2007

у справі № 13/785 (Палій В.В.)

за позовом                               Товариство "Стім-2005"

до                                                   ВАТ "Завод КІНАП"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 160000,80 грн.

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.03.2007р. у справі № 13/785                         у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Стім-2005»                 до Відкритого акціонерного товариства «Завод КІНАП» про стягнення 160 000,80 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стім-2005» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове,            яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом статей 22, 43, 22, 34, 38, 43, 63 Господарського процесуального кодексу України та невідповідністю висновків суду  обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Стім-2005» висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Відкритого акціонерного товариства «Завод КІНАП» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Стім-2005» (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Завод КІНАП» (далі по тексту – відповідач) 160 000,80 грн. в якості компенсації за здійснення ремонтних робіт в орендованому приміщенні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч умов укладеного сторонами договору оренди нежилого приміщення від 01.03.2006р. відповідач-орендодавець відмовився відшкодувати позивачу-орендарю витрати, понесені останнім при здійсненні ремонтних робіт в орендованому приміщенні.

Ту обставину, що відповідач під час дії раніше укладеного сторонами договору оренди нежилого приміщення від 01.03.2005р. № А-39 08.11.2005р. надав письмову згоду на здійснення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, позивач розглядає як підставу виникнення у нього як наймача права на відшкодування вартості необхідних витрат на підставі статті 778 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи Товариству з обмеженою відповідальністю «Стім-2005» у задоволенні позову, місцевий господарський суд встановив, що 01.11.2005р. сторони уклали договір оренди нежилого приміщення № А-39, предметом регулювання якого стали відносини                          з приводу передачі позивачем у тимчасове користування відповідача приміщення загальною площею 128,89 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе,                      буд. 160, літера Б1, поверх 2 (а.с. 7-9).

Керуючись пунктом 3.1.1 названого договору, згідно листа від 04.11.2005р. позивач звернувся до відповідача з проханням про надання дозволу на реконструкцію й технічне оздоблення орендованого приміщення згідно доданого плану, зауваживши при цьому,   що міжстінні перегородки будуть виготовлені з гіпсокартону (а.с. 13).

Про наявність згоди відповідача на реконструкцію орендованого приміщення шляхом встановлення в ньому перегородок, виготовлених із гіпсокартону, свідчать вчинена на зазначеному листі резолюція Голови правління  Відкритого акціонерного товариства «Завод КІНАП» про доручення вирішення відповідного питання                  Пелешенко М.П і Тарасенко А.В. та вчинений останнім напис на цьому ж листі про відсутність заперечень проти здійснення реконструкції згідно доданого плану (а.с. 14),                  а також його напис на плані реконструкції орендованого приміщення про відсутність заперечень проти виготовлення перегородок з гіпсокартону.

Достовірність написів представників Відкритого акціонерного товариства «Завод КІНАП» відповідач підтвердив згідно відзиву на позов, наданому під час розгляду справи судом першої інстанції (а.с. 47, 48).

Наявні матеріали справи свідчать про те, що на підставі договору підряду                         від 07.11.2005р. № 07/11-2 (а.с. 15-16) згідно кошторису на оздоблювальні роботи офісу (а.с. 19-28) Приватне підприємство „Атлант-плюс” на замовлення позивача виконало  роботи з поліпшення орендованого приміщення загальною вартістю 160 000,80 грн.,                 що підтверджується складеним 28.04.2006р. актом приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2006 року (а.с. 29-35), довідкою про вартість  виконаних підрядних робіт                     за квітень 2006 року (а.с. 36).

01.03.2006р. сторонами повторно укладений договір оренди зазначеного приміщення, який 01.03.2006р. був посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1951 (а.с. 10-11).

Листом від 04.08.2006р. № 2/253 відповідач повідомив позивача про те, що договір оренди нежилого приміщення буде розірвано з 07.08.2006р. у зв’язку із зміною власника об’єкта оренди на підставі пункту 6.5 названого договору (а.с. 37).

Листом від 28.08.2006р. № 7/08 позивач запропонував відповідачу у зв’язку з розірванням договору оренди компенсувати витрати, пов’язані з ремонтом орендованого приміщення, на підставі пункту 6.9 названого договору (а.с. 38).

В контексті викладеного місцевий господарський суд дійшов підставних висновків про те, що:

- сторони погодили виконання робіт щодо встановлення перегородок із гіпсокартону               в орендованому приміщенні, однак доказів погодження сторонами виконання будь-яких інших ремонтних робіт матеріали справи не містять;

-   відокремлення встановлених гіпсокартонних конструкцій в цілому не впливає на об’єкт оренди, відповідно, позивач має право їх вилучити.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно        до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно положень названого кодексу орендодавець передає орендареві за плату                  на певний строк у користування майно за договором оренди (частина 1 статті 283);                   до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України                з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 6 статті 283).

Стаття 778 Цивільного кодексу України встановлює право наймача поліпшити річ, яка є предметом договору найму за умови наявності згоди наймодавця (частина 1), вилучити зроблені поліпшення у разі, якщо вони можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження (частина 2), а також право вимоги відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю у разі, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця (частина 3). Разом з тим, в силу положень частини 5 статті 778 Цивільного кодексу України наймач позбавлений права на відшкодування вартості поліпшень, які не можна відокремити без шкоди для речи,                      у випадку, якщо їх зроблено без згоди наймодавця.

Саме таку спрямованість мають відповідні положення укладеного сторонами   договору оренди нежилого приміщення від 01.03.2006р., відповідно до умов якого сторони погодили, орендар має право за письмовою згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, оснащення та поточний ремонт орендованого приміщення. У цьому випадку при припиненні дії договору орендар має право забрати зроблені поліпшення, якщо це не призведе до погіршення стану приміщення,                              що передавалося по акту прийому-передачі (підпункт 3.1.1); у разі припинення договору             у зв’язку зі зміною права власності на зазначений об’єкт орендодавець зобов’язується компенсувати орендарю понесені ним витрати на реконструкцію (ремонт) приміщення,       що орендується в повному обсязі протягом 10 днів з моменту надання орендарем підтверджуючих документів за умови виконання орендарем підпункту 3.1.1 цього договору (пункт 6.9).

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, положення договору оренди            й ту обставину, що позивач всупереч вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України не довів факт наявності згоди відповідача на здійснення поліпшень орендованого приміщення за винятком гіпсокартонних конструкцій, які були встановлені за згодою орендодавця та у цьому зв’язку підлягають вилученню орендарем, підстав вважати, що позивач набув право на відшкодування вартості цих поліпшень немає.

Колегія суддів погоджується із скаржником щодо помилкової оцінки місцевим господарським судом обставин припинення договору оренди нежилого приміщення                 від 01.03.2005р. № А-39 та виходить з того, що оскільки сторони на виконання підпункту 4.2.1 цього договору 01.03.2006р. уклали  договір оренди зазначеного приміщення, посвідчений нотаріально, правовідносини між сторонами регулюються статтею 604 Цивільного кодексу України, частиною 2 якої передбачено, що зобов’язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов’язання новим зобов’язанням між тими ж сторонами (новація). Між тим, означена помилка не впливає на якість дослідження доказів та висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

При таких обставинах, коли позовні вимоги заявлено без надання переконливих та достатніх доказів, слід визнати підставним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції прийняв рішення у засіданні, в якому не був присутній представник позивача, та у цьому зв’язку порушив вимоги процесуального закону щодо рівності і змагальності сторін, належить залишити поза увагою, оскільки згідно протоколу судового засідання, яке відбулося 21.02.2007р. за присутністю представника позивача, представники сторін були повідомленні про дату й час наступного судового засідання.

За таких обставин судова колегія Київського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні обставин справи, яким було надано належну правову оцінку. Порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2007р. у справі № 13/785 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стім-2005» –  без задоволення.

Справу № 13/785 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв  А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Розваляєва  Т.С.

23.07.07 (відправлено)