ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2007 р.
Справа № 12/166.

За позовом відкритого акціонерного товариства “Дністрогесбуд” м. Новодністровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю “Укрфінсервіс” м. Чернівці

про визнання Угоди недійсною

Суддя      Т.І. Ковальчук

Представники:

Від позивача –Дячук М.І., юрисконсульт, дов. від 09.07.2007 р. № 64

Від відповідача –Савицький  Ю.В., дов. від 01.10.2007 р.

За погодженим клопотанням учасників судового процесу спір вирішено поза межами двох місяців згідно з ч. 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 49,51,55).

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.06.2007 р. порушено провадження у справі за позовом ВАТ “Дністрогесбуд” до ТОВ “Укрфінсервіс” про визнання недійсними Угоди від 25.06.2005 р. та Додаткової Угоди від 29.03.2006 р. (суддя Бутирський А.А.).

Ухвалою голови господарського суду Чернівецької області Желіка Б.Є. від 17.07.2007 р. справу передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна Угода від 25.06.2005 р. між ВАТ “Дністрогесбуд” та ТОВ “Укрфінсервіс” від імені ВАТ “Дністрогесбуд” укладена ліквідатором Свіргун Н.П., яка на день підписання Угоди не мала відповідних повноважень, оскільки її повноваження як ліквідатора були припинені господарським судом Чернівецької області 07.07.2005 р., а печатка, якою ця Угода була завірена,  виготовлена лише 01.08.2005 р., відтак Угода від 25.06.2005 р. та укладена на її виконання  Додаткова Угода від 29.03.2006 р. є недійсними.

Відповідач надав відзив та доповнення до відзиву, в яких позов не визнав з тих підстав, що 25.06.2005 р. між сторонами було досягнуто згоди щодо порядку погашення боргу позивача перед ТОВ “Укрфінсервіс” по опротестованих векселях на суму 410359,96 грн., ця домовленість оформлена Угодою від 25.06.2005 р., яка підписана уповноваженими особами, зокрема від позивача –ліквідатором Свіргун Н.П., на вказаній Угоді на підпис Свіргун Н.П. помилково було проставлено печатку ТОВ “Енергопром”, 10.11.2005 р. відповідачем отримано примірник Угоди від 25.06.2005 р., на якій було проставлено нову печатку ВАТ “Дністрогесбуд”, у подальшому між стронами була укладена Додаткова Угода від 29.03.2006 р., погоджено новий графік погашення заборгованості, позивач частково виконав зобов’язання щодо погашення заборгованості згідно зі спірними Угодами, зазначена заборгованість не є такою, що погашена у відповідності до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позові, представник відповідача позовні вимоги відхилив, посилаючись на відзив та доповнення до нього.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, встановивши фактичні обставини у справі та проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Так, суд встановив наступне.

29.10.1999 р. ВАТ “Дністрогесбуд” емітувало 5 простих векселів за номерами 39, 40, 41, 42 та 43 на загальну суму 452954,90 грн., проти яких зобов’язалося сплатити зазначені в цих векселях суми по пред’явленню ТОВ “Укрфінсервіс”. 15.06.2000 року всі означені векселі за пред’явленням ТОВ “Укрфінсервіс” були опротестовані у неплатежі державним нотаріусом Новодністровської державної нотаріальної контори Шамброю В.А. 10.07.2000 року були вчинені виконавчі написи нотаріуса про стягнення з ВАТ “Дністрогесбуд” коштів за векселями на користь ТОВ “Укрфінсервіс” та відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, про що зазначено в оспорюваній Угоді від 25.06.2005 р. і проти чого не заперечує позивач (а.с. 56-67).

З огляду на предмет і підстави спору в даній справі суд вважає з’ясування питання щодо перебування згаданих виконавчих написів нотаріуса на примусовому виконанні такими, що не входять до предмету доказування по справі. Будь-яких доказів на спростування факту існування заборгованості перед відповідачем по означених векселях станом на день укладення спірних Угоди від 25.06.2005 р. та Додаткової Угоди від 29.03.2006 р. позивач не надав. Більше того, наявність вказаної заборгованості підтверджується рішенням господарського суду Чернівецької області від 30.05.2007 р. по справі № 12/35, яким частково задоволено позов ТОВ “Укрфінсервіс” до ВАТ “Дністрогесбуд” про стягнення боргу на підставі Угоди  від 25.06.2005 р. та Додаткової Угоди від 29.03.2006 р. і яке (рішення) набрало законної сили (а.с. 68,69).

Ухвалою арбітражного суду Чернівецької області від 16.12.1999 р. за заявою Акціонерного банку “Аллонж” було порушено провадження у справі № 7/486-410/б про банкрутство ВАТ “Дністрогесбуд” у відповідності до ст.ст. 5, 7 Закону України “Про банкрутство” (а.с. 90).

Згідно з ухвалою арбітражного суду Чернівецької області від 21.04.2001 року провадження у справі № 7/486-410/б здійснюється відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (а.с. 91,92).

Постановою господарського суду Чернівецької області від 27.12.2001 р. по справі № 7/486-410/б ВАТ “Дністрогесбуд” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Свіргун Надію Петрівну (а.с. 21).

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 07.07.2005 р. затверджено мирову Угоду в справі про банкрутство №  7/486-410/б, відновлено повноваження органів управління ВАТ “Дністрогесбуд”, припинено повноваження арбітражного керуючого та припинено провадження у справі (а.с. 22-24).

ТОВ “Укрфінсервіс” учасником провадження у справі про банкрутство  7/486-410/б не був.

25.06.2005 р. між ВАТ “Дністрогесбуд” в особі ліквідатора Свіргун Н.П. та ТОВ “Укрфінсервіс” в особі директора Школи Д. укладено Угоду, відповідно до якої ВАТ “Дністрогесбуд”зобов’язався погашати товариству “Укрфінсервіс” борг у сумі 410359,96 грн за опротестованими векселями, про які йшлося вище, протягом 18 місяців по 22797,78 грн. щомісячно (а.с. 25, у абз. 6 п. 1 Угоди помилково замість номера векселя  43 повторно вказано номер 42).

29.03.2006 р. було укладено Додаткову Угоду до Угоди від 25.06.2006 р.,  згідно з якою сторони встановили новий порядок погашення боргу (а.с. 26).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, викладені в ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а також має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 207 ГК України передбачено, що господарське зобов’язання, яке не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності) може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Досліджуючи відповідність оспорюваної Угоди вимогам ст. 203 ЦК України та ст. 207 ГК України, суд дійшов наступних висновків:

1) зміст Угоди від 25.06.2005 р. не суперечить Цивільному кодексу України та іншим законодавчим актам. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої строни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Вексель як борговий цінний папір засвідчує відносини позики і передбачає зобов’язання емітента сплатити у визначений строк  кошти відповідно до зобов’язання (ч. 2 ч. 1 ст. 195 ЦК України, п.п. “д” п. 2 ч. 5 ст. 3 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок”).

Доказів на спростування наявності заборгованості по неоплачених векселях на момент укладення Угоди від 25.06.2005 р. позивач не надав. Вимоги ТОВ “Укрфінсервіс” за цими векселями не можуть також вважатися погашеними в порядку ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Як  встановлено судом, заборгованість позивача перед відповідачем по векселях існувала до порушення справи про банкрутство ВАТ “Дністрогесбуд”, однак із заявою з грошовими вимогами до боржника (позивача) кредитор (відповідач) у межах справи про банкрутство № 7/486-410/б не звертався.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, а згідно з ч. 2 цієї статті вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Однак ч. 2. ст. 14 Закону в зазначеній редакції вступила в законну силу 13.07.2002 р. –з набранням чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” № 3088-ІІІ від 07.03.2002 р. До набрання законної сили ч. 2 ст. 14 Закону в редакції Закону України № 3088-ІІІ від 07.03.2002 р. законодавець не визначав строк звернення кредиторів до господарського суду з письмовими заявами до боржника як присічний і не пов’язував з пропуском цього строку настання такого наслідку, як припинення права або невиконаного обов’язку. Відтак твердження позивача, що борг перед відповідачем по неоплачених векселях є погашеним відповідно до положень Закону як такий, що не заявлений у справі про банкрутство, є юридично неспроможним.

Законодавство не забороняє учасникам зобов’язання змінити порядок його виконання, зокрема, визначити нові строки сплати коштів за грошовим зобов’язанням, навіть у випадку відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення боргу;

2) особа, яка підписала Угоду від 25.06.2005 р. –ліквідатор Свіргун Н.П., мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону ліквідатор з дня свого призначення виконує, зокрема, функції з управління та розпорядження майном банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, відтак має право укладати Угоди від імені банкрута  (ч. 2 ст. 25 Закону, ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Повноваження ліквідатора Свіргун Н.П. у справі про банкрутство позивача № 7/486-410/б припинені, а повноваження органів управління ВАТ “Дністрогесбуд” відновлені господарським судом Чернівецької області 07.07.2005 р., тобто після укладення оспорюваної Угоди від 25.06.2005 р.

Цивільне законодавство не пов’язує дійсність договору з наявністю чи відсутністю на ньому печаток юридичних осіб, представники яких підписали договір. Суд не приймає доводи позивача, що Угоду від 25.06.2005 р. ліквідатором Свіргун Н.П. підписано після 07.07.2005 р., оскільки вони не підтверджені належними доказами. Натомість оглядом оригіналів Угоди від 26.05.2005 р. та листування між сторонами з приводу її укладення в судовому засіданні 24.10.2007 р. суд установив, що пояснення відповідача щодо початкового помилкового проставлення печатки ТОВ “Енергопром” на Угоді від 25.06.2005 р. та подальшого проставлення головою правління ВАТ “Дністрогесбуд” Гербановським С.А. нової печатки ВАТ “Дністрогесбуд” на цій Угоді 10.11.2005 р. відповідають дійсності і свідчать про те, що Угода була підписана ліквідатором саме 25.06.2005 р. і що Угоду позивачем було прийнято до виконання і частково виконано (а.с.78-89);

3) волевиявлення ВАТ “Дністрогесбуд” під час укладення Угоди від 25.06.2005 р. було вільним і відповідало його внутрішній волі, оскільки не доведено інше, натомість матеріалами справи підтверджується добровільне часткове виконання позивачем Угоди від 25.06.2005 р. та Додаткової Угоди від 29.03.2006 р. (а.с. 86-89);

4)  також суд не вбачає порушення форми укладення Угоди, а також її фіктивного характеру.

Щодо Додаткової Угоди від 29.03.2006 р., то вона укладена на виконання дійсної Угоди від 25.06.2005 р., підписана повноважною особою позивача і також відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Застережень щодо особливого, відмінного від загального, порядку укладення договорів головою правління ВАТ “Дністрогесбуд” ані Статут  відкритого акціонерного товариства “Дністрогесбуд”, ані контракт з головою правління ВАТ  “Дністрогесбуд” не містять (а.с. 6-18, 30-31).

За таких обставин суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Судові витрати в сумі 85 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід залишити за позивачем, зайво сплачене державне мито в сумі 4018,60 грн. належить повернути позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Повернути відкритому акціонерному товариству “Дністрогесбуд” з Державного бюджету України 4018,60 грн. зайво сплаченого державного мита, про що видати відповідну довідку.

За згодою учасників судового розгляду в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 25 жовтня 2007 року.

Суддя                                                       .