СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

20.11.2007

Справа №2-16/8422-2007А

За позовом - Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До відповідача -  Управління пенсійного фонду  України
в м. Алушті (98500, м. Алушта, вул. В.Хромих, 12)

Про   визнання незаконною та скасування  вимоги.

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання
Хлебнікова Н.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача -   ОСОБА_1 - СПД, - паспорт

Від відповідача -   Баженов П.П. -  гол. фах. ю/к, дов. № 08-01-05/3726  від 06.10.2005  року

Суть  спору -
Позивач     фізична особа  - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду АРК з позовною заявою  в порядку
адміністративного
судочинства  до відповідача  УПФУ в м. Алушті  про
визнання вимоги УПФ України м. Алушті
про сплату боргу № Ф 439 С від 03.08.2005 року, яке винесено на
підставі  рішення № 616 від 24.10.2003  року - незаконним та скасувати його.

16 липня 2007 року  позивач
надав  доповнення до  позовних вимог відповідно до яких вказує, що   у зв'язку
з  прийнятим  24.10.2004 року УПФУ  в м. Алушті
рішенням № 616  про
застосування  штрафних  санкцій
в розмірі 1020  грн.,  а також
виданим  на його  підставі
вимоги  про сплату  боргу № Ф 439 С від 03.08.2005 року,  з вказаними вимогами про  визнання вимоги УПФ України м. Алушті  про сплату боргу № Ф 439 С від 03.08.2005
року, яке винесено на підставі  рішення   № 616 від 24.10.2003  року - незаконним та скасувати його  позивач звернувся до  суду, та 12.06.2007 року  Господарським судом АРК  було
відкрито провадження   по справі .
Однак, 05.07.2007 року  УПФУ   в м. Алушті винесло  вимогу про
сплату  боргу № Ф 355 від
05.07.2007 року  на суму 1020 грн. На
підставі чого  позивач  прохає
суд визнати   вимогу УПФУ  в м. Алушті
про сплату  боргу № Ф355  від 05.07.2007  року незаконним та  скасувати його.

30 липня 2007  року
позивачем  надано уточнення  до позовних
вимог   відповідно до яких  прохає
визнати  вимоги УПФ України  в м. Алушті
про сплату  боргу - 1020  грн., за № 439 С від 03.08.2005  року
та № Ф 355 від 05.07.2007  року,
винесених на підставі одного  і того
ж  рішення ПФУ № 616 від 24.10.2003  року - незаконними та  скасувати їх.

Позовні  вимоги мотивовані тим,  що
рішення   ПФУ № 616  від 24.10.2003 року   та винесені на його підставі вимоги УПФ
України  в м. Алушті  про сплату
боргу - 1020  грн., за № 439 С від
03.08.2005  року  та № Ф 355 від 05.07.2007  року
не відповідають  чинному
законодавству та йому суперечать.

Відповідач  проти позову заперечує,   вважає, що рішення  № 616
винесено відповідно до норм чинного законодавства України, також вказує,
що  звернення до суду  з адміністративним   позовом
за захистом   прав, свобод  та інтересів
особи, встановлюється річний
термін, який починає  рахуватися з
дня коли  особі  стало відомо
про порушені права та інтереси, тобто позивач на думку відповідача
повинен  був звернутися до суду  ще в 2006 році . Тому вказує, що оскільки
позивачем пропущений  без поважних  причин
строк  для звернення до суду
,  це
являється   підставою  для відмови
у задоволенні  позову, оскільки
відповідач на цьому наполягає.

Після  вияснення
усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових
дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося  20.11.2007 року.

Після закінчення дебатів  сторін, суд
віддалявся  для  ухвалення рішення по даній справі до нарадчої
кімнати.

Розглянувши  матеріали справи та дослідивши  письмові докази, а також заслухавши  представника позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Як
вбачається з матеріалів справи
24 жовтня  2003 року  УПФУ в м. Алушті   було винесено  рішення № 616
про застосування  штрафних  санкцій
за неподання   розрахунку  зобов'язання
зі сплати   збору на  обов'язкове
державне  пенсійне  страхування
у строки  визначені
законодавством. Вказаним рішенням  на
підставі  п.п. 17.1.1  п. 17.1
ст. 17  Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань  платників податків
перед бюджетами  та державними цільовими
фондами»  за неподання  розрахунку зобов'язання  зі сплати
збору на обов'язкове  державне
пенсійне  страхування  у строки, визначені  законодавством, до  ОСОБА_1
застосовані  штрафні  санкції
у розмірі 1020,00 грн.

Для стягнення вказаної  суми
УПФУ в м. Алушті  звернувся  до господарського суду АРК з позовною заявою
до відповідача  СПД  ОСОБА_1
про стягнення з останнього
фінансових  санкцій в сумі 1020,00  грн. згідно
рішення № 616 від 24.10.2003 року.

Відповідно до рішення  ГС АРК
від 09.03.2004 року  по справі №
2-23/4817-2004  у задоволенні   позову
УПФУ  в м. Алушті  про стягнення з  СПД ОСОБА_2
1020,00  грн.  було відмовлено.

УПФУ в м. Алушті  звернувся
з  апеляційною скаргою на
рішення  ГС АРК по справі №
2-23/4817-2004  до Севастопольського
апеляційного господарського суду АРК. Постановою  Севастопольського апеляційного господарського
суду АРК  від 13.09.2004 року  рішення ГС АРК  від 09.03.2004 року  по справі № 2-23/4817-2004  залишено
без змін, на підставі  того,  що позивачем (УПФУ в м. Алушті)  був порушений порядок  узгодження
зобов'язання  у зв'язку  з невірною вказівкою  адреси відповідача  при направлені  рішення
УПФУ в м. Алушті  № 616  від 24.10.2003.

Також, з матеріалів  справи вбачається, що   врахувавши
вказані зауваження  суду
апеляційної   інстанції  в справі № 2-23/4817-2004 та  направивши
рішення  УПФУ  в м. Алушті
№ 616  від 24.10.2003 року за  вірною
адресою, прокурор  м. Алушти і
інтересах  держави  в особі
УПФУ  України  в м. Алушта
повторно  звернувся  з позовом до СПД   фізичної особи  ОСОБА_1
про стягнення  1020,00 грн.  штрафних
санкцій згідно до рішення № 616
від 24.10.2003 року.

Так, постановою  Вищого господарського   суду
України від 09.11.2005 року по справі № 2-23/3535-2005  встановлено, що  виправлення недоліків, які стали  підставою
для відмови  в позові,   не дають
право  тому ж позивачу  УПФУ в м Алушті  на подання
позову  до того ж відповідача -
СПД - фізичної особи  ОСОБА_1 та з  тих же підстав - рішення УПФУ  в м. Алушті
№ 616  від 24.10.2003 року.

Однак,  проаналізувавши все вищевикладене суд
доходить до висновку, що
відповідачем  УПФУ  в м. Алушті
до позивача  СПД ОСОБА_1
застосовані  штрафні санкції в сумі  1020,00
грн. згідно того ж самого рішення
№ 616  від 24.10.2003 року.

Крім  того,
згідно до  ст. 72  КАС України
обставини встановлені  судовим
рішенням   в адміністративній, цивільній  або господарський  справі, що набрало законної  сили, не доказуються  при
розгляді  інших  справ, у яких
беруть участь  ті самі  особи
або особа, щодо якої  встановлені
ці  обставини.

Таким  чином,
УПФУ  в м. Алушті  не позбавлений права, скасувавши  своє
попереднє рішення, прийняти нове рішення
згідно  чинного законодавства  та звернутися
з позовом  на іншій  підставі, однак,   відповідачем УПФУ в м. Алушті   неодноразово на підставі рішення № 616 від
24.10.2003 року  до СПД ОСОБА_1  застосовані
штрафні санкції  в тій самій сумі
1020,00 грн., що являється порушенням
чинного законодавства та йому суперечить.

Що стосується  посилань
відповідача  на те, що позивачем
пропущений без  поважної причини строк
для звернення до господарського суду  з позовом,
то суд  вказані доводи  не приймає до уваги, оскільки  як вбачається з матеріалів справи, а
саме   листа  Державної виконавчої служби в м. Алушті  від 30.03.2007 року № 01-19/486,    позивачу
стало відомо  тільки в квітні 2007
року про те, що   відносно нього   винесені
вимоги  № Ф439С від 03.08.2005
року на суму 1020,00 грн.

Згідно до ст. 99 КАС України  для звернення до  адміністративного суду  за захистом
прав, свобод  та інтересів  особи
встановлюється річний
строк,  який, якщо не встановлено   інше, обчислюється з дня, коли особа  дізналася або повинна була дізнатися  про порушення
своїх  прав, свобод  чи
інтересів.

До того ж завданням  адміністративного судочинства  є захист
прав, свобод  та інтересів  фізичних осіб
від порушень  з боку  органів
державної  влади, органів  місцевого самоврядування, їхніх  посадових осіб , інших  суб'єктів
при здійсненні  ними   владних
управлінських   функцій на основі
законодавства, в тому  числі  на виконання
делегованих повноважень.

Відповідно до ч.  2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги СПД ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи  та  підлягають задоволенню.

Вступна та резолютивна частини
постанови оголошені у судовому засіданні
20.11.2007 р.

Постанова складена в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАСУ та підписана
28.11.2007 року .

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 -164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П
О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити

2.          Визнати  вимоги УПФ України  в м. Алушті
про сплату  боргу - 1020  грн., за № 439 С від 03.08.2005  року
та № Ф 355 від 05.07.2007  року,
винесені  на підставі одного  і того ж
рішення ПФУ № 616 від 24.10.2003
року - незаконними та  скасувати
їх.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
(р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу
22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026)  на користь
Приватного  підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного
господарського суду через  господарський
суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня складання постанови
в повному обсязі, з  подальшим поданням
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (
ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.