ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2007
Справа №2-5/10727-2007

За позовом – Закритого акціонерного товариства «Октан», м. Сімферополь.

До відповідача –  Сакської районної державної адміністрації, м. Саки.

Про  вихнання протиправними дій та спонукання до виконання певних дій.

Суддя  М.П.Гаврилюк

представники:

Від позивача  –    Градов К.М.. представник, дов. № 5 від 17.04.2007р.

Від відповідача –  Демко О.І., гол. фахівець, дов. від 10.02.2007р.

Сутність спору:

Позивач – ЗАТ «Октан», м. Сімферополь звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом, у якому просить суд  визнати протиправними дії  Сакської райдержадміністрації, яки виразилися в відмові ЗАТ «Октан»  таким, що втратив право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, який  був наданий  для обслуговування автозаправної станції   на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка, у зв’язку з продажем автозаправної станції. Також позивач просить суд визнати ЗАТ «Октан» таким, що втратив право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, який  був наданий  для обслуговування автозаправної станції   на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка з моменту продажу автозаправної станції, мотивуючи свої вимоги тим, що автозаправна станція була ним продана ТОВ «Корпорація Борис», а відповідач  безпідставно відмовляється від вилучення земельної ділянки з користування позивача.

Відповідач письмового відзиву на позов не представив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням 09-сесії 23 скликання Веселівської сільської ради від 10.09.1999р. позивачу – закритому акціонерному товариству  «Октан» надана  в постійне користування земельна ділянка, площею 0,04 га, для обслуговування автозаправної станції, розташованої на першому кілометрі шосе смт. Новоозерне - с. Веселівка, Сакського району, що підтверджується  державним актом на право постійного користування землею № 133 від 30.09.1999р.

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23.01.2002р., автозаправна станція, розташована по 1 км. шосе  смт. Новоозерне - с. Веселівка, Сакського району була продана позивачем  Товариству з обмеженою відповідальністю  «Корпорація Борис».

У серпні 2006 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про закриття ЗАТ «Октан».

25.12.2006р.  позивач звернувся до Сакської райдержадміністрації  з  клопотанням про вилучення із його користування земельної ділянки, площею 0,04 га,  яка була відведена для обслуговування автозаправної станції, у зв’язку з її продажем.

Листом  від 25.12.2006р. відповідач повідомив позивача про те, що він не уповноважений  вилучати земельну ділянку, оскільки ТОВ «Корпорація Борис» не зверталася до райдержадміністрації  з клопотання про оформлення права користування земельною ділянкою.

Позивач просить суд визнати протиправними дії  Сакської райдержадміністрації, яки виразилися в відмові ЗАТ «Октан»  таким, що втратив право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, який  був наданий  для обслуговування автозаправної станції   на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка, у зв’язку з продажем автозаправної станції. Також позивач просить суд визнати ЗАТ «Октан» таким, що втратив право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, який  був наданий  для обслуговування автозаправної станції, розташованої на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка з моменту продажу автозаправної станції.

Суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з огляду на  наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України до  особи,  яка  придбала житловий  будинок, будівлю або споруду,  переходить право власності на земельну ділянку,  на якій вони розміщені,  без зміни її цільового призначення,  у  розмірах, встановлених договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 377  Цивільного кодексу якщо  житловий  будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до  набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки,  на  якій  вони  розміщені,  та  частиною  ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 1 Договору купівлі-продажу  автозаправної станції, будівлі АЗС розташовані на земельній ділянці, площею 792 кв.м.

Однак частина земельної ділянки, площею 398,1 кв.м., яка знаходилася в постійному користуванні ЗАТ «Октан» на підставі державного акту про право постійного користування  землею була передана в розпорядження Новоозерневської селищної ради на підставі листа № 30 від 05.02.2002р.

Таким чином,  оскільки позивачем продана автозаправна станція, розташована на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка, то і право на земельну ділянку, у нього втратилося, у зв’язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,  суд покладає на відповідача.

На підставі вищевикладеного  та керуючись  ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України,  суд-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати протиправними дії  Сакської райдержадміністрації, яки виразилися в відмові визнання ЗАТ «Октан» (ЗКПО 25135215) таким, що втратив право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, яка була надана для обслуговування автозаправної станції   на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне – с. Веселівка.

3.          Визнати Закрите акціонерне товариство «Октан» таким, що втратило право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,04 га, яка була надана для обслуговування автозаправної станції на першому кілометрі  шосе смт. Новоозерне –           с. Веселівка з моменту продажу автозаправної станції.

4.          Стягнути з Сакської районної державної адміністрації, м. Саки, вул. Леніна, 15 на користь Закритого акціонерного товариства «Октан», м. Сімферополь, вул. Леніна, 1/29 85,00грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.