КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2007                                                                                           № 34/318

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Негода А.А. - директор

від відповідача -не з’явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.08.2007

у справі № 34/318 (Сташків Р.Б.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "База матеріально-технічного забезпечення агро-промислового комплексу"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс-Україна"

про                                                  стягнення 22293,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.082007р. у справі № 34/318 позов задоволено повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 22100 грн. основного боргу, 22,10 грн. компенсації втрат вартості з врахуванням інфляції, 171,28 грн. 3 % річних, 222,93 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що в порушення умов договору № 29 – 1/07 від 21.02.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останній не оплатив  товар на суму 22100 грн., поставлений на виконання вказаного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2007 року

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення господарського суду міста Києва прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки справа була розглянута у відсутності представника відповідача і лише за наявними в ній матеріалами; претензію позивача від 28.04.2007 року відповідачем отримано не було.

Ухвалою від 06.09.2007 року Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н. В., судді Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А. прийняла апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” до свого провадження та призначила її розгляд на 19.09.2007 року.

Розпорядженням Голови суду № 01 –23/1/1 від 18.09.2007 р. справу № 34/318  передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н. В., суддів Калатай Н. Ф., Смірнової Л. Г.

В судове засідання 19.09.2007 р. сторони представників не направили.

Відповідач надіслав суду телеграму, якою просив відкласти розгляд справи в зв’язку з неможливістю направити представника в судове засідання.

Розгляд справи відкладено до 26.09.2007 р.

Розпорядженням Голови суду № 01 –23/1/2 від 25.09.2007 р. справу № 34/318 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н. В., суддів Калатай Н. Ф., Пашкіної С.А.

В судовому засіданні 26.09.2007 року представник позивача надав пояснення, в яких просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2007 року у справі № 34/318 без змін.

Скаржник представників в судове засідання не направив, про причини відсутності представників в судовому засіданні суду не повідомив.

Враховуючи про належне повідомлення скаржника про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути її за відсутності представника скаржника за наявними матеріалами у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали позовної заяви, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.02.2007 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 29-1/07 (далі –Договір), за умовами якого позивач зобов'язався продати, а відповідач прийняти та оплатити борошно вищого ґатунку, яке відповідає ГСТУ 46.004-99.

Відповідно до умов Договору позивач поставив відповідачу 17 тонн борошна вищого ґатунку на загальну суму 22 100 грн., що підтверджується видатковими накладними № 163/2 від 22.02.2007  на суму 11 050 грн. та № 43 від 14.03.2007  на суму 11 050 грн. Вказані накладні підписані відповідачем без зауважень.

Поставлена продукція прийнята відповідачем в повному обсягу, що підтверджується довіреностями серії ЯНБ № 111702 від 22.02.2007 та  серії ЯНБ № 111723  від 14.03.2007.

Претензій щодо кількості та (або) якості поставленого борошна вищого ґатунку відповідач позивачу не пред'явив.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за фактично поставлену партію борошна вищого ґатунку, яке поставляється відповідно до Договору, здійснюється повністю за фактом його прийомки відповідачем

Строк оплати борошна вищого ґатунку, поставленого за видатковими накладними № 163/2 від 22.02.2007 та № 43 від 14.03.2007 настав, відповідно, 22.02.2007 та 14.03.2007.

Відповідачем вартість поставленого борошна вищого ґатунку позивачу не сплачена.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем за борошно вищого ґатунку, поставлене за Договором, становить 22 100 грн., що підтверджується довідкою від 19.07.2007 № 3/19 за підписами директора та головного бухгалтера позивача і відповідачем не заперечується.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія від 28.04.2007 року № 1/2 щодо сплати спірної заборгованості. На доказ направлення вказаної претензії до матеріалів справи додана копія фіскального чеку № 3552 від 28.04.2007 року.

Відповідач на вказану претензію не відповів, заборгованість на погасив.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) зобов’язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні  встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2 статті 692 УК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, колегія вважає, що відповідач, прострочивши оплату продукції, порушив вищевказані норми чинного законодавства України та умови Договору, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 22100 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 22,10 грн. компенсації втрат вартості з врахуванням інфляції та 171,28 грн. три відсотки річних від простроченої суми, з огляду на зазначені правові норми та на обставини справи, є законними.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2007р. у справі № 34/318 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Посилання відповідача на неотримання ним претензії від 28.04.2007 року № 1/2 до уваги судом не приймається, оскільки згідно ч. 1 ст. 6 ГПК України підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії, а отже, зазначена обставина не звільняє відповідача від обов’язку оплатити отриману від позивача продукцію.

Крім того, за правилами Господарського процесуального кодексу України застосування в цьому спорі заходів досудового врегулювання господарського спору не є обов’язковим.

Прийняття судом першої інстанції рішення за відсутності представника відповідача, на що останній посилається в апеляційній скарзі, в даному випадку не є підставою для скасування цього рішення, оскільки, по-перше, як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням відповідача суд першої інстанції відкладав розгляд справи, проте, будучи обізнаним, що відбувається судовий розгляд його скарги, відповідач і в наступне судове засідання представників не направив, а по – друге, згідно ч. 2. ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, чого в даному випадку не сталося.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” на рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2007 р. у справі №  34/318 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2007р. у справі № 34/318 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 34/318.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

27.09.07 (відправлено)