ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.07                                                                                        Справа №  26/71/07-7/69/07

Суддя   Кутищева Н.С.

Позивач   Сільськогосподарський виробничий кооператив “Росія”, с.Велика Білозерка, Великобілозерський район, Запорізька область

Відповідач Відкрите акціонерне товариство “Молочанський молочноконсервний комбінат”, м. Молочанськ, Запорізька область

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача:    Колодка В.Д., довіреність №07/1 від 31.01.2006 р.

Відповідача:  Лілова І.Є., довіреність №б/н від 10.11.2006 р.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області №353 від 26.02.2007р. справа №26/71/07 за позовом СВК “Росія” до ВАТ “Молочанський молочноконсервний комбінат” про стягнення 272040 грн.95 коп. була передана на розгляд судді Кутіщевій Н.С.

Ухвалою суду від 26.02.2007 р. справа була прийнята до провадження, справі був присвоєний №26/71/07-7/69/07. Розгляд справи було призначено на ту ж дату та той же час, що і в ухвалі від 15.01.2007 р. №26/71/07.

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача на свою користь 272040 грн.95 коп. заборгованості, яка складається з 224738 грн. 33 коп. основного боргу; 20155 грн.05 коп. збитків від інфляції та 27147 грн.57 коп. штрафних санкцій (пені).

Позивач свої вимоги обґрунтовує обставинами, які викладені в позовній заяві, в якості нормативних підстав позову посилається на ст. ст. 16, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 20, 193, 231 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні 26.02.2007 р. підтримав свої вимоги, які були викладені в позовній заяві.

Відповідач вимоги суду викладені в ухвалі від 15.01.2007 р. не виконав, витребувані документи суду не надав, свого повноважного представника в судове засідання, розпочате 26.02.2007 р., не направив без поважних причин.

Згідно з “Нормативами частоти обліку перевезення, доставки пошти, вилучення кореспонденції з поштових ящиків і основні контрольні строки опрацювання і доставлення поштових відправлень, періодичних видань”, затверджених наказом Міністерства зв’язку України № 115 від 05.08.1994р. зареєстрованим в МЮУ 29.08.1994р., за № 205/415, контрольний строк проходження кореспонденції, що пересилається по мережі пошти, при її здачі відправником до 12 години не повинно перевищувати  - між районними центрами області - три дні.

При здачі кореспонденції після 12 годин термін проходження поштового відправлення  збільшується на один день.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Сторони по справі № 26/71/07-7/69/07 є юридичними особами. Таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник підприємств зобов’язаний направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в судовому засіданні.

26.02.2007 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№02-6/4921), в якому він частково визнає за собою суму основного боргу в розмірі 184895 грн.90 коп. та просить суд відмовити позивачеві в частині вимог стосовно стягнення пені.

В зв’язку з необхідністю витребування від сторін додаткових документальних доказів, необхідністю присутності в судовому засіданні представника відповідача, а також необхідністю надання представниками сторін пояснень по суті спору, розгляд справи було відкладено до 02.04.2007 р.

20.03.2007 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, шляхом зменшення їх суми, в якій позивач просить стягнути з відповідача: 223628 грн.58 коп. основного боргу, 24030 грн.29 коп. втрат від інфляції, 20047 грн.27 коп. штрафних санкцій (пені) та 4099 грн.60 коп. 3%річних. Заява подана у відповідності до ст. 22 ГПК України, прийнята судом до розгляду. Спір розглядається згідно до уточнених вимог.

Також, 30.03.2007 р. позивач надав додаткові пояснення стосовно позовних вимог з урахуванням відзиву відповідача, вважає аргументи відповідача не доведеними і такими, що суперечать матеріалам справи.

02.04.2007 р. від відповідача надійшло доповнення до відзиву, в якому відповідач вважає, що сторони узгодили ціну молока в розмірі 0,65 грн. за 1 тону молока 1 сорту, також вважає, що 3% річних є штрафними санкціями тому їх нарахування можливе тільки за 6 місяців.

Представник відповідача в продовжене 02.04.2007 р. судове засідання, призначене на 12 год.15 хв. не з’явився, суд вимушений був разом з представником позивача чекати майже півгодини, в зв’язку з чим суд змушений був інші судові засідання, що були призначені на більш пізній час, ніж дана справа, розпочати із значним запізненням, що порушувало права інших сторін.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони  зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав  і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного  та об’єктивного дослідження всіх обставин справи. Поведінка представника відповідача не відповідає ст. 22 ГПК України, була проявлена неповага до суду, представникам сторін по іншім справам, яки були вимушені чекати своїх судових засідань.

Згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник підприємств зобов’язаний направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в судовому засіданні в призначений на те судом час.

Згідно до ст. 33 ГПК України,  обов’язок доказування і подання  доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розгляд справ закінчено 02.04.2007 р., по згоді з представниками сторін, в судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2006 р. між СВК “Росія” та ВАТ “Молочанський молочноконсервний комбінат” було укладено договір поставки №П-13/06, відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставляти відповідачеві коров’яче молоко, а відповідач зобов’язався оплачувати молочну сировину (товар) по цінам та в строки передбачені договором (п.1.1 договора).

Відповідно до п. 2.2 договору, базова ціна на поставляємий товар здійснюється шляхом підписання сторонами протокола узгодження цін на молоко, який є невід’ємною частиною договору.

Оплата за фактично поставлений товар здійснюється на протязі 10 банківських днів з моменту поставки товару (п.5.1 договору).

На виконання умов договору  позивач поставляв відповідачеві молоко з січня по вересень 2006 р. по цінам згідно до протоколів узгодження цін.

Відповідач частково розрахувався за отриманий товар. Станом на 02.04.2007 р. за ним числиться заборгованість в сумі 223628 грн.58 коп., що підтверджується документами по справі.

Твердження відповідача що, протоколом від 11.05.2006 р. ціна молока була знижена до 0,65 грн. за літр молока і тому його борг перед позивачем не 223628 грн.58 коп., а 184895 грн.90 коп. є безпідставним і не відповідає дійсності, виходячи з наступного:

Пунктом 2.2 договору передбачено, що базова ціна на товар визначається шляхом підписання сторонами протоколу узгодження цін. Починаючи з січня 2006 р. по 11 травня 2006 р. ціна товару визначалася протоколами узгодження цін, які були підписані кожною із сторін. Протоколом погодження цін від 19.03.2006 р. була встановлена ціна з урахуванням дотації в сумі 0,75 грн. за 1 літр молока. Протоколом від 11.05ю.2006 р. відповідач запропонував знизити ціну до 0,65 грн. за літр молока, але позивачем цей протокол не був підписаний. Внесення змін в договір, в порядку встановленому законодавством, сторонами не проводилось

Відповідно до п. 2.2 договору, базова ціна на поставляємий товар здійснюється шляхом підписання сторонами протокола узгодження цін на молоко, який є невід’ємною частиною договору.

Отже, згідно з п.2.2 договору нова ціна не була врегульована сторонами і поставка молока здійснювалась по попередньо узгодженій ціні., а саме 0,75 грн. за 1 літр молока.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов’язання по оплаті за отриманий товар не виконав належним чином, докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Тому, вимога позивача стосовно стягнення з відповідача 223628 грн.58 коп. суми боргу за отриманий товар обґрунтована, підтверджується матеріалами по справі та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошових сум (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських правовідносин зобов’язується сплатити в разі невиконання або неналежного виконання господарських зобов’язань.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконаним. (п.6 ст.232 ГК України).

Сторони, в п.5.2 договору узгодили, що у випадку  порушення строків оплати передбачених в п.5.1 договору, покупець виплачує неустойку в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов’язань за кожен день прострочки.

Факт прострочення платежу матеріалами справи доведений, разом з тим, враховуючи норми Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/96-ВР від 22.11.96 р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. (ст.3)

Позивачем пред’явлено до стягнення 20047 грн.27 коп. пені.

Судом перевірений розрахунок пені, у відповідності до вимог законодавства, сума пені, що підлягає задоволенню, складає 19831 грн.52 коп. (розрахунок пені долучений до матеріалів справи).

Підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 3% річних та суми збитків від інфляції.

Заперечення відповідача стосовно того, що 3% річних за своє правовою природою є штрафною санкцією і тому вони повинні розраховуватись за 6 місяців не відповідає закону і судом до уваги не приймається, поскільки:

Захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст.625 ЦК України, відносяться річні та втрати від інфляції.

Оскільки інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим вони не відносяться до штрафних санкцій і є самостійними заходами забезпечення зобов’язань.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 24030 грн.29 коп. суми індексу інфляції та 4099 грн.60 коп. 3 % річних.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

В зв’язку з тим, що відповідач належним чином не виконував законні вимоги суду, викладені в ухвалах, його представник в перше судове засідання не з’явився без поважних причин, в друге засідання без поважних причин з’явився із значним запізненням, на відповідача слід накласти штраф в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (85 грн.) за неповагу до суду і іншу сторону по справі, поскільки явка представників сторін в судове засідання, в призначену дату і час, була визнана судом обов’язковою.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК  України, судові витрати, в частині задоволених вимог,  слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 193, 230, 231, 232 ГК України; ст. ст. 530,  629 ЦК України; ст. ст. 3, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Молочанський молочноконсервний комбінат”, 71400, Запорізька область, м. Молочанськ, вул. Лугова, 83 (п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м.Запоріжжя, МФО 313849, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Росія”, 71400, Запорізька область, Великобілозерський район, с.Велика Білозерка, вул. Центральна, 359 (п/р 0753 в ПІБ м.Енергодар”, МФО 313098, ): 223628 (двісті двадцять три тисячі шістсот двадцять вісім)  грн. 58  коп.  основного боргу; 19831 (дев’ятнадцять тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 52 коп. суми пені; 24030 (двадцять чотири тисячі тридцять) грн. 29 коп. суми інфляційних; 4099 (чотири тисячі дев’яносто дев’ять) грн.60 коп. 3% річних; 2715 (дві тисячі сімсот п’ятнадцять) грн.90 коп. державного мита; 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. оплати інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Молочанський молочноконсервний комбінат”, 71400, Запорізька область, м. Молочанськ, вул. Лугова, 83 (п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м.Запоріжжя, МФО 313849, ) на користь Державного бюджету України (отримувач Державний бюджет Орджонікідзевського району; банк отримувача ГУДК у Запорізькій області; МФО 813015; ; рахунок №0007; код бюджетної класифікації 22090200; символ звітності банку –095): 85 (вісімдесят п’ять) грн..00 коп. штрафу за невиконання вимог суду.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Рішення підписане “10” квітня 2007 р.

Суддя                                                                             Н.С. Кутіщева