ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.05.07р.

Справа № 14/122-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал", 49005, м. Дніпропетровськ, вул. О. Гончара, 16

до  Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", 50095, Дніпропетровська обл., Кривий Ріг,    вул. Орджонікідзе, 1

про стягнення 12013,45 грн.

Суддя  Панна С.П.

Представники:

Від позивача Онасенко О.М. - представник за довіреністю № 1 від 10.01.2006 року

Від відповідача Забазанова А.О. - юрисконсульт 1 категорії бюро з претензійно-позовної роботи відділу з претензійно-позовної роботи юридичної служби за довіреністю № 85-24юр від 02.01.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал», м. Дніпропетровськ, звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства «Міттал Стіл Кривий Ріг», м. Кривий Ріг, про розірвання договору № 2332 від 30.05.2006р. та стягнення 12 013,45грн. збитків. Також позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача сплачені ним судові витрати: 205,13грн.- витрат на держмито, 118 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується (відзив на позов  № 851-3/4-6и від 27.03.07р. з поясненнями по справі від 27.04.07р.), посилаючись на те, що:

- Умовами  договору сторони передбачили, що засміченість металобрухту не повинна становити більше 1 %, тобто у разі поставки продукції з перевищенням відсотку засміченості такий металобрухт вважається неякісним. Умовами договору не передбачено заборону зменшення розрахункової кількості металобрухту на відсоток засміченості, тим більше 1 % засміченості зазначений відповідачем в актах форми 69 є відсотком, що фактично перевищує допустимий % засміченості узгоджений договором. Окрім того, засміченість металобрухту, що надійшла в одному із спірних вагонів становила 5%, що є значним перевищенням допустимої норми засміченості, про що було складено акт № 5175/1072 від 08.08.2006р. і порушенням з боку позивача умов договору. Таким чином позивач безпідставно враховує вартість засмічення даної поставки до загальної суми збитків.

- металобрухт у одному зі спірних вагонів надійшов з нестачею 5,15т., представник позивача на виклик відповідача не з’явився, 26.06.2006р. відправник даного вагону надіслав на адресу відповідача лист № 26/06-2, яким просив прийняти зазначений вагон по фактичній вазі. Відповідач здійснив приймання зазначеного вагону металобрухту за участю представника громадськості відповідно до умов договору та Інструкції П-6, про що складено акт № 148 від 26.06.2006р. Оплата даної поставки відбулася на підставі акту ф. 69;

- у позивача відсутні підстави вважати акти ф. 69 такими, що складені з порушенням, оскільки дані акти не були оскаржені позивачем у встановленому законом порядку і тому є дійсними. Крім того, факт прийняття позивачем оплати за металобрухт на підставі зазначених актів, підтверджує погодження позивача з наявною формою актів;

- оплата отриманого металобрухту була здійснена відповідачем позивачу у точній відповідності до умов договору, укладеного між сторонами, ДСТУ та діючим законодавством;

- вимоги позивача про розірвання договору також є безпідставними, оскільки відповідно до специфікації № 1, сума договору складала 499 998,00грн., що в значній мірі перевищує суму позовних вимог. Договір у судовому порядку може бути розірвано лише при суттєвому порушенні його умов, що в даному випадку не мало місця.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,             господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У справі згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву з 17.04.07 р. по 08.05.07 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.07 р. за згодою сторін розгляд справи на підставі ч. 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України було продовжено до 27.05.07 р.

30.05.2006р. між ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»(покупець) та ТОВ «Метал»(постачальник) був укладений договір № 2332.

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов’язується поставити Покупцю брухт та відходи чорних металів відповідно до нормативної документації, вказаної у Специфікації № 1 до Договору.

Позивач зазначає, що ним  на адресу відповідача, відповідно до умов Договору та Специфікації № 1 до нього, були відправлені вагони з  металобрухтом  чорних металів у кількості  306,50тн. що зазначена у  залізничних накладних на загальну суму 314 658,12грн. (без врахування залізничного тарифу)

При прийманні відповідачем було отримано 294,39тн., що зазначено в приймально-здавальних актах ф.69 на загальну суму 302 644,67грн. (без врахування залізничного тарифу).

Відповідачем була здійснена оплата поставленого металобрухту у сумі 316 667,87грн. з урахуванням залізничного тарифу що підтверджується платіжними дорученнями № 1/12173, 1/12746, 1/14671, 1/10592, 1/10346.

Позивачем заявлено позов про стягнення суми збитків, що складають різницю між вартістю ваги металобрухту  зазначеної у залізничних накладних (314 658,12грн.), та вартості ваги металобрухту, що був прийнятий та оплачений відповідачем відповідно до актів ф.69 (302 644,67грн.) без урахування залізничного тарифу.

Позивач вказує на те, що приймально-здавальні акти ф.69 складені відповідачем не відповідають приймально-здавальному акту ф.69, який було затверджено Інструкцією про порядок обліку здачі (заготівлі) та відвантаження брухту і відходів чорних металів Міністерства чорної металургії СРСР та ЦСУ СРСР від 05 липня 1979р.

Причиною утворення суми збитків, позивач зазначає одноособове зменшення відповідачем розрахункової кількості металобрухту на відсоток засміченості, що призвело до зменшення кількості (ваги) поставленого позивачем металобрухту.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 3.3 договору № 2332 який 30.05.2006р. був укладений між сторонами, вага металобрухту визначається шляхом зважування на залізничних вагах Покупця, результати якого фіксуються в актах форми 69 представником Покупця. Відомості про кількість та якість металобрухту, визначені відправником при відправлені, є попередніми й уточнюються в приймально –здавальних актах, що складаються представником покупця. Вищевказані акти є підставою для розрахунків.

Отже відповідач правомірно проводив розрахунки з позивачем на підставі актів ф.69.

Суд дослідивши акти ф. 69 складені відповідачем на предмет відповідності формі акту ф. 69, що затверджений Інструкцією про порядок обліку здачі (заготівлі) та відвантаження брухту і відходів чорних металів Міністерства чорної металургії СРСР та ЦСУ СРСР від 05 липня 1979р.,  вважає, що акти ф. 69 складені відповідачем та документи,  що відповідно до      п. 3.6 договору обов’язково  супроводжують металобрухт і без яких не відбувається приймання (посвідчення про вибухонебезпечність, сертифікат (паспорт) якості, містять всі відомості які зазначені у 69 формі приймально-здавального акту, що затверджений вказаною інструкцією.

Протоколом узгодження допустимої засміченості на металобрухт до договору № 2332 від 30.05.2006р. сторони визначили допустимий % засміченості, що становить не більше 1%.

Відповідно до п. 8.1 ДСТУ 4121-2002 застосування якого узгоджено специфікацією № 1 до договору,  засміченість металобрухту визначається візуально  під час приймання металобрухту, застосування формули обчислення металобрухту зазначеної у п. 8.8 ДСТУ є право, а не обов’язок  відповідача і має місце у разі виникнення сумнівів щодо візуального оцінювання металобрухту.

Позивач в супереч вимогам ст. 33 ГПК України не навів доказів того, що відсоток засміченості зазначений відповідачем в приймально-здавальних актах ф.69 є загальним, а не таким, що фактично перевищує допустимий % засміченості узгоджений договором.

Позивач до суми позовних вимог безпідставно зарахував вартість засміченості  металобрухту, що надійшов у спірному вагоні № 67683888, засміченість якого становила 5%, що є  значним перевищенням допустимої ДСТУ норми засміченості,  що підтверджується актом комісійного приймання № 5175/1072 від 18.08.2006р.

Крім того, до суми позовних вимог позивачем також безпідставно була зарахована вартість недоплати металобрухту, що надійшов у вагоні № 65888117 з нестачею 5,15тн., проте приймання та оплата даного металобрухту була здійснена відповідачем відповідно до умов договору укладеного між сторонами.

Відповідно до п. 3.3 Договору відомості про кількість та якість металобрухту, визначені відправником при відправлені, є попередніми і уточнюються в приймально –здавальних актах  Ф.69, які є підставою для розрахунків. Якщо при зважуванні металобрухту виявиться нестача більш ніж 2 тони, у разі неявки представника постачальника, приймання металобрухту здійснюється за участю представника громадськості відповідно до інструкції   П-6. Представник позивача на виклик відповідача не з’явився, 26.06.2006р. відправник даного вагону надіслав на адресу відповідача лист № 26/06-2, яким просив прийняти зазначений вагон по фактичній вазі. приймання зазначеного вагону металобрухту відповідач здійснив за участю представника громадськості,  що підтверджується актом № 148 від 26.06.2006р.

Крім того,  позивач приймав оплату за  актами  Ф.69, складеними відповідачем, не оскаржував їх у встановленому законом порядку, що фактично є  погодженням позивача з наявною формою актів.

Суд також не знаходить підстав для задоволення вимог  позивача про розірвання договору № 2332 від 30.05.2006р., оскільки позивачем не наведено жодного обґрунтування таких своїх вимог.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, підставою для розірвання договору у судовому порядку, є  суттєве порушення стороною умов договору. Суттєвим порушенням є таке порушення умов договору, якщо внаслідок спричиненої цим порушенням шкоди інша сторона  у значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. відповідач, в порушення даної норми, не довів суттєвість спричинених йому збитків відносно прибутку, на який він розраховував.

Відповідно до ст. 224 ГК України, відшкодування збитків покладено на учасника господарських відносин, що порушив зобов’язання.

Порушенням зобов’язання у розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання, або виконання з порушенням вимог визначених змістом зобов’язання.

Суд вважає, що приймання та оплата отриманого металобрухту, була здійснена відповідачем  позивачу у точній відповідності з умовами договору укладеного між сторонами, ДСТУ та діючим законодавством.

Таким чином відповідач не здійснював будь-які винні дії, що призвели б до завдання збитків позивачу.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального України, ст. 224 ГК України, ст. ст. 610, 651 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариству з обмеженою відповідальністю "Метал" відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя

С.П. Панна

Рішення підписано 04.06.07 р.

Згiдно з оригіналом

Помічник судді
І. В. Грабінська