ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"12" лютого 2007 р.
Справа  № 26/573-06-12972А

Господарськи й суд Одеської області у складі :

головуючого суді                    Никифорчука М.І.

при секретареві                     Павлові В.В.

розглянувши у відкритому судовму засіданнв справу

за позовом:  виконавчої дирекції Одеського обласного відділення фонду соціального

страхування з тимчасової втрати працездатності

до відповідача : сільскогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

„Перемога”

про стягнення заборгованості по  страховим внескам у сумі 11261,16 грн.

за участю представників :

від позивача: Терешенкова Ю.В. за довіреністю;

від відповідача : не з’явився;

Суть спору: позивачем заявлено вимога про стягнення з відповідача заборгованості по страховим  внескам в сумі 11 261 грн. 16 коп.

Представник позивача вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав, тому справа розглянуто відповідно до вимог частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд, -

встановив:

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Фонд соціального страхування у  зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,     зумовленими народженням та похованням створений у 2001 році. Діяльність Фонду регулюється Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне  страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” № 2240 від 18 січня 2001 р. ( далі –Закон № 2240).

Згідно частини 1 статті Закону № 2240, Фонд соціального страхування з тимчасової   втрати працездатності (далі - Фонд) є органом,  який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Згідно пунктів 1, 2 частиний 1 статті 19 Закону № 2240, джерелами формування коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є:

1) страхові внески страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим Законом;

2) суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою  втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, пені, штрафів та інших фінансових санкцій, застосованих до страхувальників та посадових осіб

відповідно до цього Закону та інших актів законодавства;

Відповідач зареєстрований у виконавчій дирекції Одеського обласного відділення Фонду в якості страхувальника.

Розмір внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначається Законом України „Про розмір внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” № 2213 від 11 січня 2001 року.( далі –Закон № 2213)

Згідно пункту 1 статті 1 Закону № 2213 розмір внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлений:

1) у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням:

для роботодавців - 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової  заробітної  плати,  інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з  нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб;

для роботодавців - на підприємствах та в організаціях громадських організацій інвалідів, де кількість інвалідів становить не менше 50 відсотків загальної чисельності працюючих і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить не менше 25 відсотків суми витрат на оплату праці, - окремо 0,7 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників-інвалідів та 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці інших працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (108/95-ВР), та підлягають  обкладанню податком з доходів фізичних осіб;

для роботодавців - на підприємствах та в організаціях товариств УТОГ і УТОС - 0,5 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ), та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб;

для найманих працівників - від суми оплати праці, що включає основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб:

0,25 відсотка - для найманих працівників - інвалідів, які працюють на підприємствах і в організаціях УТОГ і УТОС;

0,5 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких нижча прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи;

1,0 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких вища прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Порядок і строки сплати страхових внесків визначені розділом четвертим Інструкції „Про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду”, затвенрдженої постановою Правління Фонду N 16 від 26.06.2001 р.

Пунктом 4.1 вказаної Інструкції визначено, що страхувальники щомісячно  нараховують страхові внески в розмірах, встановлених чинним законодавством. При цьому не мають значення джерела фінансування витрат на оплату праці. Нарахування здійснюються без зменшення заробітної плати на суму податків та обов'язкових платежів.

Страхові внески нараховуються на суми оплати праці всіх категорій найманих працівників, у тому числі позаштатних, сезонних, тимчасових і тих, хто виконує роботу за сумісництвом.

Надходження до Фонду коштів, одержаних від сплати суб'єктами малого підприємництва єдиного податку здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 7.1 Інструкції передбачено, що страхувальники та інші отримувачі коштів  Фонду зобов'язані вести облік коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням і своєчасно надавати органам Фонду звітність щодо цих коштів за формою, яка затверджується в установленому порядку.

При цьому відображаються відомості про суми нарахованих страхових внесків та інших платежів за їх видами; суми нарахованих та проведених витрат за їх видами з окремим  відображенням додаткових витрат, які здійснені для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС; кількісні показники: середньооблікова кількість працівників в еквіваленті повної зайнятості, кількість робочих днів, втрачених внаслідок тимчасової непрацездатності (за винятком допомоги за хворою дитиною або хворим членом сім'ї),  окремо внаслідок тимчасової непрацездатності, що пов'язана з доглядом за хворою дитиною або хворим членом  сім'ї,  вагітності та пологах, кількість виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, кількість випадків нарахування внесків до Пенсійного фонду України за осіб, які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, кількість одноразових та щомісячних  виплат при народженні дитини та виплат на поховання.

Пунктом 2 статті 30 Закону України № 2240 передбачено, що не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Строк давності  в  разі стягнення страхових внесків,  пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується.

Згідно частини 1 статті 23 Закону України № 2240, страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення  та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону.

Відповідачем як страхувальником були порушені вимоги вказаних Законів України і не були сплачені в установлені строки та в повному обсягу страхові внескі.

Згідно звіту про нараховні внески, перерахування та витрати, пов’язані  з загальнообов’язковимб дерадвним соцілаьним страхуванням у зв’зку з тимчасовою втратою працездатності за 9 місяців 2006 р. складеного відповдачем по ф.4, заборгованість відповідача складає 11 261 грн. 16 коп.

Вищеприведене повністю підтверджується дослідними судом матеріалами справи.

Згідно вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно вимог статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи вищевикладені докази у сукупності суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки базуються на законі.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, статтями 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, –

постановив:

Позов –задовольнити.

Стягнути з сільскогосподарського товаритсва з обмеженою відповідальністю „Перемога” ( 66021, Одеська область, Кодимський район, с.Пиріжна; р/р 4001 в АКД Комерціний банк „Імексбанк”, МФО 328384, ) на користь виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ( 65079, м.Одеса, вул.Кулікове поле, 1;                                р/р 0001, УДК в Одеській області, МФО 828011, ) : заборгованості по сплаті страхових внесках в сумі 11 261 грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Господарський суд Одеської області з наступною подачею апеляційної скарги через Господарський суд Одеської протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Никифорчук М.І.