АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

20.12.07
Справа  № 10/277

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі   колегії:

Головуючої
Дубник О.П.

суддів          Орищин Г.В.

Якімець
Г.Г.

При
секретарі судового засідання
Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну
скаргу  Борівського сільського споживчого
товариства (далі ССТ) від 08.06.07р.

на рішення   господарського суду Рівненської області від
25.05.2007р.

у справі         №10/277

за позовом
Борівського ССТ, с.Борове

до відповідача 1:  Приватного підприємця (далі ПП)
ОСОБА_1, с.Млинок

до відповідача 2:
Спільного підприємства (далі СП) «Рівненська
універсальна база», м.Рівне

за участю третьої особи на стороні позивача:
Кооперативного підприємства (далі КП) «Червона калина», с.Борове

про          визнання
недійсними договорів

за участю представників

від
позивача -Грабовський В.А. -представник (дов.
у справі);

від
відповідачів  -не
з'явились (належно повідомлені);

від третьої особи -
Грабовський В.А. -представник (дов. у справі).

Розпорядженням голови суду, яке
знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Причини відкладення розгляду справи
викладено в ухвалах суду.

Права  та
обов'язки  згідно  ст.22 ГПК
України роз'яснено, заяв  про  відвід
суддів  не  поступало.

Сторони належним чином повідомленні
про час та місце розгляду справи, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.02.06р. у справі №10/277 залишено без змін рішення
господарського суду Рівненської області від 01.12.05р. у цій справі, яким
задоволено позов Борівського ССТ до ПП ОСОБА_1, СП «Рівненська універсальна
база»та визнано недійсними: договір купівлі-продажу нерухомості (будівля
роздрібної торгівлі господарськими товарами (центральний магазин №6), який
знаходиться за адресою: Рівненська область, Зарічненський районАДРЕСА_1 від
02.12.05р., укладений між СП «Рівненська універсальна база»та ПП ОСОБА_1,
договір купівлі-продажу нерухомості (будівля роздрібної торгівлі господарськими
товарами (магазин), який знаходиться за адресою: Рівненська область,
Зарічненський район, АДРЕСА_2) від 02.12.05р., укладнений між СП «Рівненська
універсальна база»та ПП ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи,
вищевказані рішення першої та другої судових
інстанцій скасовані постановою Вищого господарського суду України від
04.07.06р. у цій справі, а справу передано на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 25.05.2007р. у справі №10/277 (суддя М.Г.Петухов) в
задоволені позову Борівського ССТ до ПП ОСОБА_1, СП «Рівненська універсальна
база», за участю третьої особи на стороні позивача: КП «Червона калина»про
визнання недійсними вказаних вище договорів відмовлено.

Рішення суду мотивоване ч.1 ст.26
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», ст.49 Закону України «Про власність», ч.1 ст.330, ч.1 ст.388 ЦК
України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про безпідставність
вимог позивача, оскільки останній, не будучи власником спірних будівель
магазинів, не має законних підстав для визнання спірних договорів
купівлі-продажу таких магазинів недійсними.

З мотивів, зазначених в апеляційній
скарзі, Борівське ССТ оскаржило рішення суду, як прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права, зокрема, наполягаючи на тому, що станом
на день укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу магазинів, їх
власником, хоч і без юридичного оформлення права власності на них відповідно до
вимог Тимчасового положення, був позивач, який використовував ці магазини у
своїй підприємницькій діяльності як до 15.02.99р., так і після цієї дати.

Крім того, апелянт вважає, що
оскільки ПП ОСОБА_1 знав, чи повинен був знати, що придбаває майно в особи, яка
не мала права його відчужувати, він не може вважатися добросовісним набувачем
майна і, як наслідок, норми ст.388 ЦК України не підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, тому, враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду слід
скасувати, задоволивши позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, суд встановив наступне:

у позовній заяві Борівське ССТ
просить визнати недійсними договори купівлі-продажу: нерухомості (будівля
роздрібної торгівлі господарськими товарами (центральний магазин №6), який
знаходиться за адресою: Рівненська область, Зарічненський районАДРЕСА_1 від
02.12.05р. та нерухомості (будівля роздрібної торгівлі господарськими товарами
(магазин), який знаходиться за адресою: Рівненська область, Зарічненський
район, АДРЕСА_2) від 02.12.05р., укладених між СП «Рівненська універсальна
база»та ПП ОСОБА_1, оскільки продаж вказаного майна здійснено особою, яка не
була його власником.

Касаційна інстанція у своїй
постанові від 04.07.06р. у цій справі вказала, що для правильного вирішення
даного спору істотне значення має визначення особи, яку у встановленому порядку
визнано власником спірного майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказані вище магазини були передані позивачем СП «Рівненська універсальна
база»згідно акту прийняття-передачі основних фондів від 15.02.1999р. в рахунок
боргу за товарно-матеріальні цінності, отримані Борівським ССТ в СП «Рівненська
універсальна база».

В той же час у цьому акті,
підписаному з одного боку головою Борівського ССТ на підстав Статуту, з другого
боку -заступником директора на підставі Статуту, зазначено, що загальна
продажна вартість основних фондів на момент передачі становить 10223 грн.

При наявності власних обігових
коштів, як зазначено в акті, за Борівським ССТ залишалось право викупу торгових
приміщень без перешкод, по залишковій вартості.

26.02.99р. СП «Рівненська
універсальна база»в особі директора, який діє на підставі Статуту, передала
Борівському ССТ в особі голови, діючого згідно Статуту, згідно акту
прийняття-передачі основних фондів ці магазини Борівському ССТ в зв'язку із
домовленістю про погашення боргу за отримані товари грошовими коштами.

На підставі акту від 15.02.99р. в
процесі провадження у справі про банкрутство СП «Рівненська універсальна база»,
ліквідатором зазначені вище магазини включені в ліквідмасу і продані ПП
ОСОБА_2., про що підписано відповідачами спірні договори купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що
23.06.03р. позивач зареєстрував в установленому порядку право власності на
нерухоме майно, яке у 2005р. стало предметом продажу-купівлі між відповідачами,
про що було внесено запис в Єдиний реєстр прав власності.

Ці обставини сторони і треті особи
не заперечують і не спростовані наявними у справі доказами.

Відповідно до витребуваного
апеляційним господарським судом Статуту позивача в редакції, чинній у 1999
році, на час підписання актів від 15 та 26.02.99р. (пункт 11) майно споживчих
товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку
і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним,
кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам
тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок
або уповноважених ним органів.

Згідно із ч.2 ст.10 Закону України
«Про споживчу кооперацію»майно споживчих товариств та їх спілок може бути
продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове
користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим
організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням
загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених
ним органів.

Відповідно до статті 48 Цивільного
кодексу УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По
недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все
одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі -
відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не
передбачені законом.

Позивачем не заявлена вимога про
повернення майна.

Статтею 225 ЦК УРСР передбачено, що
право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише
в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі
витребувати від нього майно.

Отже, передача майна позивачем СП
«Рівненська універсальна база» відбулось з грубим порушенням норм матеріального
права.

Враховуючи вищенаведені норми права
та фактичні обставини справи, судова колегія не погоджується з висновком суду
першої інстанції та вважає підставним апеляційну скаргу задоволити, а
оскаржуване рішення суду скасувати.

На підставі вищевикладеного,
керуючись  ст.ст.103, 104, 105 ГПК України,

Львівський
апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити. Рішення
господарського Рівненської області від 25.05.07р. у цій справі скасувати. Позов
Борівського ССТ задоволити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу
нерухомості (будівля роздрібної торгівлі господарськими товарами (центральний
магазин №6), який знаходиться за адресою: Рівненська область, Зарічненський
районАДРЕСА_1 від 02.12.05р., укладений між СП «Рівненська універсальна база»та
ПП ОСОБА_1 Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомості (будівля
роздрібної торгівлі господарськими товарами (магазин), який знаходиться за
адресою: Рівненська область, Зарічненський район, АДРЕСА_2) від 02.12.05р.,
укладений між СП «Рівненська універсальна база»та ПП ОСОБА_1

2.          Місцевому господарському суду видати
накази про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат:
державного мита в сумі 106,25 грн., 59 грн. вартості послуг порівно.

3.          Постанова суду набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно
ст.ст.107, 109 ГПК України.

4.          Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Головуюча-суддя
О.П. Дубник

суддя
Г.В.Орищин

суддя
Г.Г.Якімець

Постанова підписана 25.12.2007р.