ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.07 р.                                                                               Справа № 7/241

Господарський суд Донецької області у складі:      головуючого судді -  Малашкевич С. А.;

при секретарі судового засідання – Косицькій В. Ю.;

за участю представники сторін:

від позивача  - Колесник С. В. - директор, Добряк С. М. – довіреність;

від відповідача – Кудінова А. А. - довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом, товариства з обмеженою відповідальністю „ТрансЛайнС” м. Донецьк

до відповідача – відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання” м. Донецьк,

про стягнення  збитків у сумі 1712,50грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач - товариство з обмеженою відповідальністю „ТрансЛайнС” м. Донецьк (далі – Товариство), з  позовом  до відповідача - відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання” м. Донецьк (далі – Завод), про стягнення збитків у сумі 1712,50грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договори на транспортно-експедиційне обслуговування з відповідачем, договір на транспортно-експедиційне обслуговування №04.07.06/07-196 ТП від 04.07.2006р. з перевізником, розрахунок збитків, міжнародну товарно-транспортну накладну №ТР/25678, рахунок №ПЛ-0009447 від 23.04.2007р., банківські виписки, акт приймання-передачі виконаних робіт №104 від 10.04.2007р., заявй від 10.07.07.

Відповідач  у відзиві позов не визнав, пославшись на те, що між сторонами не існує договірних відносин та жоден договір між ними будь-яким способом не укладався. Також пояснив, що позивач письмово не повідомляв про прибуття вантажу та часу здійснення митних операцій з вантажем. Послуги, надані позивачем за ценою домовленістю та заявкою і в повному обсязі оплачені замовником.

Розглянувши матеріали  справи,  заслухавши   пояснення сторін,  оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд ВСТАНОВИВ.

Позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 12.04.2007р. шляхом  застосування факсимільного зв’язку.

Згідно преамбули та п.п.1.1, 1.2 вказаного документа, експедитор (Товариство) від свого імені та за рахунок Замовника (Заводу) забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міжнародному сполученні. Експедитор в інтересах Замовника виконує зв’язані з перевезенням транспортно-експедиційні операції

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 документу, Експедитор організовує перевезення вантажів на підставі письмових заявок, які подаються Замовником у формі, що встановлена у Додатку №1 до договору та зобов’язаний письмово підтвердити прийом заявки до виконання.

Згідно п.п. 3.1.6, 3.1.8 Експедитор зобов’язаний своєчасно доставити вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу, що вказаний у товарно-транспортній накладній та негайно інформувати Замовника про будь-які затримки і проблеми, що виникають при транспортуванні вантажу.

Пунктом 6.3 документу передбачено, що Змовник несе відповідальність за простой транспортних засобів під завантаженням чи розвантаженням, або в очікуванні завантаження/розвантаження, що покликана неправомірними діями або бездіяльністю Замовника у вигляді штрафу в розмірі 50 доларів США в країнах СНД, а також 100 Євро у країнах Європи за кожну добу простою.

Згідно п. 10.1 договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2007р.

Судом також оглянуті копія факсу заявки з датою 10.04.2007р. та копія акту  приймання-передачі виконаних робіт №104 від 10.04.2007р.

Зі змісту факсу заявки вбачається, що дата завантаження 11.04.2007р., нормативний час завантаження та митного оформлення – 48 годин.

Також судом встановлено, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Транспеле” м. Луганськ (далі - Компанія „Транспеле”) був укладений договір №04.07.06/07-196 ТП від 04.07.2006р., предметом якого є врегулювання взаємовідносин сторін при організації експортно-імпортних перевезень та інших вантажів Замовника (Товариства) автомобільним транспортом Перевізника (Компанія „Транспеле”).

Відповідно до п. 4.2 вказаного договору, на завантаження/розвантаження та митне оформлення Замовнику відводиться при експортно-імпортних перевезеннях на території України та СНД 48 годин. За наднормативний простій рухомого складу з вини Замовника, він сплачує штраф в національній валюті України за офіційним курсом  НБУ на моменту оплати на території України в розмірі 150 євро за кожну добу простою.

Як вбачається з копій листа №0347 від 23.04.2007р. Компанії „Транспеле” та рахунку №ПЛ-0009447 від 23.04.2007р., з 17.04.2007р. по 23.04.2007р. (5 діб) автомобіль простоював у                         м. Донецьку в очікуванні митного оформлення та розвантаження. Вказаний рахунок було оплачено позивачем на підставі п. 4.2 договору №04.07.06/07-196 ТП від 04.07.2006р., що підтверджується копією банківської виписки.

Позивач сплатив перевізнику суму штрафа за простой машини, тому вимагає стягнути з відповідача суму збитків, що дорівнює частині сплаченого штрафа.

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.11  Цивільного  кодексу  України підставами  виникнення  цивільних  прав  та обов’язків  є, зокрема,  договори  та  інші  правочини.

Позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 12.04.2007р. шляхом  застосування факсимільного зв’язку.

Цивільно-правові відносини щодо транспортного експедирування врегульовані положеннями Глави 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України однією з вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є вчинення його у формі, що встановлена законом.

З положень ч. 1 ст. 930 Цивільного кодексу України вбачається, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Отже, законом передбачене обов’язкове додержання сторонами письмової форми при укладенні договору транспортного експедирування.

Положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено вимоги до письмової форми правочину. Зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно частини 3 вищезазначеної статті, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У зв’язку з тим, що позивачем надано до суду копію факсу договору на транспортно-експедиційне обслуговування, а відповідач заперечує підписання ним такого договору, судом було зобов’язано позивача надати до суду докази на підтвердження підписання уповноваженими особами сторін вказаного договору та скріплення його мокрими печатками підприємств та письмову згоду сторін на укладення договору факсимільним зв’язком, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Вказаних документів та будь-яких інших на підтвердження підписання сторонами договору позивачем до суду надано не було.

Крім того, при дослідженні наданої позивачем копії документу, на який він посилається як на укладений між сторонами договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 12.04.2007р., судом встановлено, що згідно п. 10.1 договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2007р.

Проте, дата укладення (підписання) договору в тексті взагалі не вказана. З колонтитулу факсимільної копії вбачається:   „Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №TL від „_„ лютого 2007р.” в той час, як дата відправлення факсу зазначена „апр.12 2007” без вказання номеру телефону, на який такий факс направлявся.

На вимогу суду позивачем не було надано суду доказів направлення наданої копії факсу саме на адресу відповідача. Отже, суд приходить до висновку про недоведеність обміну між сторонами проектами договору шляхом обміну факсами та підписання їх уповноваженими представниками сторін.

Окрім іншого позивач в обґрунтування вимог посилався на заявку на транспортування від 10.04.2007р. як на підтвердження наявності договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 12.04.2007р.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 документу, Експедитор організовує перевезення  вантажів на підставі письмових заявок, які подаються Замовником у формі, що встановлена у Додатку №1 до договору та зобов’язаний письмово підтвердити прийом заявки до виконання. Позивачем на вимогу суду не було надано ані Додатків до договору, на якій він посилався із зразком заявки, ані  письмового підтвердження прийому заявки за цим договором до виконання.

На ствердження позивача заявка на транспортування направлена факсом 10.04.2007р., в той же час, як на договорі, на який позивач посилався як на підставу свої вимог, значиться дата відсилки 12.04.2007р., тобто після направлення заявки відповідачем.  Будь – яких посилань в заявці на договір або в договорі – на цю заявку, відсутні.

З огляду на зазначене, суд не визнає надану позивачем копію заявки такою, що направлена відповідно до умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування між позивачем та відповідачем.

Зі змісту досліджуваної копії факсу заявки вбачається, що дата завантаження машини 11.04.2007р., тобто, ще до тієї дати, на яку вказує позивач як на дату кладення договору (12.04.07), що, також, спростовує його твердження, що така заявка подавалася на виконання умов договору.

Не беруться до уваги посилання позивача й на акт виконаних робіт від 10.04.07 №104, оскільки такий акт складений сторонами передчасно, зокрема до закінчення виконання послуг, оскільки машина за міжнародною транспортною накладною №25678, розвантажена, згідно відміток, 24.04.07, а 11.04.07 лише тільки завантажувалася. Тоді як, в акті виконаних робіт від 10.04.07 №104 зазначено, що роботи на час його складення вже були виконані. У зв’язку з цим, відомості у цьому документі відображені передчасно, перед фактичним виконанням послуг по перевезенню вантажу відповідача. Крім того, зазначений документ, як і заявка не має посилань на будь – який договір за яким виконувалися та сплачувалися роботи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інши доказів у підтвердження заявлених вимог позивачем надано не було.

Відповідно  до  ст.43  Господарського  процесуального  кодексу України, господарський  суд оцінує  докази  за  своїм  внутрішнім  переконанням,  що  ґрунтуються  на  всебічному,  повному  та  об’єктивному  розгляді  в  судовому  процесі  всіх  обставин  справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено вчинення між сторонами письмового правочину - договору на транспортно-експедиційне обслуговування 12.04.2007р., шляхом обміну факсами, тому посилання позивача на порушення умов вказаного договору відповідачем, внаслідок чого, у позивача виникли збитки у сумі 1 712, 50 грн., безпідставні.

Отже, позовні вимоги необґрунтовані, не доведені належним чином та не підлягають задоволенню.

Судові  витрати  підлягають  віднесенню  на позивача в порядку,  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись ст.ст.11, 203, 207, 930, 1166, 1191 Цивільного  кодексу  України, ст.ст.22, 30, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „ТрансЛайнс” м. Донецьк про стягнення з відповідача - відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання” м. Донецьк, збитків у сумі 1712,50грн.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.12.2007р.

Суддя                                                                         Малашкевич С.А.