ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  9/83-35/483

11.12.07

За позовом    Комунального підприємства «Шляхово –експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом’янського району»

до                   Державної податкової адміністрації Київської області

про                 стягнення 41 097,03  грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники:

від позивача:          Гаміляков С.О. –предст. за довір. №224 від 12.04.07р.

від відповідача:  Діанов О.І. – предст. за довір.№11178/Д/10-025 від 13.09.07р.

Рішення прийняте 11.12.2007р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеною в судовому засіданні перервою з 13.11.2007р. по 29.11.2007р., з 29.11.2007р. по 11.12.2007р.

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 року у справі №8/83 за позовом Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” до Державної податкової адміністрації Київської області про стягнення 41 097,03 грн. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року № 9/83 рішення Господарського суду м. Києва від 11.04.2007 року у справі №9/83 залишено без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” – без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2007 року №9/83 касаційну скаргу Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року та рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2007 року у справі №8/83 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За резолюцією В.о. голови суду 12.10.2007 року справу передано на новий розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2007р., прийнято справу до провадження та присвоєно даній справі №9/83-35/483. Розгляд справи  призначено на 13.11.2007р.

Представником позивача в судовому засіданні були надані документи на виконання вимог ухвали суду від 15.10.2007р.

Представником відповідача в судовому засіданні були надані документи на виконання вимог ухвали суду від 15.10.2007р.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість останнього.

В судовому засіданні 13.11.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 29.11.2007р.

В судовому засіданні 29.11.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 11.12.2007р. для прийняття рішення у справі та виготовлення його повного тексту.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2006 року між Державною податковою адміністрацією Київської області (надалі відповідач), визначеною як Замовник, та Комунальним підприємством “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” (надалі позивач), визначеним як Підрядчик, було укладено Договір № 105 (надалі Догово) на виконання робіт по ремонту асфальтобетонного покриття дворової частини по вул. Народного Ополчення, 5а, згідно проектно-кошторисної документації.

Відповідно до пункту 2 Договору сторони визначили строк виконання Робіт: липень-серпень 2006 р., а пунктом 3 встановили, що “орієнтовна вартість робіт складає 71,9 т. грн. з ПДВ”

Згідно тверджень  позивача, відповідно до умов Договору ним належним чином  були виконані роботи відповідної якості і в передбачений п. 2 Договору строк, що знайшло підтвердження у складених ним Актах виконаних робіт № 360 і № 361 від 01.09.2006 р. (форми № КБ-2в) із зазначенням фактичного обсягу і вартості виконаних Робіт на загальну суму 59 360,40 грн. (надалі за текстом “Акти виконаних робіт”, знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 6 Договору, підписання Актів виконаних робіт відповідачем проводиться на протязі 5-ти днів після пред’явлення їх позивачем, а в разі відмови відповідача в підписанні Актів виконаних робіт, останній надає свої пропозиції в письмовій формі у 72-годинний термін з моменту надання актів.

На твердження позивача, відповідач в порушення вищезазначеного п. 6 Договору відмовився від прийняття виконаних Робіт та підписання Актів виконаних робіт, які пунктом 5 Договору сторони визначили підставою для здійснення розрахунків за спірним Договором.

Позивачем було заявлено позов про стягнення з відповідача 37 790,40 грн. заборгованості за виконані роботи, 3 306,63 грн. –пені за період з 12.09.2006р. по 05.03.2007р. згідно Договору №105 від 12.07.2007р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 року у справі №8/83 за позовом Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” до Державної податкової адміністрації Київської області про стягнення 41 097,03 грн. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року № 9/83 рішення Господарського суду м. Києва від 11.04.2007 року у справі №9/83 залишено без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” – без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2007 року №9/83 касаційну скаргу Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом”янського району” задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року та рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2007 року у справі №8/83 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Позивачем були надані суду письмові пояснення з урахуванням мотивів викладених в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2007р. у справі №9/83, в яких останній зазначив наступне.

Позивачем КП ШЕУ Солом’янського району м. Києва у вересні 2006 року були виконані підрядні роботи по ремонту асфальтобетонного покриття дворової частини за адресою вул. Народного Ополчення, 5а, на підставі договору підряду №105 від 12.07.2006р., що знайшло своє підтвердження в пред’явлених до підписання актах виконаних робіт №360 і №361 за вересень 2006 року (форми №КБ-26).

Факт виконання позивачем зазначених договором робіт підтверджується витратами зробленими позивачем для цієї мети, які обліковуються на підприємстві.

Крім того, позивач вказує на те, що мотиви відмови відповідача від оплати виконаних підрядних робіт та підписання вищезгаданих актів позивачу не відомі, оскільки у відповіді від 24.02.07 року за №250/10/10-026 на претензію №50 від 23.01.07 року та у відзиві на позовну заяву №136 від 05.03.2007р. не вказуються об’єктивні причини відмови, а лише значиться, що «ремонт асфальтобетонного покриття проведений на території прилеглій до адмінбудинків, в яких розташовані Центральний проектний інститут МО України та ресторан «Отаман», до яких Державна податкова адміністрація в Київській області відношення не має».

Враховуючи наведене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному об’ємі.

Відповідачем були надані суду письмові пояснення з урахуванням мотивів викладених в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2007р. у справі №9/83, в яких останній зазначив наступне.

Відповідач вважає, що саме позивачем були не виконані зазначені у  пункті 7 Договору умови, чим порушив договірні зобов’язання.

В позові вказується, що протягом майже п’яти місяців з вересня 2006 по січень 2007 р. відповідач ухилявся від виконання своїх зобов’язань, тощо.

Однак, на думку відповідача вказане твердження позивача є хибним та не відповідає обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 Договору розрахунок між сторонами проводиться згідно акту прийомки –здачі робіт (форма №2) на протязі 5 – ти банківських днів.

Отже, як випливає зі змісту вказаного пункту Договору, саме підрядчик повинен був подати до замовника акти прийомки –здачі робіт (форми №2) тобто моментом виконання договору підряду є підписання сторонами актів прийомки –здачі робіт і лише після цього відбувається оплата робіт.

Крім того, договором також були передбачені строки виконання підрядних робіт, а саме: липень –серпень 2006 року.

За твердженням відповідача, позивач звернувся до ДПА Київської області лише 23.01.2007р. шляхом надіслання претензії, на яку було надано обґрунтовану відповідь.

Таким чином, саме позивач ігноруючи умов договору зволікав з наданням актів прийомки –здачі робіт, не уточнив фактичний обсяг робіт і не відкоригував фактичну вартість робіт з замовником, тобто позивач своєю бездіяльністю та неналежним виконанням зобов’язання, порушив пункти 2,5 та 7 цього Договору.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача  не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 ст. 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України, підрядник зобов’язаний здійснювати будівництво та пов’язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об’єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (п. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6 Договору передбачено, що підписання актів виконаних робіт замовником (відповідачем) здійснюється протягом 5-ти днів після пред’явлення їх підрядником (позивачем), а у разі відмови замовником від підписання актів виконаних робіт, останній надає свої пропозиції в письмовій формі у 72-х годинний термін з моменту надання актів.

Позивач стверджує, що відповідно до умов Договору належним чином виконав роботи відповідної якості та в строк, передбачений п. 2 Договору і з боку замовника не було ніяких зауважень, виявлених відступів, за винятком, що фактичний обсяг робіт і відповідно їх вартість виявилися меншими від передбачуваних, а саме, в сумі 59 360, 40 грн., про що складені акти виконаних робіт №360 №361 за вересень 2006р. форми №КБ-2.

Однак, пункт 7 Договору визначає, що «в зв’язку з тим, що обсяги робіт визначені по попередній документації «підрядник»по згоді із «замовником»після виконання робіт уточнює фактичний обсяг робіт і коригує фактичну вартість робіт», і отже за даним договором на підрядника покладено обов’язок після виконання робіт уточнювати фактичний їх обсяг та з урахуванням цього коригувати фактичну вартість робіт.

Таким чином, даним пунктом визначено подію, з настанням якої зобов’язання, які покладені договором на підрядчика, будуть вважатись виконаними.

Листом №250/10/10-026 від 24.02.2007р. відповідач надав відповідь на претензію позивача №50 від 23.01.2007р., в якій посилався на невиконання саме позивачем договірних зобов’язань (п. 7 Договору) щодо обов’язку останнього після виконання робіт уточнювати їх фактичний обсяг та з урахуванням цього коригувати фактичну вартість робіт.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що відповідач здійснив лише часткову оплату за спірним Договором в сумі 21570,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 31.07.2007р., яку позивач у претензії визнав як авансовий платіж згідно п. 4 договору, але згідно з п. 4 Договору сторони визначили обов’язок замовника (відповідача) «до початку робіт …для придбання будівельних матеріалів та оплати послуг механізмів і транспорту сплатити аванс у розмірі 50% від вартості робіт».

Враховуючи визначену сторонами у п. 3 Договору орієнтовну вартість робіт у сумі 71,9 тис. грн. (з ПДВ), аванс у розмірі 50% від вартості робіт мав становити 35 950,00 грн.

Таким чином, позивач розпочав виконувати роботи без отримання зумовленого п. 4 договору розміру авансу і не надав жодного доказу на підтвердження виконання відповідачем п. 4 Договору щодо сплати визначеної в ньому авансової суми та наявності у позивача підстав для початку робіт за договором.

Відповідно до ст.ст. 525,526,530,629 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов’язання є його невиконання чи виконання в порушення умов, визначених змістом зобов’язання.

Відповідно до спільного наказу Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21 червня 2002р. №237/5 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві»такими типовими формами є №КБ-2в «Акт приймання виконаних підрядних робіт»та №№КБ-3 «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт»і отже є належними доказами, що підтверджують факт виконання підрядних робіт та їх вартість.

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов’язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаними обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акти виконаних робіт №360 та №361 від 01.09.2006р., які надав позивач на підтвердження своїх позовних вимог, не можуть вважатись належним доказом виконання позивачем підрядних робіт відповідно до Договору та підтвердженням виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки акти не підписані уповноваженими представником відповідача і, до того ж пунктом 5 договору сторони визначили акти форми №КБ-2, які мають бути двохсторонніми, підставою для здійснення розрахунків.

Щодо мотивів не підписання відповідачем вказаних актів слід зазначити наступне.

Згідно матеріалів справи, останні не містять відповідних доказів того, що вказані акти були направлені відповідачу у відповідний  термін після виконання підрядних робіт, і те, що відповідач був обізнаний щодо змісту вказаних актів, обсягів та вартості виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи позивач лише 23.01.2007р., звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості в додатку до якої визначені акти №360 та №361 від 01.09.2006р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду належні докази на спростування  викладеного в позові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 41 097,03 грн. заборгованості за Договором підряду №105 від 12.07.2006р., є необґрунтованими, документально не доведеними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на  позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 629, 875, 877, 879, 882 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 69, 77, 82-85, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                               М.Є. Літвінова