ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  45/398

07.11.07

За позовом    Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" у Формі Товариства з обмеженою відповідальністю

До відповідача 1: Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва

До відповідача 2: Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр"

про                  стягнення 116717,17 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача:         Жуков Ю.А., дов. від 02.01.2007

відповідача 1:     не з’явилися

відповідача 2:     не з’явилися

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем 14.05.2007  поданий на реєстрацію пакет документів для реєстрації статуту позивача у новій редакції, у зв’язку з внесенням учасником підприємства –приватною компанією з обмеженою відповідальністю "Вітмарк біверіджис холдинг лімітед" в статутний капітал позивача майна на суму 3.818.833,99 грн., проте при реєстрації статуту в новій редакції, з’ясувалося, що програмне забезпечення, встановлене Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва (АІС ЄДР-М)  має помилку, яка перешкоджає зареєструвати статут протягом встановленого строку. Позивач стверджує, що статут було зареєстровано на 15 днів пізніше, ніж це передбачено чинним законодавством. Позивач вважає, що вказана затримка призвела до витрат позивача, пов’язаних з перебуванням майна, яке вноситься в його  статутний фонд, на митному вантажному терміналі.

Ухвалою від 15.10.2007 порушено провадження у справі № 45/398 та призначено до розгляду на 07.11.2007.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені судом про розгляд справи у судове засідання не з’явилися, належним чином не повідомили про причини неявки на виклик суду, витребуваних ухвалою суду документів не надали.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.11.2007 за згодою позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач  18.05.2007 звернувся до державного реєстратора  для проведення  реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Спільне підприємство "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю та надав  державному реєстраторі документи, що підтверджується підписом та проставленою датою прийому державним реєстратором поданих позивачем  документів.

Відповідно, посилання позивача на те, що він звернувся до державного реєстратора 14.05.2007 є хибними та судом не приймаються.

01.06.2007 проведено державну реєстрацію статуту Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю, що підтверджується відбитком штампу та печатки державного реєстратора.

04.06.2007 завершено митний контроль  товару, ввезеного як внесок до статутного капіталу позивача, що підтверджується відбитком штампу на митних деклараціях.

Спір виник в наслідок того, що позивач вважає, що діями відповідачів, щодо зволікання реєстрації його статуту в новій редакції, заподіяно останньому збитки в сумі  116717,17 грн., які спричинені перебуванням майна на  митному вантажному терміналі Одеського морського торговельного порту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України  майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Посилання позивача на вказану норму судом не приймається, оскільки зазначена норма передбачає загальний (генеральний) делікт, що передбачає певне коло елементів.

Згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України  шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Нормою вказаної статті Цивільного кодексу України передбачено спеціальний делікт, тобто у нормі передбачені особливості відшкодування шкоди, які відрізняють цей спеціальний делікт  від загальних правил деліктної відповідальності (ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Так, статтею 1173 Цивільного кодексу України до елементів делікту віднесено: наявність спеціального суб’єкта –органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування; незаконність дій чи бездіяльності спеціального суб’єкта при здійсненні владно-адміністративних повноважень;  наявність шкоди, що виникла в наслідок діяльності спеціального суб’єкта.

Згідно п. 1. Положення про Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, затвердженого Указом Президента України  від 25.05.2000 № 721/2000  Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва (Держпідприємництво України) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері підприємництва. Діяльність Держпідприємництва України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, відповідач 1 є органом державної влади в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 29, ч. 5 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" строк державної реєстрації юридичної особи не повинен перевищувати три робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Враховуючи те, що позивач звернувся до державного реєстратора 18.05.2007 (п’ятниця), то державний реєстратор зобов’язаний був здійснити державну реєстрацію статуту позивача в новій редакції до 23.05.2007 включно.

Оскільки державний реєстратор здійснив державну реєстрацію статуту позивача в новій редакції лише 01.06.2007, то державний реєстратор порушив строки встановлені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Щодо шкоди, то позивачем не надано суду доказів того, що останньому заподіяно шкоду і позивач зазнав збитків в сумі 116717,17 грн.

Надані суду, в обґрунтування розміру завданої позивачеві шкоди,  копії рахунків про необхідність сплати позивачем на користь інших суб’єктів господарювання коштів за  простій автотранспорту, зберігання контейнерів, затримку контейнерного обладнання судом відхиляється, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вказані рахунки оплачені і позивачеві дійсно завдано шкоду, тобто позивач поніс витрати. Більш того, з матеріалів справи вбачається що період прострочення державного реєстратора у вчиненні реєстраційної дії складає з 24.05.2007 по 01.06.2007, в той час як позивач просить стягнути з відповідачів шкоду в розмірі збитків, що виникли за період з 29.04.2007  по 06.06.2007.

Відповідно відсутній необхідній  елемент деліктного правопорушення як наявність шкоди та причинний зв’язок між діяльністю та наявності  шкоди.

Отже,  позивачем не доведено суду факту наявності шкоди у позивача в наслідок дій відповідача 1.

Отже, вимоги позивача до відповідача 1 є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача до Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно наказу Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва  від 08.06.2005 № 50 "Про деякі питання ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" встановлено, що Держпідприємництво України є розпорядником та адміністратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), що забезпечує ведення Єдиного державного реєстру, здійснює нормативно-методичне забезпечення функціонування та адміністрування Єдиного державного реєстру, визначає розмір та порядок внесення плати за надання довідок і витягів з Єдиного державного реєстру, за користування інформацією Єдиного державного реєстру та інші послуги відповідно до чинного законодавства, які надаються технічним адміністратором Єдиного державного реєстру.

Також наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва  від 08.06.2005 № 50 установлено, що державне підприємство "Інформаційно-ресурсний центр" Держпідприємництва України є технічним адміністратором Єдиного державного реєстру, що здійснює створення Єдиного державного реєстру, забезпечує його функціонування, відповідає за збереження даних та захист від несанкціонованого доступу до Єдиного державного реєстру, має повний прямий доступ до структури єдиної комп'ютерної бази даних і відповідає за збереження даних у Єдиному державному реєстрі, захист даних від руйнування, технічне навчання державних реєстраторів, видає спеціалізований друкований засіб масової інформації, інші друковані засоби масової інформації з питань ведення Єдиного державного реєстру, здійснює інформаційно-довідкове обслуговування Єдиного державного реєстру та виконує інші функції, передбачені нормативно-правовими актами, що регулюють державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, відповідача 2 віднесено до сфери управління відповідача 1, і саме останній  є спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації (ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", наказ Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва  від 08.06.2005 № 50 "Про деякі питання ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців").

Крім того,  позивачем не доведено, що  відповідач 2 порушив норми законодавства та вчинив неправомірні дії по відношенню до позивача.

Відповідно, вимоги позивача до відповідача 2 є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 33,  82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України

Суддя                                                                       С.В. Балац

Дата підписання рішення:   08.11.2007