ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.
№ 2-13/5256.2-2007(2-29/7923.1-2006)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційних скарг
Фонду комунального майна Ялтинської міської ради,
Ялтинської міської ради,
Комунального підприємства "Будинок торгівлі-2000"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.09.2007

у справі
господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Акціонерної компанії "Харківобленерго"

до
Лівадійської селищної Ради

треті особи:
1.Колективне підприємства "Ялтакурорттеплоенерго", Ліквідаційна комісія по припиненню КП "Ялтакурорт-теплоенерго", 2.Дочірне підприємство "Ялтакурорт" ЗАТ"Укрпрофоздоровниця", 3.Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", 4.Виконавчий комітет Ялтинської міської ради, 5.Ялтинська міська рада, 6.Фонд комунального майна Ялтинської міської ради, 7.Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації", 8.Комунальне підприємство "Будинок торгівлі-2000"

про
визнання недійсним рішення

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Солдатенко А.М.-дов.№ 01-62ЮР/3302 від 12.06.2007

від відповідача:
не з'явилися

від 3-тіх осіб:
1. не з'явилися, 2.не з'явилися, 3. не з'явилися, 4.Низамутдинов М.І. - дов.№ 02.9-2/1182 від11.06.2007, 5.Низамутдинов М.І.-дов. від 16.01.2006, 6. Низамутди-нов М.І-дов.№11 від 04.09.2007, 7. не 'явилися,
8. Лазарєв С.О.-дов.№ 94/2 від 19.06.2007, Кирилов С.О.-дов.№ 94/1 від 19.06.2007

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядалась неодноразово. При новому розгляді справи, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2007 позовні вимоги задоволено. Визнано за АК "Харківобленерго" право власності на споруди: корпус під літ."І" 1987, року побудови загальною площею 154,6 кв.м., спортивний  зал - ігротеку  літера "К", 1987 року побудови загальною площею 224, 6 кв.м.,  літній будиночок літера "Л", 1990 року побудови загальною площею 46,9 кв.м., літній будиночок літера "М", 1990 року побудови загальною площею 46,9 кв.м., корпус літера "О", 1991 року побудови загальною площею 426, 7 кв.м., сауна літера "П" 1987 року побудови загальною площею 135,9 кв.м., корпус літера "Р" 1991 року побудови загальною площею 439,6 кв.м., літній будиночок літера "Ш" 1987 року побудови  загальною площею 46,1 кв.м.,  літній будиночок літера "Щ", 1987 року побудови загальною площею 46,1 кв.м., склад літера "Ф" та бактерицидна споруда літера "Є", розташовані по Бахчисарайському шосе 40 в селі. Куйбишево міста Ялта.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.09.2007 рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 03.07.2007  залишено без змін.

Судові рішення  мотивовано тим, що об'єкти на базі відпочинку  "Тюзлер" набуті АК "Харківобленерго" в результаті її господарської діяльності, що дає підстави для висновку про набуття позивачем права власності на спірне майно. Одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення на балансі підприємства є джерела фінансування.

Відповідно до вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не погоджуючись з постановою господарського суду апеляційної інстанції Фонд комунального майна Ялтинської міської ради, Ялтинська міська рада, Комунальне підприємство "Будинок торгівлі-2000" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами і просять її скасувати посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права,  зокрема, ст.ст. 34, 37 Закону України "Про власність", ст.ст. 203, 628 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційні скарги задовольнити частково.

Господарським судом встановлено, що 04.07.1986 Загальнокурортне об'єднання котельною Ялтинської територіальної ради з управління курортами профспілок (орендодавець) та підприємство "Харківські ТЕЦ" виробничого енергетичного об'єднання "Харківенерго" (орендар) уклали договір оренди турбази "Тюзлер", відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає строком на 5 років в орендне користування турбазу "Тюзлер" з 01.09.1986  по 01.09.1991.

За умовами розділів 1 та 3 договору за взаємною згодою, договір може буди пролонгований на більш тривалий термін.

При звільненні турбази "Тюзлер" внаслідок припинення дії договору, орендар здає будівлі та споруди турбази за актом орендодавцю.

Відповідно до п. 2.2.6 зазначеного договору орендар також здійснює проектування та нове будівництво на території турбази "Тюзлер" в узгоджених орендодавцем об'ємах.

10.08.1991 підприємством "Ялтакурорттеплоенерго" та підприємством "Харківські теплові мережі" укладений договір, згідно якого підприємство "Ялтакурорттеплоенерго" надає у тимчасове користування землю (відповідно до документів) та основні засоби бази "Тюзлер" підприємству "Харківські теплові мережі".

Згідно п.2.2.6 цього договору підприємство "Харківські теплові мережі" зобов'язується здійснювати технічне переозброєння та реконструкцію бази "Тюзлер" за рахунок власних коштів та коштів, які надаються учасниками договору.

Одним із доказів визнання права власності, господарські суди визнали протокол від 23.12.1996 спільної наради КП "Ялтакурорттеплоенерго" та підприємства "Харківські теплові мережі", яким узгодженні витрати виконаних робіт на нових об'єктах, збудованих підприємством "Харківські теплові мережі", складені актами про приймання об'єктів в експлуатацію, а також акти приймання-передачі основних засобів.

Однак, господарськими судами не досліджено, яке підприємство приймало дані об'єкти в експлуатацію, оскільки позивач в позовній заяві вказав, що об'єкти були збудовані в 1987-1991 роках, а рішенням № 812 (26) виконкомо Ялтинської міської ради надав дозвіл об'єднанню "Ялтакурорттеплоенерго" тільки 01.11.1991 на здійснення проектно-дослідних робіт з реконструкції бази відпочинку "Тюзлер".

Судові інстанції при розгляді справи також не надали належної оцінки тому, що пунктом 3.5 договору від 10.08.1991 передбачено, що після закінчення дії договору підприємству "Ялтакурорттеплоенерго" повертається земельна ділянка, основні фонди як існуючі, так і новостворені, майно бази відпочинку "Тюзлер" з компенсацією остаточної вартості створених "Харківськими тепловими мережами" основних фондів, з урахуванням використання підприємством "Харківські теплові мережі" одержаного прибутку під час експлуатації бази "Тюзлер".

Отже, реконструкція існуючих та створення "Харківськими тепловими мережами" нових основних фондів повністю обумовлювалось умовами договору від 10.08.1991, з обов'язковою передачею після закінчення строку дії договору існуючих та новостворених об'єктів (як і іншого майна бази) підприємству "Ялтакурорттеплоенерго" та проведенням компенсації підприємству "Харківські теплові мережі" за поліпшення та створення основних фондів (з урахуванням одержаного під час експлуатації бази "Тюзлер" прибутку).

З вищевикладеного вбачається, що ще при укладенні договору сторони визначили, що власником новостворених основних фондів буде підприємство "Ялтакурорттеплоенерго".

Стаття 272 Цивільного кодексу  УРСР,  чинного на той час, передбачала, що в разі проведеного з дозволу наймодавця поліпшення найнятого майна наймач має право на відшкодування зроблених для цієї мети необхідних витрат, якщо інше не передбачено законом або договором. Укладення договору оренди (майнового найму) не призводить до виникнення у орендаря права власності на орендоване майно, в тому числі поліпшене.

До того ж, у відповідності з свідоцтвом на право власності від 18.05.2007 - право власності на спірні об'єкти зареєстровано за Ялтинською міською радою. Дане свідоцтво дійсне і у встановленому чинним законодавством порядку не визнано недійсним.

Частиною 1 ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В постанові від 14.03.2007 Вищий господарський суд України, зазначив, що при розгляді справи господарськими судами не з'ясовано, на землях якого органу місцевого самоврядування знаходиться спірне нерухоме майно. Однак, господарськими судами цього не з'ясовано.

Відповідно до ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, а статтею 143 Конституції визначено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином господарськими  судами  неповно з'ясовані обставини справи, що є  підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.3 ст. 1119  - ст.11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги задовольнити частково.

Постанову від 06.09.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2007 зі справи № 2-13/5256.2-2007 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим

Головуючий                                                        В.С. Божок

Судді                                                                      Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко