донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.11.2007 р.                                                                         справа №15/249

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Мельченко В.І. – по Дов. №04/07 від 18.07.07р.,

від відповідача:
не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс Плюс" м.Слов'янськ Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
29.08.2007 року

по справі
№15/249 (Богатир К.В.)

за позовом
Приватного підприємства "Прайс" м.Краматорськ Донецької області

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс Плюс" м.Слов'янськ Донецької області

про
стягнення боргу в сумі 49 490 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємства „Прайс” м. Краматорськ, Донецької області (далі - ПП „Прайс”) звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою  до Товариства з обмеженою відповідальністю „Транссервіс Плюс” м.Слов'янськ Донецької області (Далі - ТОВ „Транссервіс Плюс”) про стягнення боргу в сумі 49490,40 грн.

Рішенням від  29.08.2007року господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, стягнувши з відповідача суму заборгованості 49490,40грн., судові витрати та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 4949,00грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати судове рішення і прийняти нове.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо участі його повноважного представника  у судовому засіданні апеляційної інстанції. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, про що свідчать повернення поштових повідомлень з відміткою про вручення йому  поштового відправлення.

Позивач проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечував, вважає рішення господарського суду таким, що відповідає нормам чинного законодавства, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Приписами статті 102 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний перегляд справи здійснюється протягом двох місяців з дня надходження до апеляційного господарського суду скарги або подання.

Строк розгляду апеляційної скарги закінчується 17.11.2007року.  Статтею 51 вказаного Кодексу визначено, що у випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається наступний за ним робочий день. Оскільки 17.11.2007року припадає на неробочий день (субота), то строк розгляду скарги закінчується 19.11.2007року. За клопотанням заявника скарги судове засідання  було відкладено на 19.11.2007року.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутнього представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке:

Між сторонами у справі, 24.07.2006р.  укладений договір підряду   №24/07-200, відповідно до якого  позивач (підрядник) зобов’язаний виконати ремонтні роботи згідно кошторисної документації по заяві відповідача (замовника), а замовник ( відповідач) у відповідності до п.3.2 договору прийняти та оплатити виконану роботу (а.с.7).

Приписами  ст.837 Цивільного кодексу України визначено, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за виконані роботи провадиться на підставі актів прийому-передачі (Форма КБ-2в), які оформлені в двосторонньому порядку та рахунків, які прикладені до них, шляхом перерахування необхідної суми на розрахунковий рахунок підрядника.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України  суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. У відповідності зі ст.ст.202,203 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов’язання за договором виконав  на загальну суму 49490,40грн., з вартістю і видом яких погодився відповідач, підписавши акти приймання виконаних робіт без заперечень та зауважень. Факт виконання робіт також підтверджується податковими накладними (а.с.9-31).   Згідно з пунктом 7.2.3 Закону України „Про податок на додану вартість” (із змінами внесеними згідно із Законом України від 19.11.97 р. N 644/97-ВР)  податкова накладна є звітним податковим і одночасно розрахунковим документом. Крім того, вказана заборгованість була підтверджена актом звірки заборгованості між сторонами станом на 16.07.2007року, підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств (а.с.32). За таких обставин, судова колегія вважає, що надані позивачем акти та податкові накладні –є належним доказом здійснення  договірних зобов'язань позивачем, а також прийняття відповідачем робіт.

У ході розгляду спору, судом першої інстанції встановлено, що договором не зазначений кінцевий порядок  та строки сплати відповідачем вартості виконаних позивачем робіт. При цьому, сторонами при укладенні договору також не визначено строку дії договору.

Оскільки  виконання робіт відбувалося на договірній та платній основі, а строк  для проведення розрахунків не встановлений ані угодою сторін, ані законом, то це зумовлює застосування ст.530 Цивільного кодексу України.

Не визначення строку виконання боржником зобов’язання, зумовлює   право кредитора (позивача) вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок в семиденний строк від для пред’явлення вимоги (ч. 2 ст.530 Цивільного кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, вимога про оплату боргу була направлена  відповідачу шляхом пред’явлення вимоги про сплату боргу від 26.07.2007 (а.с.34), та на момент  пред’явлення позову залишилась без задоволення. Таким чином,  відповідач повинен був сплатити вартість виконаних робіт в строк до 02.08.2007р.

Задовольняючи вимоги позивача, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно встановив, і виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем умов договору, у останнього виникло зобов'язання щодо оплати боргу за виконані роботи за договором в сумі 49490,40грн. Дані висновки відповідають вимогам закону, ґрунтуються на матеріалах справи та підтверджені наявними у справі доказами, зокрема, актами приймання виконаних робіт, податковими накладними.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що спірний договір №24/07-200 від 24.07.2006р.  з позивачем не укладався, акти приймання виконаних робіт не мають відношення до даного договору. Дані твердження слід залишити поза увагою, оскільки, як видно із матеріалів справи, вказаний договір підписаний від імені відповідача –ТОВ „Транссервіс Плюс” в особі директора Войтенка Юрія Миколайовича та скріплений круглою печаткою. Доказів визнання даного договору неукладеним або недійсним до суду не надано. В актах  приймання виконаних підрядних робіт, які є в матеріалах справи зазначені номер та дата  договору №24/07-200 від 24.07.2006р. (а.с.10,15,19).

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що господарський суд Донецької області  при розгляді справи дійшов правильного висновку про наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. Також правомірно задоволені вимоги про стягнення  витрат на оплату послуг адвоката у сумі 4949,00грн., оскільки  причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачем умов договору, а також норм Цивільного кодексу України, які регулюють загальні умови виконання зобов'язань та правила виконання договорів.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення господарським судом норм процесуального права, а саме на те, що  справу розглянуто  за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає дані твердження необґрунтованими, оскільки у відповідності до статей 64,77 Господарського процесуального кодексу України  судом першої інстанції сторони у справі були повідомлені належним чином, про час і місце проведення судового засідання, в якому призначена справа до розгляду, про що свідчить відмітка канцелярії господарського суду Донецької області на ухвалі про порушення провадження у справі (а.с.1) та повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було отримано уповноваженою особою ТОВ „Транссервіс Плюс” 17.08.2007року (а.с.39).

Із матеріалів справи вбачається, ухвалою від 10.08.2007р. була порушена справа і прийнята позовна заява до розгляду на 29.08.2007р. (а.с.1). Дана ухвала була надіслана відповідачу –ТОВ „Транссервіс Плюс” за адресою, яка вказана у позовній заяві, рекомендованим листом з повідомленням, про що свідчить штамп канцелярії господарського суду. Поштовий конверт був отриманий уповноваженим представником відповідача  17.08.2007р., про що свідчить відмітка у повідомлені про вручення поштового відправлення (а.с.39). При таких обставинах, відповідач мав можливість підготувати до судового засідання та надіслати відзив.

У зазначене засідання суду, 29.08.2007р., відповідач не з’явився.  Відзив на позовну заяву згідно зі ст.59 Господарського процесуального кодексу України та клопотань не подав.  Отже,  відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні. Вимоги суду не виконав.  Суд оцінив наявність доказів у матеріалах справи та прийняв рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до  ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо: справу розглянуто судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої  належним чином про місце засідання суду.

В даному випадку, відповідачем не надано апеляційному господарському суду доказів щодо неотримання вищевказаної ухвали  господарського суду. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Інструкція з діловодства в господарських судах України, затверджена наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. №75 (із змінами та доповненнями внесеними наказами ВГСУ від 17.11.2003р. №57, від 25.10.2004р. №64) встановлює єдину систему організації діловодства,  порядок роботи з процесуальними та іншими документами, і носить обов’язковий характер при ведені діловодства в системі господарських судів України відносно до особливостей структури, з врахуванням штатної чисельності та технічного забезпечення конкретного господарського суду.

Розділом третім цієї Інструкції встановлений порядок проходження судових документів та формування справ. Зокрема, п.п.3.5.1 п.3.5 визначено, що ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім  учасникам процесу з повідомленням про вручення. Повідомлення з відміткою про вручення ухвали адресатові залучаються до матеріалів справи. Отже, досліджуючи матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що сторона була повідомлена належним чином і господарським судом вимоги Інструкції не порушені.

Посилання скаржника на той факт, що в описовій частині рішення судом першої інстанції зазначено, що до господарського суду надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю „Славхім”  с. Селезнівка, з яким договірних відносин не має,  судова колегія приймає до уваги, але, господарським судом першої інстанції у порядку статті ст.89 ГПК України за своєю ініціативою була виправлена вказана  описка,  з приводу чого винесена ухвала від 10.09.2007року в якій зазначено, що перший абзац вступної частини рішення від 29.08.2007р. по справі №15/249 викладений в наступній редакції: “До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява приватного підприємства „Прайс” м. Краматорськ до товариства з обмеженою відповідальністю „Транссервіс Плюс” м. Слов’янськ про стягнення боргу в сумі 49490,40 грн.” (а.с.52).

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його  скасування не вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника  по справі.

Виходячи з викладеного та, керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Наукове-виробниче підприємство „Транссервіс Плюс” ” м.Слов'янськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007р. у справі №15/249 -  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007р. у справі №15/249 -  залишити без змін.

Головуючий                                                                                    О.М.  Дзюба

Судді:          Т.Д.  Геза

Г.І.  Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС