ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

26 листопада 2007 р.           Справа 6/314-07

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпромтех". м. Вінниця

до:Акціонерного банку "Енергобанк" в особі філії АБ "Енергобанк" в м. Вінниця

позов на суму 919089,62 грн.

Головуючий суддя     Говор Н.Д.

При секретарі судового засідання Мовчан Г.

Представники

позивача :    Д.Безрученко ( дор. від 12.12.2006)

відповідача :   В.Бондарчук (дор. від 03.09.07)

Місце розгляду справи : приміщення суду к.1107

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 26.11.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 919089 грн. 62 коп. доходів від майна, яким він володів незаконно, з підстав ст. 390 ЦК України .

У позовній заяві посилався на те, що відповідач є недобросовісним набувачем коштів у сумі 1360942 грн. 29 коп. перерахованих за договором поруки, оскільки міг знати та знав, що перерахування грошових коштів на загальну суму 1360942,29 грн. здійснювалось на підставі договору, зобов'язання за яким були вже припинені та поза межами строку, встановленого ст. 194 ЦК УРСР. В зв'язку з цим вимагає як власник майна, яким незаконно володів відповідач , стягнути з останнього всі доходи, які він одержав, або міг одержати за період з 2003 по травень 2007 р. виходячи із процентних ставок банків за кредитами та депозитами у річному обчисленні.

Відповідач у відзиві на позов , додатковому відзиві та його представник в ході судового розгляду спору проти позову заперечує, посилаючись при цьому зокрема на наступне:

Позивач добровільно перерахував кошти за договором поруки, відразу за настанням зобов'язання , виконав його належним чином і в установлений строк. Позивачем не надано обґрунтованих доказів того, що банк отримав доходи, та має право на їх стягнення, доказів того, яким чином відповідачу було завдано збитків і в якому розмірі.

Суд, з'ясувавши у судовому процесі всі обставини справи у їх сукупності, оцінивши подані сторонами докази у справі та заслухавши пояснення представників сторін, керуючись законом, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, при цьому виходив з наступного.

Обґрунтовуючи своє право заявлення позовних вимог посилався на приписи ст. 390 ЦК України , що регулює розрахунки при витребуванні майна Із чужого незаконного володіння.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 10/27-06 від 26.05.2006 р. , яке залишено в силі Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2007 р. частково задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Вінпромтех" до АБ „Енергобанк" про визнання неправомірним володіння коштами у сумі 1360942 грн. 29 коп. та стягнення з відповідача на користь позивача 1360942 грн. 29 коп. В частині визнання позивача власником грошових коштів у сумі 1360942 грн. 29 коп. у позові відмовлено.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже позивач не є власником майна у вигляді грошових коштів та ним не заявлявся та не розглядався судом позов про витребування майна з чужого незаконного володіння.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ст. 390 ЦК України, що регулює порядок здійснення розрахунків при витребуванні майна із чужого незаконного володіння не може бути застосована до даних правовідносин.

Суд дійшов висновку, що спірні відносини , що можуть бути предметом судового розгляду за зазначених обставин, регулюються главою 83 ЦК України , зокрема ст. ст. 1214 ЦК України .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції органи державної (в тому числі судової) влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина четверта статті 22 ГПК визначає зміну підстави або предмету позову, виключно як право, а не обов'язок позивача.

Пунктом 2 статті 83 ГПК передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

За таких обставин позов з заявлених у ньому підстав задоволенню не підлягає.

Керуючись    ст.ст. 47,49, 82,84,85,  ГПК України ,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя                                             Говор Н.Д.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  26 листопада 2007 р.