ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.
№ 40/262-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників сторін котрі
позивача
відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Сакало П.А. дов. від 28.09.2007 року
Шестюк О.М.дов.від 02.04ю2007 року

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду

від
04.09.2007 року

у справі
№  40/262-07

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до
Акціонерного комерційного банку "Європейський"

про
зобов’язання вчинити певні дії

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просило зобов’язати Акціонерний комерційний банк "Європейський"  внести зміни до договору від 30.06.2006 року № 12/02-2535-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та акціонерним комерційним банком “Європейський” щодо збільшення орендної ставки шляхом укладання додаткової угоди в редакції регіонального відділення.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Господарський суд  Харківської області рішенням від 13.06.2007 року  (суддя Хотенець П.В.) відмовив в задоволенні позовних вимог, пославшись на їх безпідставність. Суд зазначив, що додатковою угодою погіршується становище орендаря, оскільки значно збільшується розмір орендної плати, яку повинен сплачувати орендар щомісячно, а також він позбавляється свого права, встановленого частиною 2 статті 777 Цивільного кодексу України, щодо першочергового права придбання (приватизації) об’єкту оренди в разі його продажу (приватизації).

Харківський апеляційний господарський суд постановою від 04.09.2007 року ( судді Івакіна В.О., Лакіза В.В., Фоміна В.О.) рішення господарського суду Харківської області залишив без змін з тих самих підстав.

Регіональне відділення Фонду державного майна України звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме статей 11, 188, 287 Господарського кодексу України,  статей 5, 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 118 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", статей 32,33,43 Господарського процесуального кодексу України, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скаржник послався на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1846 "Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна" були встановлені зміни в розмірах орендної ставки за використання нерухомого майна, що, на думку скаржника, є підставою для перегляду умов договору оренди.

Акціонерний комерційний банк  "Європейський"  надав відзив на касаційну скаргу, проти доводів якої заперечує, просить рішення господарського суду Харківської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду у справі залишити без змін, як законні та обґрунтовані.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді                     Гоголь Т.Г. та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваних судових актів, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.12.2005 року регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області та Акціонерним комерційним банком "Європейський"  було укладено договір оренди № 12/02-2535-ОД на строк до 30.06.2011 року, за яким регіональне відділення  Фонду державного майна України у Дніпропетровській області ( орендодавець) передало в оренду Акціонерному комерційному банку "Європейський" (орендар) державне нерухоме майно –приміщення в нежитловій адміністративній будівлі Державного підприємства Дніпропетровського державного проектного інституту житлового та цивільного будівництва “Дніпроцивільпроект”, площею 951,2 кв. м., що розміщена за адресою: м. Дніпропетровськ, Набережна ім. В. І. Леніна, 29 та знаходиться на балансі державного підприємства Дніпропетровського державного проектного інституту житлового та цивільного будівництва “Дніпроцивільпроект”.

Пунктом 3.1. договору сторони встановили, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку використання плати за оренду державного майна, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 і за базовий місяць оренди –травень 2006 року становить 43510,44 грн. без врахування податку на додану вартість.

Листом від 27.01.2007 року № 12/3-480  Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області повідомило Акціонерний комерційний банк  "Європейський" про необхідність  перегляду з 01.07.2007 року умов договору оренди від  30.06.2006 року № 12/02-2535-ОД  та укладення додаткової угоди щодо зміни орендної плати.

Акціонерний комерційний банк  "Європейський" листом від 21.03.2007 року № 120-к повідомив позивача про те, що відмовляється від укладення зазначеної  додаткової угоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій  послались на відсутність у позивача права виступати з ініціативою про внесення змін до укладеного договору оренди. Проте така позиція є передчасною зважаючи на наступне.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна". Частиною 1 статті 1 Закону,  про який йдеться,  врегульовано організаційні  відносини,  пов'язані  з  передачею  в  оренду майна   державних   підприємств   та   організацій,   підприємств, заснованих  на  майні,  що належить Автономній Республіці Крим або перебуває  у  комунальній  власності  (далі  -  підприємства),  їх структурних підрозділів; майнові відносини  між  орендодавцями  та   орендарями   щодо господарського використання державного майна,  майна,  що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Як вже було зазначено, позивач просив внести зміни в договір оренди, за яким відповідач здійснює оренду державного майна.

Правила щодо зміни розмірів орендної плати встановлені статтею 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно якої розмір  орендної  плати  може  бути змінено за погодженням сторін. Розмір  орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також   в   інших  випадках,  встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу сторони, зокрема, у випадку встановленому законодавчими актами України.

01.07.2007 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", статтею 118 якого установлено:

"Установити, що у 2007 році передача в оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах. Орендна плата за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Надати право Кабінету Міністрів України затверджувати індикативні ставки орендної плати для державного та комунального майна, яке передається в оренду в містах обласного значення, містах Києві та Севастополі.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року (крім договорів на оренду державного та комунального майна, укладених бюджетними установами, Пенсійним фондом України та його органами, а також щодо цілісних майнових комплексів), у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.

Договори про спільну діяльність, укладені державними підприємствами до 1 січня 2007 року, підлягають обов'язковому перегляду у двомісячний термін на відповідність оцінки вартості переданого державного майна його ринковій вартості та забезпеченню відповідної прибутковості такого майна.".

Таким чином, приписами даної правової норми надано право Кабінету Міністрів України затверджувати індикативні ставки орендної плати для державного та комунального майна, яке передається в оренду та зобов’язано орендодавців у шестимісячний термін з моменту набрання даним законом чинності здійснити відповідно до даної правової норми перегляд договорів, що укладені до 01.01.2007року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. № 1846 "Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна" внесено зміни в зазначену методику та визначено орендну ставку у разі розміщення фінансових установ, згідно з додатком 2 до Методики.

Проте, господарські суди попередніх інстанцій приписи даної правової норми не врахували, що призвело до її порушення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом. Рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому, у відповідності зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом,  наявні  докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Господарський суд  повинен у мотивувальній частині рішення навести всі доведені фактичні обставини справи та на їх підставі встановити дійсні правовідносини, що склалися між сторонами.

Частина 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України    передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд,  у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей  43, 47 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності, а господарський суд забезпечує сторонам умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства та прийняття рішення після обговорення усіх обставин справи. Господарський суд оцінює кожний доказ окремо та всі докази в сукупності , що відображується в судовому рішенні. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Господарські суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів, всупереч вимогам статті  43 Господарського процесуального кодексу України, не дослідили повно і всебічно всі обставини справи, чим порушили основний галузевий принцип здійснення правосуддя - принцип змагальності, згідно з яким  господарський суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і ,відповідно, правильного застосування законодавства. Зокрема попередні судові інстанції не звернули уваги та не дали належної оцінки пункту 3.6 договору від  30.06.2006 року             № 12/02-2535-ОД, яким сторони обумовили, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, на чому зауважував позивач у справі. Окрім того додатковою угодою про внесення змін і доповнень до договору оренди нерухомого майна від 01.07.2006 року № 12/02-2535-ОД позивач запропонував відповідачеві змінити не лише розмір орендної плати, але і інші умови договору, зокрема в розділ 1, 9 та 10. Ці вимоги судами взагалі не розглядалися.

Викладене свідчить про те, що господарськими судами попередніх інстанцій не вжито заходів для всебічного, повного і об’єктивного розгляду справи, а тому судові акти прийняті за неповно з’ясованими обставинами справи.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки, відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України  передбачені  процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення господарського суду Харківської області та постанова Харківського  апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які   регулюють спірні відносини та прийняти нове рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями  1115, 1117, 1119–11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Харківської області від                                13.06.2007 року  та постанову Харківського апеляційного  господарського суду  04.09.2007 року у справі  №  40/262-07 скасувати. Справу скерувати на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області задовольнити частково.

Головуючий        суддя                                                               Т.Добролюбова

Судді                                                                                             Т.Гоголь

В.Швець