ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.04.07р.

Справа № 31/93-07

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Перше видавництво”, м. Київ

до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна група „Експлерент”, м. Дніпропетровськ

Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Акціонерне товариство „Індустріально-експортний банк” (надалі також - Банк), м. Київ

про
стягнення боргу

За зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна група „Експлерент”, м. Дніпропетровськ

до відповідача-1
Товариства з обмеженою відповідальністю „Перше видавництво”, м. Київ

відповідача-2
Акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк”, м. Київ

про
визнання недійсним договору

Суддя      Мороз В.Ф.

Представники:

Від позивача
Голуб М.В., дов. від 17.04.07 р.

Від відповідача-1
Дзюзюра О.Л., дов. від 28.02.07 р.

Від відповідача-2
Тополь С.Д., дов. від 26.01.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, звернувся з позовом  про стягнення з відповідача 2 000 000, 00 грн. неповернутого відповідачем-1 кредиту та 415890,41 грн. нарахованих  відсотків за кредитним договором  №1348/2005-юр від 14.10.2005 р., укладеним між відповідачем-1 та банком, а також 180547,94 грн. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту; 11184,64  грн.  пені за несвоєчасне  погашення відсотків  по кредиту; 42 739,73 грн. 3% річних  від  простроченої суми кредиту; 5336, 72 грн. 3% від  простроченої суми нарахованих відсотків; 173 600,00 грн. індексу інфляції за прострочення кредиту; 26 986,25 грн. індексу інфляції за прострочення  відсотків   по кредиту.

В обґрунтування позову посилається на те, що 28.08.2006 р. між позивачем та Банком  було укладено договір про заміну  кредитора, за умовами якого банком передано позивачу у повному обсязі всі права  вимоги  по зобов’язанням відповідача-1, що випливають з вказаного кредитного договору.

Відповідач-1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що зазначений договір про заміну кредитора від 28.08.2006 р. по своїй суті є договором факторингу. Новий кредитор, в даному випадку позивач, є фактором. Згідно ст..  1079 ЦК України  фактором  може бути банк, або фінансова установа, яка відповідно до закону  має право здійснювати факторингові операції. У позивача  відсутня ліцензія НБУ, яка надає право на здійснення  фінансових послуг та позивач не є фінансовою установою, з огляду на що  договір про заміну кредитора від 28.08.2006 р. не відповідає вимогам чинного законодавства. З цих підстав  відповіадчем-1 подано зустрічний позов про визнання недійсним зазначеного договору.

Позивач проти зустрічного позову заперечив, пославшись на те, що при укладенні спірного договору його сторони керувались  положеннями ст.. 512 ЦК України. Цей договір  не відповідає вимогам договору факторингу, оскільки  банк шляхом його укладення змінює кредитора у зобов’язанні, а не відступає грошову вимогу. Окрім того, договір факторингу  зобов’язує фактора передати  грошові кошти в розпорядження  другої сторони, однак в даному випадку розрахунки передбачені шляхом видачі векселя.

Відповідач-2 підтримав позовні вимоги позивача та підтвердив викладені ним обставини, заперечив проти  доводів відповідача-1 з підстав зазначених позивачем.

По справі оголошувалась перерва до 24.04.07 р.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору заміни кредитора від 28.08.2006 р., укладеного між позивачем та банком, останній передає позивачу (Новому кредитору) в повному обсязі  всі права  вимоги по зобов’язанню ТОВ „Експлерент” (відповідач-1), що випливають  з кредитного договору  №1348/2005-юр від 14.10.2005 р. на суму 2 288109,57 грн., у тому числі  2 000 000,00 грн.  боргу по кредиту  та 2888109,57 грн.  відсотків за користування кредитом. Згідно п. 7 договору заміни кредитора  вартість  переведеного права  вимоги за цим договором  становить  2 288 109,57 грн. Оплату первинному кредитору новий кредитор зобов’язується здійснити  до 28.08.2006 р.  незалежно від  виконання переданого зобов’язання боржником новому кредитору (п. 8). Розрахунки проводяться  шляхом випуску  Новим кредитором  первинному кредитору  простого векселя  на вказану у п. 7 цього договору суму (п. 9). За згаданим кредитним договором №1348/2005-юр від 14.10.2005 р. банк надав  позичальнику кредит у розмірі 2 000 000,00 грн.  строком до 28.12.2005 р. зі сплатою  20% річних.

У відповідності до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 3 ст. 1079 ЦК України  встановлено, що  відступати  права вимоги  за договором  факторингу  можна тільки банку  або фінансовій установі, а також фізичній особі - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Крім того, згідно положень ст.. 1 Закону України  „Про фінансові  послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг”, договір про відступлення  права вимоги відносить ся до фінансових послуг, тому при його вчиненні  необхідно дотримуватись  вимог Закону „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”.

Стаття 5 Закону України „Про фінансові  послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг” дозволяє надавати  такі послуги  тільки фінансовим установам (банкам).

Позивач не є банком або фінансовою установою, у Державному реєстрі фінансових установ відсутній, що ним не спростовано.

За викладеного суд приходить до висновку про те що вказаний договір заміни кредитора не відповідає вимогам  статті 1079 ЦК України та ст.. 1, 5 Закону України  „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”. У відповідності до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Окрім того, згідно ст.. 207 ГК України підставою для визнання недійсним господарського зобов’язання є  порушення хоча б одним з учасників  господарських відносин господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності).

Зважаючи на викладене суд вбачає підстави для задоволення зустрічного позову щодо визнання недійсним договору заміни кредитора від 28.08.2006 р. Враховуючи, що договір заміни кредитора, на підставі якого заявлено позов, є недійсними, первісний позов задоволенню не підлягає.

Доводи позивача не можуть бути підставою відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки за змістом договору заміни кредитора передається право грошової вимоги за плату.

Судові витрати по справі на підставі ст. 49 ГПК України за первісним слід покласти на позивача, а за зустрічним позовом –на позивача та відповідача-2, оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний –задоволено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір заміни кредитора від 28.08.2006 р., укладений між  Акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Перше видавництво”.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Перше видавництво” (01103, м. Київ, вул.. Кіквідзе, 13; ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна група „Експлерент” (49005, м. Дніпропетровськ, вул.. Обручева, 17; ) 42,5 грн.  витрат на сплату держмита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з  Акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк” (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4; ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна група „Експлерент” (49005, м. Дніпропетровськ, вул.. Обручева, 17; ) 42,5 грн.  витрат на сплату держмита та 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                              В.Ф.Мороз