ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.07 р.                                                                             Справа № 7/349а

Суддя господарського суду Донецької області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Косицькій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” м. Донецьк

До відповідача: Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька

Третя особа з самостійними вимогами: Товариство з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк

Про: визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення № /0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р.

За участю:

від позивача: Громчаков О.В., предст. за довір.; Петренко О.В., предст. за довір.

від відповідача: Поваляєва О.В., предст. за довір.; Попова О.В., предст. за довір.

від третьої особи: не з’явився

Суть справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” м. Донецьк звернулась з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька про скасування податкового повідомлення-рішення № 31753/ю/23-313 від 21.11.2005 р.

Заявою № 144 від 11.01.2006 р. позивач змінив позовні вимоги, просив визнати недійсним (нечинним) податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Донецька № 31753/ю/23-313 від 21.11.2005 р.

Заявою б/н від 19.04.2006 р. позивач додатково змінив позовні вимоги, просив визнати недійсним (нечинним) податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька № /0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р. про визначення податкового зобов’язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) ТОВ „Аптека Здравиця” за податком на прибуток у розмірі 120 080, 00 грн. (за основним платежем: 81 600, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями: 38 480, 00 грн.), судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірне прийняття Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Донецька оспорюваного податкового повідомлення-рішення, оскільки віднесення витрат на виготовлення прайс-листів та витрат на отримання послуг Інтернет до складу валових витрат підприємства здійснено відповідно до норм діючого податкового законодавства.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що позивачем під час проведення перевірки не було підтверджено первинними документами проведення рекламної акції, що є умовою для віднесення витрат на її проведення до валових, а надав підтвердження придбання прайс-листів, використання яких у господарській діяльності не відображено в бухгалтерському або податковому обліку. До того ж, відповідач вважає, що формування позивачем валових витрат по взаємостосункам з ТОВ „Донфармхолдінг” щодо отримання послуг Інтернет, не підтверджено необхідними первинними документами, як цього вимагає Закон України Про оподаткування прибутку підприємств»: позивачем не були надані податковому органу первинні документи на підтвердження здійснення витрат на, необхідних для ведення бухгалтерського та податкового обліку

Ухвалою господарського суду від 16.03.2006 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці позивача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк.

Третя особа позовні вимоги підтримала. Надала пояснення, що ТОВ „Донфармхолдінг” тільки отримував та у подальшому передавав послуги Інтернет ТОВ „Аптека Здравиця” без їх використання у власній господарській діяльності, тому позивач правомірно враховував суми отриманих за договором доручення № 02-05/01 від 29.11.2000 р. послуг Інтернету у складі своїх валових витрат як отримувач таких послуг у відповідному обсягу.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк 20.04.2006 р. подало позовну заяву про вступ у справу в якості третьої особи з самостійними вимогами до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р. про визначення податкового зобов’язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) ТОВ „Аптека Здравиця” за податком на прибуток у розмірі 120 080, 00 грн. (за основним платежем: 81 600, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями: 38 480, 00 грн.), судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою суду від 20.04.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк було залучено до розгляду справи в якості третьої особи з самостійними вимогами.

Третя особа надала клопотання б/н від 13.03.2007 р. про проведення судових засідань та прийняття рішення без її участі.

Провадження у справі зупинялось у зв’язку з призначенням судово-економічної експертизи.

Судом досліджені документи, надані сторонами та третьою особою в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії яких долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив.

Позивач—Товариство з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності Виконавчим комітетом Донецької міської ради, про що видане відповідне свідоцтво та обліковується як платник податків у Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька. Зазначене підприємство, згідно статутних документів, є правонаступником ТОВ „Форбі”.

Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Донецька була проведена комплексна виїзна планова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства в період з 01.04.2004 р. по 30.06.2005 р.

За результатами перевірки було складено акт № 488/23-3/135-27536 від 08.11.2005 р., в якому були встановлені порушення з боку позивача вимог чинного законодавства, зокрема п.п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого товариством було занижено податок на прибуток у 2004 р. на 72 200 грн., у тому числі у другому кварталі на 23 900 грн., у третьому кварталі на 25 600 грн., у 4 кварталі на 22 700 грн., у першому півріччі 2005 р. на 9 400 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № 0/0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р. про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Аптека Здравиця» податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 120 080, 00 грн., у тому числі за основним платежем—81 600, 00 грн., за штрафними санкціями—38 480, 00 грн.

Позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Здравиця» та Товариства з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” є визнання недійсним (нечинним) зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Свою правову позицію в акті перевірки відповідач доводить тим, що ТОВ «Аптека Здравиця» в порушення п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат у 2004 році неправомірно були віднесені витрати по придбанню прайс-листів у кількості 450 000—6000 000 шт. щомісячно. Документів на підтвердження того, що прайс-листи використовувались для збільшення кількості покупців або використовувались у власній господарській діяльності платника податку, відповідачу при проведенні перевірки надані не були.

Суд не може погодитись з такими висновками відповідача.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього ж закону передбачено включення до складу валових витрат суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених законом.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Форбі”, правонаступником якого є позивач, з Товариством з обмеженою відповідальністю „Рекламне агентство „Перекресток” було укладено угоду № 0901-06 від 09.01.2004 р. про систематичне постачання поліграфічної продукції (прайс-листів) для розширення кола покупців.

Відповідно до угоди, зміст та термін виконання основних етапів, визначаються замовленням позивача, які відображаються в додатку № 1 „Замовна специфікація”.

Угода виконувалась сторонами продовж 2-4 кварталів 2004 р.

Виконання угоди не заперечується відповідачем та підтверджується документально, а саме доданими до матеріалів справи письмовими доказами (акти здачі-приймання робіт, акти списання, податкові накладні тощо). Крім того, на виконання ухвали суду, експертом було досліджено фактичне виконання угоди, отримання та використання позивачем прайс-листів, виготовлених ТОВ „Рекламне агентство „Перекресток”. Зокрема, в експертному висновку № 2092/24 від 10.11.2006 р., зазначається про підтвердження первинними документами позивача оприбуткування прайс-листів, згідно з оформленими актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а також списання таких прайс-листів за актами на списання. При цьому, прайс-листи, використовувались підприємством у власній господарській діяльності та мали назву „Прейскурант цін” і містили наступні дані: найменування товару, виробник, ціна без ПДВ, ціна з ПДВ та інші.

Отже, розповсюдження вищезазначених прайс-листів слід вважати розміщенням інформації про виробника товару та сам товар. Такі дії позивача відносяться та пов’язані з підготовкою та організацією ведення виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), і тому, витрати пов’язані з поширенням і розміщенням такої інформації, відносяться до валових витрат підприємства у відповідності з п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказану норму, факт подальшого невикористання позивачем у власній господарській діяльності продукції (прайс-листів) отриманої за договором з ТОВ „Рекламне агентство „Перекресток”  повинен довести відповідач. Посилання на будь-які докази, що можуть підтверджувати відповідні факти в акті перевірки відсутні. Не надані такі докази відповідачем й під час судового розгляду.

Безпідставні посилання відповідача, в обґрунтування порушення, на відсутність у позивача доказів збільшення кількості покупців за перевіряємий період. В угоді з ТОВ „Рекламне агентство „Перекресток” або будь-яких інших документах, позивачем не оговорювалися та не визначалися конкретні строки досягнення кінцевої мети виготовлення та розповсюдження прайс-листів—збільшення кількості покупців. Тому, відповідач безпідставно обмежує досягнення такого результату певним часом, а саме періодом перевірки, тоді як такий результат може настати й у час неохоплений перевіркою. Крім того, висновки відповідача про невикористання такої продукції у власній господарській діяльності спростовується, також, й встановленими експертом при дослідженні документів фактами документального підтвердження реалізації позивачем продукції вказаної у прайс-листах.

За перелічених обставин, не доведений відповідачем висновок про порушення позивачем п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток у 2-4 кварталі 2004 р. Отже, визначення податкового зобов’язання, в оспорюваному рішенні, у зв’язку з таким порушенням, не ґрунтується на чинному законодавстві.

Також, в акті перевірки встановлено, що товариством неправомірно, в порушення п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», віднесені до складу валових витрат у 2004-2005 р.р., витрати по придбанню послуг Інтернет від Товариства з обмеженою відповідальністю «Донфармхолдінг» за договором доручення № 05-05/01 від 29.11.2000 р. Перевіряючі зазначають, що підприємством не були надані документи, щодо реального обсягу робіт у мережі Інтернет та підтвердження використання цих послуг у господарській діяльності. Разом з тим, в акті перевірки відображено, що до перевірки були надані звіти про відшкодування послуг зв’язку, пов’язаних з роботою в мережі Інтернет. Проте, в таких документах, на думку перевіряючи, відсутні відомості про час роботи в Інтернеті та обсяги скаченої інформації (мегабайтів), що згідно ст.ст.1, 9 Закону України „Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні” унеможливлює віднесення таких документів до первинних документів.

Висновки відповідача не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Згідно п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не відносяться до складу валових витрат—витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких, передбачено правилами ведення податкового обліку.

Визначення щодо глобальної комп’ютерної мережі Інтернет надане Інструкцією про порядок складання звіту про наявність і використання бази даних за формою № 4-інф, яка затверджена наказом Мін’юсту України № 207 від 03.07.1996 р., зокрема це комп’ютерна мережа, що охоплює значну територію (країна, континент, континенти) і призначена для передачі даних між підприємствами (організаціями), що використовують вузол або станцію для підключення до глобальної комп’ютерної мережі.

Відповідно до державного класифікатора видів економічної діяльності, затвердженого наказом Держкомітету по стандартизації, метрології та сертифікації № 441 від 22.10.1996 р., діяльність, пов’язана з передачею або прийомом знаків, сигналів, письмового тексту, зображення та звуку, повідомлень, відноситься до послуг зв’язку.

Отже, Інтернет—це засіб зв’язку, а послуги мережі Інтернет—це послуги зв’язку, тому бухгалтерській та податковий облік здійснюється по цих послугах так само, як і облік інших послуг зв’язку.

За своїм змістом ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” передбачає як підставу для не включення до складу валових витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів.

Позивачем надані в матеріали справи копії первинних документів, що підтверджують надані послуги в мережі Інтернет та їх сплату. Зазначені документи надавалися й перевіряючим та експерту при дослідженні відповідного питання, поставленого судом.

Матеріалами справи, у тому числі й висновком експертизи, встановлено, що ТОВ „Форбі”, правонаступником якого є позивач (Довіритель), був укладений договір доручення № 02-05/01 від 29.11.2000 р. з ТОВ „Донфармхолдінг” (Повірений) на укладення договору з постачальником науково-технічних послуг зв’язку (Провайдером), пов’язаних з роботою в мережі Інтернет, надавши Довірителю самостійний доступ до комутованих та некомутованих каналів через вузли, що визначені Повіреним. При цьому, як зазначено в п. 2.3 договору доручення, „облік наданих Довірителю послуг, здійснюється сервером статистики Повіреного”.

На виконання даного договору, відповідно до наданих на дослідження документів (акти виконаних робіт) за період 01.04.2004 р.-30.06.2005 р. ТОВ „Донфармхолдінг” було надано, а ТОВ „Аптека Здравиця” отримано послуг Інтернет в сумі 105 000, 00 грн. (в тому числі ПДВ-17 500, 00 грн.), а саме:

2 квартал 2004 р.—22 500, 00 грн. (у тому числі ПДВ—3 750, 00 грн.),

3 квартал 2004 р.—22 500, 00 грн. (у тому числі ПДВ—3 750, 00 грн.),

4 квартал 2004 р.—22 500, 00 грн. (у тому числі ПДВ—3 750, 00 грн.),

1 квартал 2005 р.—15 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ—2 500, 00 грн.),

2 квартал 2005 р.—22 500, 00 грн. (у тому числі ПДВ—3 750, 00 грн.).

Отримання послуг Інтернет документально підтверджено актами на реалізацію послуг та звітами про відшкодування науково-технічних послуг, та послуг зв’язку, пов’язаних з роботою в Інтернет. Зв’язок витрат, понесених на оплату послуг Інтернет, з господарською діяльністю документально підтверджено Наказом ТОВ „Форбі” від 01.12.2000 р., в якому зазначено: перелік працівників, комп’ютери, яких підключені до глобальної мережі Інтернет; необхідність обмежити перелік сайтів та операційних програм, пов’язаних з Інтернетом, що необхідні для виконання своїх функціональних обов’язків та забезпечення оперативного зв’язку з іншими підрозділами; про необхідність створення і встановлення системи технічного контролю доступу до Інтернету таким чином, щоб доступ до Інтернету з персонального комп’ютера міг здійснювати лише на ті сайти і операційні програми, які надані керівниками відповідних підрозділів; про заборону використання глобальної комп’ютерної мережі Інтернет в цілях, не пов’язаних з господарською діяльністю підприємства. Контроль за використанням даного наказу покладено на генерального директора ТОВ „Форбі”.

Первинних документів, що підтверджують отримання ТОВ „Аптека Здравиця” послуг Інтернет, не пов’язаних з господарською діяльністю, відповідачем не надано, та в акті перевірки не зазначено.

Таким чином, при отриманні послуг Інтернет, підприємством за період 01.04.20004 р.-30.06.2005 р. були понесені витрати в розмірі 105 000, 00 грн., що на підставі п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п. 11.2 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” включається до валових витрат як такі, що пов’язані з процесами підготовки, організації і ведення виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), а висновки ДПІ, викладені в Акті перевірки № 488/23-3/13527536 від 08.11.2005 р. документально не підтверджені.

Не беруться до уваги зауваження відповідача в акті перевірки, щодо відсутності в актах виконаних робіт, що підтверджують надання (отримання)  послуг Інтернет, відомостей про час роботи в Інтернеті та обсягів скаченої інформації. Включення саме таких відомостей до актів наданих послуг зв’язку Інтернет, не передбачено будь-якими нормативними актами і ґрунтуються лише на власному розсуді перевіряючих. Стаття 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були би обов’язковими для підтвердження віднесення певних витрат до складу валових витрат. Лише у тому разі, коли у п. 5.3-5.8 зазначеного вище Закону міститься певні обмеження чи є пряма заборона щодо включення певних витрат до складу валових витрат, таке включення можна вважати неправомірним. В п. 5.3-5.8 названого Закону не зазначено про неможливість віднесення до складу валових витрат вартості послуг мобільного зв’язку.

Крім того, норми Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачено необхідності доказування платником податку безпосереднього зв’язку здійснених ним витрат саме у зв’язку із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці. Тобто, насамперед вважається, що всі витрати платника податку є прямо пов’язані із такою підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), охороною праці. На це вказує п. 5.10 ст. 5 вищевказаного Закону, яким визначено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

З огляду на викладене, відповідач дійшов помилкового висновку, про не підтвердження первинними документами витрат, пов’язаних з послугами Інтернет, зв’язку наданих послуг з господарською діяльністю позивача, а отже, не довів правомірність визначення осінньому податкового зобов’язання з податку на прибуток.

У позові третьої особи—Товариству з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк до відповідача слід відмовити, у зв’язку з тим, що оспорюване податкове повідомлення-рішення не стосується і не порушує встановлені законом права і обов’язки цього підприємства, оскільки прийнято у відношення позивача.

Витрати по проведенню судової експертизи в сумі 1 220, 35 грн., згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодовуються Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз за рахунок Державного бюджету.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 5, 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст. 4, 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 71, 94, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” м. Донецьк про визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька № /0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р. задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № /0-31753/10/23-313 від 21.11.2005 р. Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 120 080, 00 грн., з яких 81 600, 00 грн.—основний платіж, 38 480, 00 грн.—фінансові санкції.

Відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю „Донфармхолдінг” м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 120 080, 00 грн., з яких 81 600, 00 грн.—основний платіж, 38 480, 00 грн.—фінансові санкції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Аптека Здравиця” (), пр. Панфілова, 15, м. Донецьк, 83114, р/р 8716 в Донецькій філії ПУМБ, МФО 335537, витрати по сплаті судового збору в сумі 3, 40 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (), вул. Лисенка, 4, м. Донецьк, 83102, р/р 0122 в ГУДК у Донецькій області, МФО 834016, вартість судової експертизи в сумі 1 220, 35 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному обсязі 16.04.2007 р.

Суддя