СУД
СУД
У Х В А Л А

Справа № .

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Азовмашсервіс», м. Маріуполь Донецької області

до державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасне Луганської області

про стягнення 166236 грн. 59 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Не прибув

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Відповідач звернувся з заявою про відстрочення виконання рішення суду до розгляду судом його 12 скарг на неправомірність дій відділу ПВР ДВС Луганської області та неправомірність дій ДВС у Попаснянському районі.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 35 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець мав право винести постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду скарг, але така постанова ним не винесена. За таких обставин заявник просить суд відповідно до ст. 121 Господарського  процесуального кодексу України відстрочити виконання рішення.

Позивач у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заяви відповідача не надав.

Відповідач телеграмою від 11.04.2007 р. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з неможливістю прибуття представника.

Відповідно до ст. 121 Господарського  процесуального кодексу України заява про відстрочення виконання рішення повинна бути розглянута судом у десятиденний строк.

З врахуванням того, що заява надійшла до суду 04 квітня 2007 року відсутня можливість для відкладення її розгляду з належним повідомленням сторін про час і місце розгляду справи. За таких обставин клопотання відповідача судом відхиляється.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Згідно частини першої ст.121 Господарського  процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання  рішення  або  роблять  його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця,  за  поданням  прокурора  чи його заступника або за своєю ініціативою господарський   суд,  який  видав  виконавчий  документ,  у  десятиденний  строк розглядає  це  питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника   і   у  виняткових  випадках,  залежно  від  обставин  справи,  може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок   їх  виконання.

Відповідно до ч. 1  ст.  9  Конституції  України  частиною  національного законодавства України є Конвенція  про  захист  прав  і  основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною   Радою   України  (Закон  України  від  17.07.97  №  475/97-ВР)  /далі Конвенція/.

Юрисдикція  Європейського  суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення  та застосування    Конвенції.

Суд приймає до уваги, що  п. 1 ст. 6 §  1  Конвенції  гарантує  кожному  право  на  звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати  до  суду  позов  з  цивільно-правових  питань.  Однак  це  право  було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке   має   обов'язкову   силу,  не  виконувалося  на  шкоду  одній  із  сторін.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у  спорі,  а  саме:  справедливий,  публічний  і  швидкий розгляд, та, водночас, передбачає  виконання  судових  рішень,  оскільки  якщо  вбачати  у ст. 6 тільки проголошення  доступу  до  судового органу та права на судове провадження, то це могло  б  породжувати  ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як  складова частина "суду" ("Горнсбі проти Греції", рішення від 19 березня 1997 р. § 40).

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій   Конвенції,  порушуються,  має  ефективний  засіб  захисту  у  відповідному національному  органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній  якості.

Відповідно до ст. 124  Конституції  України  судові  рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на  всій території України.

Відповідно  до ч. 1 ст.  45  Господарського  процесуального  кодексу  України господарські суди  здійснюють  правосуддя  шляхом  прийняття  обов'язкових  до виконання  на  усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень,  ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та інши ми законами України.

Оскарження відповідачем дій державного виконавця не звільняє відповідача від обов’язки виконання судового рішення.

З врахуванням зазначеного, відсутністю виняткового випадку, суд відмовляє в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 86, 121 Господарського  процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про відстрочення виконання рішення суду залишити без задоволення.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько