ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  39/109

10.12.07

За позовом     Відкритого акціонерного товариства "Західенерго"

до                     Державного підприємства "Вугілля України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Відокремлений структурний підрозділ "Волиньвуглезбутпостач" Державного підприємства "Волиньвугілля"

про                  стягнення 32832,37 грн.

Суддя  Гумега О.В.

Представники:

Від позивача: не з‘явилися.

Від відповідача: не з‘явилися.

Від третьої особи: не з‘явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 32832,37 грн. збитків, завданих поставкою вугілля неналежної якості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором № 9-02/1-П постачання вугільної продукції від 01.02.2007р., укладеним між позивачем та відповідачем, позивач поніс збитки. Позивач також просить покласти на відповідача судові витрати, пов‘язані з розглядом цієї справи.

Ухвалою суду від 23.10.2007р. порушено провадження у справі № 39/109 та призначено справу до розгляду на 19.11.2007р.

Ухвалою суду від 19.11.2007р., на підставі ст. 27 ГПК України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відокремлений структурний підрозділ “Волиньвуглезбутпостач” Державного підприємства “Волиньвугілля”, та, відповідно до ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 29.11.2007р.

В судовому засіданні, призначеному на 29.11.2007р., оголошувалася перерва до 10.12.2007р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

Представник третьої особи, у судові засідання не з‘явився, письмові пояснення по справі не надав, проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 10.12.2007р., оголошувався повний текст рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством “Західенерго” (позивачем) і Державним підприємством “Вугілля України” (відповідачем) укладено договір № 9-02/1-П постачання вугільної продукції, відповідно до якого постачальник (відповідач) зобов’язався поставити покупцю вугільну продукцію в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі (п. 1.1.), а покупець (позивач) –зобов’язався прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором (п. 1.2.).

Умовами договору було встановлено, що вугілля постачається партіями залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP залізнична станція призначення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів “Інкотермс” в редакції 2000р. за реквізитами покупця, вказаними в Додатках до договору. Мінімальна норма відвантаження –4 напіввагони (п. 2.1.).

Термін дії договору було визначено сторонами з 01.02.2007р. до 31.03.2007р., а в частині проведення розрахунків –до повного виконання зобов’язань (розділ 8).

Додатковою угодою № 05-03/07 від 31.03.2007р. до договору № 9-02/1-П постачання вугільної продукції від 01.02.2007р. дію договору було продовжено до 30.06.2007р. а в частині проведення розрахунків –до повного виконання зобов’язань.

Відповідно до п. 3.1. договору сторони погодили, що якість вугільної продукції, що поставляється за цим договором, повинна відповідати ДСТУ 4083-2002 “Вугілля кам‘яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови”, ДСТУ 4096-2002 “Вугілля буре, кам‘яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб до лабораторного випробування”, ДСТУ 3472-96.

За домовленістю сторін (п. 4.1. договору) приймання вугілля по кількості і якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П-6 та від 25.04.1966р. № П-7 з подальшими змінами і доповненнями, ГОСТ 1137-64 “Угли бурые, каменные, антрацит, горючие сланцы и брикеты. Правила приёмки по качеству”, ДСТУ 4083-2002 “Вугілля кам‘яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови”, ДСТУ 4096-2002 “Вугілля буре, кам‘яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб до лабораторного випробування”, ГТР 34.09.110-2003 “Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи” та/або іншими нормативними документами України, прийнятими на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору.

На виконання умов договору № 9-02/1-П постачання вугільної продукції від 01.02.2007р. відповідачем 01.06.2007р., 03.06.2007р., 08.06.2007р. на адресу Бурштинської ТЕС за залізничними накладними: № 36073867 (вагони: № 63544712, № 64369002, № 66940909), № 36057414 (вагон № 64471626), № 36073873 (вагони: № 66724188, № 65757973, № 65779647), № 36057415 (вагон № 67667659), № 36073885 (вагони: № 65888976, № 66119850, № 68974427, № 66628561, № 68534304, № 68605063), № 36073887 (вагони: № 66171646, № 66036436, № 67878934) направлено вугілля марки ДГР, ДГ (0-200).

Пунктом 4.9. договору було встановлено, що якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника на протязі 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажоотримувача.

У випадку порушення покупцем вимог п. 4.1. та п. 4.9. його претензії щодо якості та кількості вугілля постачальником не приймаються (п. 4.15. договору).

Відповідно до п. 4.12. договору сторони передбачили, що постачальник і покупець мають право перевірити якість поставленої партії вугілля шляхом спільного випробування та проведення хіманалізу. Хіманаліз виконується у лабораторії ТЕС вантажоотримувача. Дані, отримані в результаті спільного випробування та проведення хіманалізу приймаються до розрахунку обома сторонами.

Крім того, на підставі п. 4.13. договору постачальник і покупець мають право погодити між собою та залучати до контролю якості і кількості вугілля, що поставляється, незалежного експерта, проводити взаємні перевірки справності ваг, хімічних приладів, правильності відбору проб вугілля. При участі у прийманні вугілля за кількістю та якістю у покупця незалежного експерта, результати його експертизи приймаються до розрахунку беззаперечно обома сторонами.

Згідно п. 4.10. договору у випадку постачання вугілля, якісні показники якого перевищують граничний рівень, встановлений цим договором в п. 3.1., покупець має право відмовитися від прийняття та оплати такого вугілля.

При прийманні вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС встановлено, що поставлене вугілля за своїми якісними характеристиками не відповідає вимогам пункту 3.1. договору. Так, фактичний вміст золи у вугіллі становив від 39,2% до 41,3% проти 35% гранично допустимого вмісту золи для рядового вугілля згідно додатку № 05/07-Б від 26.04.2007р. до договору № 9-02/1-П постачання вугільної продукції від 01.02.2007р., що підтверджується складеними на підставі п. 4.11. договору Актами приймання вугілля на Бурштинській ТЕС: № 3716 від 02.06.2007р., № 3718 від 02.06.2007р., № 3783 від 04.06.2007р., № 3786 від 04.06.2007р., № 3916 від 09.06.2007р., підписаними представниками вантажоодержувача та представником вантажовідправника –Ямельницькою Р.М. за довіреністю № 9.1-44 від 29.05.2007р., та Паун Г.П. за довіреністю № 2.6/817 від 05.06.2007р., відповідно до яких Державне підприємство “Волиньвугілля” (третя особа) довірило вказаним особам вчиняти всі дії для участі в опробуванні та проведенні контрольних аналізів проб вугілля на Бурштинській ТЕС. Вказані довіреності були видані на підставі довіреності № б/н від 28.02.2007р., виданої Державним підприємством “Вугілля України” (відповідачем) відокремленому структурному підрозділу “Волиньвуглезбутпостач” Державного підприємства “Волиньвугілля” (третій особі), за якою останнє уповноважено виступати від імені Державного підприємства “Вугілля України” перед третіми особами під час здійснення дій, обумовлених, зокрема, договором поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007р. Для чого ВСП “Волиньвуглезбутпостач” ДП “Волиньвугілля” надано право проводити від імені ДП “Вугілля України” звіряння якості і кількості вугілля, брати участь у зважуванні вугілля у вагонах, проводити сумісне опробовування вугілля, поставленого, зокрема,  на теплові електричні станції (ТЕС) ВАТ “Західенерго” в рахунок договору поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007р., та підписувати у зв‘язку з цим відповідні акти та виконувати всі необхідні дії, пов’язані з виконанням цієї довіреності.

Про поставку на Бурштинську ТЕС залізничних вагонів із вугіллям неналежної якості вантажовідправник був повідомлений вантажоотримувачем листами-факсограмами: № 06/1617, № 06/1618, № 06/1626 від 04.06.2007р., а листом-факсограмою № 06/1704 від 11.06.2007р. були повідомлені вантажовідправник та відповідач та телеграмою № 614 від 08.06.2007р., якими був також попереджений про повернення вантажу.

З огляду на зазначене, заперечення відповідача з того приводу, що в порушення п. 4.9. договору представників відповідача та вантажовідправника не було викликано позивачем, судом не приймається, оскільки представники відповідача та вантажовідправника приймали участь в прийманні товару. Відповідачем також не надано суду доказів на спростування доводів позивача щодо неналежної якості поставленого вугілля.

Пунктом 5.3. договору було встановлено, що вугілля, якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, встановлений цим договором в п. 3.1., покупцем не приймається, не оплачується і повертається назад на адресу вантажовідправника з дотриманням вимог п. 6.4. цього договору.

Відповідно до п. 6.4. договору сторони встановили, що за постачання неякісного вугілля, вугілля пошарово завантаженого в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів, або вугілля, асортимент якого не відповідає вимогам договору, постачальник несе відповідальність у вигляді повного відшкодування всіх збитків покупця, зв‘язаних з постачанням такого вугілля (витрати по транспортуванню вугілля до вантажоотримувача, пере адресація вагонів, плата за використання вагонів, витрати на подачу-прибирання вагонів, витрати на проведення хіманалізу вугілля, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберіганню, реалізації вугілля та ін.).

Вугілля неналежної якості загальною масою 1171000,00 кг було повернуто вантажовідправнику 04.06.2007р.-06.06.2007р. та 10.06.2007р. в залізничних вагонах: № 63544712, № 64369002, № 66940909, № 64471626, № 66724188, № 65757973, № 65779647, № 67667659, № 65888976, № 66119850, № 68974427, № 66628561, № 68534304, № 68605063, № 66171646, № 66036436, № 67878934, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу № 36087017, № 36087018, № 36087024, № 36087026, 36087037, виданими залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивач на адресу відповідача направив претензії: від 14.06.2007р. № 119-146 на суму 18799,44 грн. та від 22.06.2007р. № 119-155 на суму 16453,21 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Вказані претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав, можуть бути, зокрема, відшкодування збитків, припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб‘єкт господарювання має право на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання,  повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати зроблені управленою стороною.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов‘язань.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність за порушення зобов‘язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності особи;

- заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

-          вини боржника.

Протиправність дії чи бездіяльності особи полягає у порушенні договірного зобов‘язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав належним чином своє зобов‘язання перед позивачем щодо поставки вугілля належної якості.

Під збитками, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, розуміють, витрати, яких особа зазнала.

Заподіяння збитків позивачу в результаті вищезазначених дій відповідача полягає в тому, що внаслідок поставки вугілля неналежної якості позивач поніс витрати по поверненню вугілля неналежної якості.

У зв’язку із поверненням вугілля неналежної якості відповідач поніс витрати на загальну суму 32832,37 грн., в тому числі: витрати на сплату провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Іваничі Львівської залізниці в сумі 24541,20 грн., що підтверджується квитанціями про приймання вантажу № 36087017 від 05.06.2007р., № 36087018 від 04.06.2007р., № 36087024 від 06.06.2007р., № 36087026 від 06.06.2007р., № 36087037 від 10.06.2007р. та переліками: № 41 від 06.06.2007р., № 42 від 07.06.2007р., № 27 від 10.06.2007р., виданим залізницею; витрати на оплату за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС в сумі 7415,88 грн., що підтверджується відомостями плати за користування вагонами: № 1085/1068 від 05.06.2007р., № 1092/1074 від 06.06.2007р., № 1127/1108 від 10.06.2007р. та переліками: № 40 від 08.06.2007р., № 41 від 12.06.2007р., виданими залізницею; витрати на оплату за оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 875,29 грн., що підтверджується накопичувальними картками для додаткових зборів: № 05.06.0319 від 05.06.2007р., № 06.06.0323 від 06.06.2007р., № 10.06.0331 від 10.06.2007р. та переліками: № 40 від 08.06.2007р. та № 41 від 12.06.2007р. виданими залізницею.

Про наявність причинного зв‘язку між протиправною дією відповідача та збитками позивача свідчить факт порушення відповідачем договірного зобов’язання щодо поставки вугілля належної якості, що призвело до заподіяння збитків позивачу у вигляді понесених витрат.

Щодо вини, то у цивільному праві діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування.

Вищевикладене свідчить про існування всіх умов настання відповідальності за заподіяння збитків, отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених збитків в розмірі 32832,37 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує державне мито за рахунок другої сторони, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 328,32 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Вугілля України” (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 4; код ЄДРПОУ № 32709929, рахунок № 13 в АК  “Промінвестбанк” м. Києва, МФО 300012), а у разі відсутності грошових коштів - з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Відкритого акціонерного товариства “Західенерго” (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; код ЄДРПОУ № 23269555; рахунок № 3357 в АК  “Промінвестбанк” м. Львова, МФО 325633) 32832,37 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот тридцять дві гривні 37 коп.) збитків, 328 (триста двадцять вісім) грн. 32 коп. держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2.          Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                 Гумега О. В.