КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2007                                                                                           № 18/153

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

Позивача – Розбицький В.В. (довір. №328 від 25.12.06); Від відповідача –  Записний Д.Ю. (довір. №04 від 27.03.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.05.2007

у справі № 18/153 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Закритоого акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит"

про                                                  стягнення 17725,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2007р. у справі № 18/153 позов Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автокредит” задоволено  повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю  „Автокредит” на користь Закритого акціонерного товариства  „Страхова компанія „Провідна”  17 725 грн. 90 коп. збитків, 177 грн. 26 коп. витрат по оплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що відповідно до умов договору добровільного страхування  ризиків №2510 від 26.12.2003р., укладеного між ЗАТ „Міжрегіональна страхова компанія „Надра”, правонаступником якої є ЗАТ СК „ІФД Капіталь Страхування”, правонаступником якої є  ЗАТ СК „Провідна”, та ПП „Макдональдз  Юкрейн ЛТД” , страховим полісом №2703 від 08.01.2004р. був застрахований автомобіль  марки „Renault Clio”, що належить ПП „Макдональдз  Юкрейн ЛТД”. В результаті ДТП, яке сталося 15.09.2004р. за участю автомобіля „ЗАЗ-1102” державний номер 493-51КА, який належить на праві власності відповідачеві та автомобіля марки „Renault Clio” державний номер 460-81КА, що належить ПП „Макдональдз  Юкрейн ЛТД”, застрахованому автомобілю марки  „Renault Clio” були спричинені механічні пошкодження. 29.10.2004р. позивачем складений страховий акт  та  виплачено на користь ПП „Макдональдз  Юкрейн ЛТД” страхове відшкодування в сумі 17 725,90 грн. Поторока Роман Володимирович, під керуванням якого знаходився автомобіль „ЗАЗ-1102” державний номер 493-51КА, на підставі трудової угоди, укладеної між ним та ТОВ „Автокредит”, взяв на себе обов’язок перевозити товар ТОВ „Автокредит” за попереднім замовленням. Враховуючи, що постановою Солом’янського  райсуду м. Києва винним у скоєні ДТП визнано водія Потороку Р.В.,  позивач правомірно звернувся до відповідача за відшкодуванням шкоди.

Не погоджуючись  із вказаним рішенням суду  відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд  скасувати  рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2007р. повністю, прийняти нове рішення , яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що  суд не врахував того факту, що гр. Поторока Р.В. не перебував в трудових відносинах з ТОВ „Автокредит”. Суду було надано трудову угоду, відповідно до умов якої між ТОВ „Автокредит” та гр. Поторокою Р.В. існували лише  договірні взаємовідносини, пов’язані з безпосереднім виконанням гр. Поторокою Р.В. певних видів робіт, то і відповідальність  за дії Потороки Р.В. ніяким чином не може бути покладена  на ТОВ „Автокредит”. Відповідач також посилається на те, що позивачем не було надано жодних належних доказів, що він дійсно є правонаступником ЗАТ „Міжрегіональна страхова компанія „Надра”. Позивачем  було надано лише незавірену належним чином копію статуту ЗАТ СК „Провідна”, тому цей документ  не є належним доказом тих фактів, на які посилався позивач в своїй позовній заяві.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

26 грудня 2003 року між ЗАТ „Міжрегіональна страхова компанія „Надра”, правонаступником якої  є ЗАТ СК „ІФД Капіталь Страхування”, повним правонаступником якої є ЗАТ СК „Провідна”  та ПП „Макдональдз Юкрейн ЛТД” було укладено договір  добровільного страхування ризиків, пов’язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №2510. В рамках цього договору Страховим полісом №2703 від 08 січня 2004  застраховано автомобіль „Renault Clio”, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер 460-81 КА, що належить ПП  „Макдональдз Юкрейн ЛТД”.

15 вересня 2004 Поторока Роман Володимирович , керуючи автомобілем „ЗАЗ-1102”, державний реєстраційний номер 493-51 КА , який належить ТОВ  „Автокредит”, рухаючись  по Червонозоряному проспекту, здійснив зіткнення з автомобілем марки  „Renault Clio”, державний реєстраційний номер 460-81 КА, що належить  ПП  „Макдональдз Юкрейн ЛТД”, під керуванням водія Липчука Олега Петровича.

Згідно довідки ДАІ Солом”янського РУ ГУ МВС України в м. Києві  автомобілю марки „Renault Clio” ( державний  реєстраційний знак 460-81 КА), застрахованому у позивача,  спричинені механічні пошкодження.

Постановою Солом’янського районного суду м.Києва від 29.10.2004р. Потороку Романа Володимировича  визнано винним в порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода визнана страховою подією, про що 29.10.2004р. позивачем складено страховий акт №3098  та на підставі  договору добровільного страхування №2510 від 26.12.2003, страхового полісу №2703 від 08.06.2004р., акту автотоварознавчого дослідження №2492 від 24.09.2004р., акту огляду транспортного засобу від 15.09.2004р., наряду замовлення №3166 від 18.10.04р. проведено розрахунок  суми страхового відшкодування та 02.11.2004р. позивачем сплачено на  користь ПП  „Макдональдз Юкрейн ЛТД” страхове відшкодування в розмірі 17 725,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7846 від 02 листопада 2004р..

Відповідно до ч.2 ст.ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власником джерела підвищеної небезпеки є Товариство з обмеженою відповідальністю „Автокредит” .

Відповідно до ч.5 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надав суду належні докази та довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 27 Закону України „Про страхування” передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі  виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тобто до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги в межах фактичних затрат до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом 1-ї інстанції не було досліджено факту  не перебування  Потороки Р.В.    в трудових відносинах  з ТОВ „Автокредит”, оскільки судом під час розгляду справи правильно встановлено, що на підставі трудової угоди від 01.01.04 укладеної між ТОВ „Автокредит” та  Поторокою Р.В. , останній зобов’язувався  перевозити товар товариства (замовника) за попередніми заявками. Поторока Р.В. виконував свої зобов’язання за угодою на автомобілі, який належить відповідачу.

З урахуванням того, що винним у дорожньо-транспортній  пригоді, яка сталася 15.09.04р. у м. Києві визнано водія Потороку Р.В., який керував автомобілем марки ЗАЗ-1102 (д.н 493-51 КА) , що  належить відповідачеві, то  колегія  суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає  правомірним звернення позивача із позовом  про стягнення збитків  в порядку регресу.

Не можуть бути покладені в основу постанови і посилання відповідача про те, що на час коли відбулося ДТП автомобіль відповідача був переданий в оренду малому приватному підприємству „Аміс”, оскільки відповідачем не надано належних доказів, передбачених законодавством, які б підтверджували даний факт.

Інші доводи  відповідача про те, що суд недостатньо дослідив обставини справи колегією суддів не приймаються, оскільки всі докази, які були надані сторонами під час розгляду справи  Господарським судом м. Києва,  були вірно досліджені і встановлені.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2007 по даній справі  відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2007 у справі№ 18/153 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю „Автокредит”  - без задоволення.

2.Матеріали справи № 18/153 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Пашкіна С.А.

20.07.07 (відправлено)