ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26 лютого 2007 р.                                                             Справа  № 5/29-А

За позовом:        ДП „Іршавський завод продтоварів” м.Іршава

До відповідача: ДПІ у Іршавському районі м.Іршава

Про  визнання нечинними податкові повідомлення-рішення

Суддя                О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:

відповідача:

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства „Іршавський завод продтоварів” м.Іршава до ДПІ у Іршавському районі про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення від 26.07.2006р. №/0, №/0, №/0, 0/0, від 30.10.2006р. №/2, №/2, №/2, 0/2, від 22.01.07р. №/3, №/3, №/3, 0/3,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, ДПІ у Іршавському районі 26.04.2006р. було проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання податкового законодавства Іршавський заводом продтоварів за період з 01.04.2004р. по 31.12.2005р., результати якої викладено у акті перевірки №19/2301/00412139.

Даним актом перевірки (арк..14 акту), зокрема зафіксовано прострочення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість на 30 календарних днів у сумі 5075,90 грн. та від 31 до 90 календарних днів у сумі 2025,25 грн. та прострочення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток із затримкою до 30 календарних днів у сумі 150 грн., із затримкою від 31 до 90 календарних днів у сумі 1000 грн., із затримкою більше 90 календарних днів у сумі 4064,80 грн.

Крім того, ДПІ у Іршавському районі 19.07.2006р. було проведено перевірку дотримання встановлених законодавством граничних строків сплати податку на додану вартість за період з 30.01.2003р. по 01.12.2003р., результати якої викладено у акті №249/1550. Згідно з даним актом, позивач, у порушення п.п.5.3.1. ст..5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” здійснив сплату суми 22867,40 грн. податку на додану вартість із затримкою до 30 календарних днів.

Як стверджує відповідач, на підставі акту перевірки №19/2301/00412139 від 26.04.2006р. та акту №249/1550 від 19.07.2006р.  ДПІ у Іршавському районі було прийнято:

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., яким до позивач застосовано штрафні санкції у сумі 1731,06 грн. за прострочення на 77 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток держвласності у сумі 8655,30 грн.,

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 30,74 грн. за прострочення на 20 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на прибуток держвласності у сумі 307,40 грн.,

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 6694,04 грн. за прострочення на 62 календарні дні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 33470 грн.,

-          податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.06р., яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2286,74 грн. за прострочення на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на додану вартість у сумі 22867,40 грн.

Доказів того, що згадані вище податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акту перевірки №19/2301/00412139 від 26.04.2006р. та акту №249/1550 від 19.07.2006р. матеріали справи не містять.

У подальшому, відповідачем у справі було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 1731,06 грн. за прострочення на 77 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток держвласності у сумі 8655,30 грн.,

- податкове повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 30,74 грн. за прострочення на 20 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на прибуток держвласності у сумі 307,40 грн.

Окрім того, як стверджує відповідач, за результатами апеляційного оскарження та на підставі Рішення ДПА у Закарпатській області від 20.10.2006р. №12679/10/25-055,  було прийнято:

-          податкові повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 4126,94 грн. штрафу за прострочення на 62 календарні дні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 20634,70 грн.,

- податкові повідомлення-рішення №/2 від 26.07.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 1143,83 грн. штрафу за прострочення на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на додану вартість у сумі 11438,30 грн.

Оригінал чи належним засвідчену копію Рішення ДПА у Закарпатській області від 20.10.2006р. №12679/10/25-055 відповідачем також не подано.

Позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., яким до позивач застосовано штрафні санкції у сумі 1731,06 грн. за прострочення на 77 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток держвласності у сумі 8655,30 грн., податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 30,74 грн. за прострочення на 20 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на прибуток держвласності у сумі 307,40 грн., податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.2006р., яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 6694,04 грн. за прострочення на 62 календарні дні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 33470 грн., податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.07.06р., яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2286,74 грн. за прострочення на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на додану вартість у сумі 22867,40 грн., а також - податкове повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 1731,06 грн. за прострочення на 77 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток держвласності у сумі 8655,30 грн., податкове повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. та №/3 від 22.01.2007р. про сплату 30,74 грн. за прострочення на 20 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на прибуток держвласності у сумі 307,40 грн., та податкові повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. №/3 від 22.01.2007р. про сплату 4126,94 грн. штрафу за прострочення на 62 календарні дні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 20634,70 грн., і податкові повідомлення-рішення №/2 від 26.07.2006р., №/3 від 22.01.2007р. про сплату 1143,83 грн. штрафу за прострочення на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на додану вартість у сумі 11438,30 грн.

На підтвердження підставності вимог, позивач посилається на невідповідність висновків акту перевірки №19/2301/00412139 від 26.04.2006р. та акту №249/1550 від 19.07.2006р. даним оскаржуваних актів.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наявність у податкового органу права накладати відповідальність за прострочення платником граничного терміну сплати сум узгодженого податкового зобов’язання.

Окрім того, у своєму запереченні відповідач посилається на прострочення позивачем термінів сплати ПДВ за деклараціями від 19.02.2003р. №1131, від 19.08.2003р. №11385, від 18.09.2003р. №12507. згідно із запереченням відповідача. Крім того, як стверджує відповідач, податковий борг з ПДВ, виник у зв’язку із невиконанням рішень від 28.08.2003р. №26 і від 29.09.2003р. №43 про відстрочення податкових зобов’язань.

Доказів та обґрунтованих пояснень про суми сплачених позивачем платежів до бюджету із затримкою граничних термінів, даних про акти перевірок, які фіксують ці порушення, обґрунтованих документально підтверджених розрахунків сум застосованих санкцій та інших доказів, що підтверджували б наявність підстав для винесення оскаржуваних актів позивачем не подано.

Окрім того, посилаючись на те, що податкові повідомлення-рішення №/2 від 30.10.2006р. №/3 від 22.01.2007р. про сплату 4126,94 грн. штрафу за прострочення на 62 календарні дні граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на додану вартість у сумі 20634,70 грн., і податкові повідомлення-рішення №/2 від 26.07.2006р., №/3 від 22.01.2007р. про сплату 1143,83 грн. штрафу за прострочення на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженого податкового зобов”язання по податку на додану вартість у сумі 11438,30 грн., були прийняті за результатами апеляційного оскарження, відповідачем, на підтвердження цього аргументу не було надано суду Рішення ДПА у Закарпатській області від 20.10.2006р. №12679/10/25-055.

Повний текст Постанови складено 05.03.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов, виходячи з наступного:

У відповідності до п.2.6. Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових санкцій) органами державної податкової служби, затвердженої Наказом ДПА України №110 від 17.03.2001р.,  рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій –це рішення керівника органу державної податкової служби, щодо виявленого порушення, яке приймається відповідно до законодавчих актів, що надають органам ДПС застосовувати штрафні санкції.

Отже, як вбачається із наведеного вище, рішення про застосування санкцій приймається податковим оганом в межах компетенції, та на підставі виявленого порушення.

Статтею 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, чітко окреслено умови та міра відповідальності платників податків за порушення податкового законодавства.

Аналіз згаданих вище правових норм вказує на те, що платника податків може бути притягнуто до відповідальності виключно на підставі встановленого та чітко, в установленому порядку, зафіксованого порушення ним податкового законодавства.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що штрафні санкції були застосовані до позивача на підставі податкових повідомлень-рішень форми „Ш”. Згідно із додатком 3 до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого Наказом ДПА України №253 від 21.06.2001р. (із наступними змінами і доповненнями), податкове повідомлення рішення повинне містити посилання на акт, яким встановлено порушення платником податків граничного строку сплати суми узгодженого податкового зобов’язання.

Однак, оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення всупереч вищенаведеному, не містять посилання на документ, яким порушення податкового законодавства було зафіксоване.

Таким чином, судом встановлена невідповідність оскаржуваних актів чинному законодавству за формою.

Відсутність даних про акти перевірок, якими встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов”язання перешкоджає з’ясуванню судом підстав застосування штрафу.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, у справах про протиправність рішень суб’єкта владних повноважень, обов’язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позовних вимог.

Але, заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем не подано жодного документу та жодного доказу на підтвердження факту вчиненого позивачем порушення, на підтвердження викладених у заперечення обставин, а також на підтвердження підставності оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень.

Згідно із п.4 ст.71 КАС України, суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у снього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У разі невиконання цього обов’язку, суд витребовує документи.

У зв’язку із необхідністю витребовування нових доказів, в порядку п.2 ст.150 КАС України, у судовому засіданні 05.02.2007р. було оголошено перерву. Однак, всупереч наведеному вище, для підтвердження підставності оскаржуваних актів, відповідачем надано копію  додатку до акту від 19.07.2006р. без номеру та копію додатку до акту №299 від 19.07.2006р. та акт перевірки, завірені державним податковим інспектором юридичного сектору Дочинець В.В.

Крім того, відповідачем подано копію акту перевірки №19/2301/00412139, завірену державним податковим інспектором юридичного сектору Дочинець В.В.

Дані копії додатків до актів та акт перевірки не можуть бути прийняті судом в якості доказу через те, що розрахунки не містять відомостей про акт перевірки додатком до якого вони є , не містять даних про особу, якою складено ці додатки та обсяг її повноважень, а копії цих документів завірено особою, яка, згідно Довіреності №908 від 01.02.2007р. не уповноважена затверджувати копії актів ДПІ в Іршавському районі.

Згідно із п.6 ст.71 КАС України, у разі, якщо особа, яка бере участь у справі не надасть доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення не містять посилань на акти, якими встановлено порушення податкового законодавства. Крім того, оскаржені податкові повідомлення-рішення містять дані про суми та терміни прострочення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання, які відрізняються від даних, що містяться у акті перевірки №19/2301/00412139 від 26.04.2006р. та акті №249/1550 від 19.07.2006р., а це ставить під сумнів правовий та причинний зв”язок між цими актами ненормативного характеру та складеними податковим органом документами, на підставі яких було винесено акти. За таких обставин, судом ставиться під сумнів факт існування акту перевірки, яким зафіксовано порушення, що лягли в основу податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються.

Тому, перевірити у спірній ситуації достовірність висновків податкового органу –відповідача, шляхом судового розгляду справи, не видається можливим.

За таких обставин, виходячи із вище приведеного, суд констатує не доведення відповідачем підставності прийнятих ним та оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень.

Відсутність відповідних доказів унеможливлює з’ясуванню судом які податкові повідомлення було прийнято з метою встановлення граничних строків сплати сум штрафу, а які за наслідками апеляційного провадження. Тому, суд перевіряє на предмет законності кожен акт відповідача, оскаржений позивачем, індивідуально.

Отже, зважаючи на те, що відповідач не довів у судовому засіданні правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Визнати нечинним у повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 26.07.2006р. №/0, №/0, №/0, 0/0, від 30.10.2006р. №/2, №/2, №/2, 0/2, від 22.01.07р. №/3, №/3, №/3, 0/3 прийняті ДПІ у Іршавському районі по відношенню до ДП „Іршавський завод продтоварів” м.Іршава.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                   О.С.Йосипчук