ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.03.07
Справа № 15/106пн

Суддя
Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Стаханово-Алчевського міжрайонного природоохоронного
прокурора

в
інтересах держави в особі

Кіровської міської ради,
м. Кіровськ Луганської області

до Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м. Кіровськ Луганської області

про зобов'язання оформити правовстановлюючі документи на
землю

За участю:

прокурора:
Гришина Т.А.;

представників сторін

від позивача: Луковська
І.В., зав юр. відділом по довіреності від 19.02.2007р. №436;

від відповідача: ОСОБА_1

До початку слухання справи по суті
жоден з учасників судового процесу не заявив вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального
технічного засобу у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не
здійснювалося.

Суть спору:
прокурором заявлені вимоги про зобов'язання відповідача оформити
правовстановлюючі документи на користування
самовільно зайнятою земельною ділянкою по АДРЕСА_1площею 0,03 га під
розміщення та обслуговування будівлі зварювального цеху.

Прокурор та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти обставин за
позовною заявою щодо використання земельної ділянки в порушення ст. 125
Земельного кодексу України не заперечує, та повідомив, що вже звернувся до
позивача з клопотанням щодо виділення земельної ділянки та на даний час триває
процедура вирішення даного питання.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши учасників судового процесу, встановивши фактичні обставини справи,
оцінивши доводи прокурора та сторін і надані ними докази, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Перевіркою Управління з контролю за
використанням та охороною земель у Луганській області з питань дотримання вимог
земельного законодавства  встановлений та
зафіксований в акті перевірки від 25.10.2006р. факт самовільного заняття
відповідачем земельної ділянки по АДРЕСА_1площею 0,03 га під розміщення та
обслуговування будівлі зварювального цеху.

25.10.2006р. відповідачу виданий
припис згідно якого йому приписано: у місячний строк усунути порушення
земельного законодавства.

Повторною перевіркою дотримання
вимог земельного законодавства
встановлено, що відповідач продовжує використовувати земельну
ділянку  без правовстановлюючих
документів, що відображено в акті перевірки від 08.12.2006р. На підставі
результатів даної перевірки відповідачу теж винесено припис, а також його
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне
правопорушення.

Втретє проведено перевіркою
дотримання вимог земельного законодавства
встановлено, що відповідач продовжує використовувати земельну
ділянку  без правовстановлювальних
документів, що відображено в акті перевірки від 15.01.2007р.

Відповідач не надав суду належних
доказів правових підстав використання на даний час спірної земельної ділянки
(договір оренди на даний час ще не укладено).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що на даний час відповідач використовує земельну ділянку до
встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документу, що
посвідчує право на неї.

Згідно п. 2 резолютивної частини
рішення Конституційного суду України від 08.04.99 під поняттям органу,
уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах
/щодо ст. 2 ГПК України/, треба розуміти орган державної влади або орган
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені
Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Згідно ст. 14 Конституції України
земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною
держави.

Прокуратура як державний орган має
право та зобов'язана вживати дієвих заходів до охорони державних інтересів.

Відповідно до п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до розмежування земель  державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють
відповідні міські ради.

У зв'язку з тим, що таке
розмежування не проведено спірна земельна ділянка перебуває у державній
власності, позивач здійснює повноваження по розпорядженню нею.

Таким чином, прокурор обґрунтовано
звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі органу місцевого
самоврядування до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 13
Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними
об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
плату за землю»використання землі в Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. ст. 92, 93  Земельного кодексу України користування
земельними ділянками здійснюється на праві постійного користування земельною
ділянкою (набувається: а) підприємствами, установами та організаціями, що
належать до державної та комунальної власності; б) громадськими організаціями
інвалідів України, їх підприємствами (об'єднаннями), установами та
організаціями), а також на праві оренди (засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої діяльності).

Відповідач у справі може мати у
користуванні спірну земельну ділянку на праві її оренди.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право  на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Приступати   до   використання   земельної
ділянки    до встановлення її меж
у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

У зв'язку з відсутністю у
відповідача на даний час належних достатніх
правових підстав знаходження на спірній земельній ділянці, позовна
вимога підлягає задоволенню. Відповідач повинен оформити з позивачем
правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку у порядку та спосіб
передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України судові витрати у складі: 85 грн. 00 коп. державного мита, а також 118
грн. 00 коп.  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача
та стягуються з нього до державного бюджету.

Відповідно до ч 1 ст. 116
Господарського процесуального кодексу України, із змінами внесеними Законом
України від 22 вересня 2005 року N 2900-IV, накази про стягнення державного
мита надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

Відповідно до ст.85 ГПК України у
судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.  44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и
в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати
Фізичну особу -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 оформити правовстановлюючі документи на користування  самовільно зайнятою земельною ділянкою по
АДРЕСА_1площею 0,03 га під розміщення та обслуговування будівлі зварювального
цеху. Наказ видати.

3. Стягнути з Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь:

- державного бюджету України
рахунок 0006, банк ГУ ДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м.
Луганську ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, , код
бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, державне мито у
сумі 85 грн. 00 коп. видати наказ Державній податковій інспекції;

- Державного підприємства “Судовий
інформаційний центр”, р/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний” м. Львів,
МФО 325707 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00
коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 16.03.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко