КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2007                                                                                           № 21/504

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                              Голюк Н.І.

За участю представників:

Від позивача – Троян О.П. – по довіреності    Пукас А.Ю. – по довіреності.

Від відповідача – Чеберяк М.А. – по довіреності.

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страховагрупа"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.11.2006

у справі № 21/504 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страховагрупа"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Українська перестрахувальна компанія "Гарант Ре"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 262072,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.11.2006 р. у справі №21/504 позов Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група” до Відкритого акціонерного товариства „Українська перестрахувальна компанія Гарант Ре” про стягнення 262 072,58 грн. задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийняте по неповно з’ясованим обставинам.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та заперечення на неї неїредставник відповідача у судове засідання не з’ячвився, про причини своєї неявки суд не повідомив.ві №2/245, ро, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

08 січня 2004 року між Закритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Українська страхова група” та Відкритим акціонерним товариством „Народна фінансово-страхова компанія „Гарант Ре”, яка в подальшому змінила свою назву на Відкрите акціонерне товариство „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре”, укладено Договір №01/2004 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум.

Предметом даного Договору стало облігаторне пропорційне перестрахування відповідачем на засаді  ексцеденту сум частини відповідальності позивача, прийнятої ним за договорами добровільного страхування засобів   наземного   транспорту   (КАСКО   транспортних   засобів)   на  умовах   "Правил добровільного страхування засобів наземного транспорту".

Відповідно до п. 1.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди №2 від 01.04.04р. до нього дія Договору розповсюджується на всі договори добровільного страхування засобів наземного транспорту (КАСКО транспортних засобів), які укладені позивачем зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами), а також на договори перестрахування (Ковер-ноти) засобів наземного транспорту, прийнятих позивачем в факультативне перестрахування від ЗАТ "Страховий Дім "Актон". На засоби наземного транспорту, прийняті позивачем в факультативне перестрахування (ретроцесію) від інших страхових компаній, за винятком ЗАТ "Страховий Дім "Актон", дія цього договору не розповсюджується.

Згідно з п. 2.7. Договору позивач зобов'язується передавати, а відповідач зобов'язується приймати в перестрахування частину відповідальності позивача по всіх транспортних засобах, прийнятих ним на страхування починаючи з 01 січня 2004р., страхова сума за якими перевищує 50 000,00 грн. Договори страхування транспортних засобів, страхова сума за якими є меншою, ніж 50 000,00 грн., не підпадають під дію цього Договору перестрахування, і відповідач не несе відповідальності за ними.

У відповідності до ст. 987 Цивільного кодексу за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про страхування" перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

У відповідності до ст. 2 Договору перестрахування здійснюється на облігаторній пропорційній основі на засаді ексцеденту сум з пропорційним розподілом суми ексцеденту між перестраховиками. Ліміт власного утримання позивача за кожним договором страхування наземних транспортних засобів складає 50 000,00 грн. Розмір ексцеденту за цим договором становить 400 000,00 грн. Частка відповідача в ексцеденті становить 25,00 %.Пунктом 2.9. Договору визначено, що основний документообіг між сторонами здійснюється шляхом оформлення позивачем щомісячних рахунків-бордеро премій та рахунків-бордеро збитків.

Згідно з підпунктом 3.2.2. Договору один раз на місяць, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, позивач надає відповідачеві рахунок-бордеро премій та рахунок-бордеро збитків. Рахунки-бордеро оформляються та надаються відповідачеві в письмовому вигляді в двох примірниках. Один з двох примірників рахунку-бордеро премій та рахунку-бордеро збитків після їх підписання та скріплення   печаткою   повертається   позивачеві   протягом   3-х  робочих  днів. Рахунки-бордеро, після їх підписання, є невід'ємними частинами цього договору. Разом   з  рахунками-бордеро   збитків   позивач  направляє  відповідачеві  пакет документів на виплату страхового відшкодування згідно з переліком пп. 3.2.5. Договору за збитками, які перевищують 5,0% страхової суми.

У відповідності до п. 4.3. Договору збитки, сума страхового відшкодування за якими, за попередніми прогнозними розрахунками, може перевищувати суму 50 000,00 грн., врегульовуються окремо (індивідуально) і не включаються до щомісячного рахунку-бордеро збитків. Врегулювання збитків, сума страхового відшкодування за якими, за попередніми прогнозними розрахунками, може перевищувати суму 50 000,00 грн., здійснюється наступним чином:

-  при отриманні позивачем інформації від страхувальника про настання події, яка може бути кваліфікована як страховий випадок, позивач протягом 5-ти робочих днів повідомляє про це відповідача;

- відповідач після отримання від позивача повідомлення про настання збитку має право направити свого представника для участі у розслідуванні такого страхового випадку;

-  після проведення розслідування причин настання страхового випадку та визначення  розміру  збитку  позивач  оформлює  всі  необхідні  документа  та приймає рішення (з урахуванням п. 3.2.7) щодо виплати (відмови у виплаті) страхового відшкодування;

-  після проведення виплати страхового відшкодування позивач направляє відповідачеві копії документів, складених в процесі врегулювання даного збитку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані, а відповідачем підписані рахунки-бордеро збитків та листи-вимоги.

У відповідності до підпункту 3.4.3., 3.4.4. Договору з урахуванням Додаткової угоди №2 від 08.07.04р. до нього відповідач протягом 12-ти робочих днів з дня отримання від позивача оригіналу рахунку-бордеро збитків та пакетів документів на виплату страхового відшкодування за збитками, які перевищують 5,0% страхової суми, сплачує позивачеві свою частку страхового відшкодування, зазначену в такому рахунку-бордеро збитків. Також відповідач сплачує позивачеві свою частку страхового відшкодування протягом 5-ти робочих днів з дня отримання від позивача документів на виплату страхового відшкодування (у випадку, якщо страховий випадок розглядається окремо відповідно до п. 4.3. цього Договору).

Відповідач своє зобов'язання щодо сплати позивачеві частки страхового відшкодування згідно рахунків-бордеро збитків та листів-вимог, названих вище, виконав частково.

Як свідчать матеріали справи, відповідач розрахувався тільки по листу-вимозі №206/1744 від 19.07.2005р. (страхувальник - Удовенко С.А.), сплативши позивачеві 80 549,95 грн. платіжними дорученнями №7974 від 04.08.05р. на суму 6 008,76 грн., №8009 від 09.08.05р. на суму 10 000,00 грн., №8136 від 26.08.05р. на суму 10 000,00 грн., , №8139 від 26.08.05р. на суму 4 541,19 грн., №8318 від 15.09.05р. на суму 15 000,00 грн., №8415 від 19.09.05р. на суму 15 000,00, №8533 від 22.09.05р. на суму 20 000,00 грн.

Решту, наданих на оплату позивачем документів, відповідач на сплатив.

Несплата відповідачем листів-вимог №206/2568 від 12.10.2005р. (страхувальник - Шевелев В.В.) та №206/57 від 16.01.06р. (страхувальник - Коськін О.М.) пояснюється ним ненаданням позивачем на його вимогу документів, а саме, довідки, що підтверджує відсутність стану сп'яніння водія, який керував застрахованим транспортним засобом, у першому випадку, та належним чином оформленої калькуляції збитків від 07.09.05р., на підставі якої виконано розрахунок страхового відшкодування, в другому випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням №37857 від 18.10.2005р. відповідач проінформував позивача проте, що перестрахувальне відшкодування згідно листа №206/2568 від 12.10.05р. буде виконане після надання документів, що підтверджують відсутність стану сп'яніння водія, який керував транспортним засобом під час страхового випадку.

Згідно з повідомленням відповідача №42532 від 14.04.06р., для прийняття рішення про відшкодування по листу-вимозі №206/57 від 16.01.06р. (страхувальник - Коськін О.М.) він попросив позивача надати належним чином оформлену калькуляцію.

Згідно з пп. 3.3.3. Договору відповідач має право вимагати від позивача надати копії документів, зазначених в пп. 3.2.5. Договору, що стосуються окремого страхового випадку.

Відповідно до пп. 3.2.5. Договору на вимогу відповідача позивач зобов'язаний надати йому копії документів, що стосуються окремого страхового випадку. Обсяг документів, які відповідач має право вимагати від позивача, обмежується наступним переліком:

- повідомлення страхувальника про настання страхового випадку та заява про виплату страхового відшкодування;

- договір страхування;

- свідоцтво   про   реєстрацію  транспортного   засобу,   посвідчення  водія, документи, на підставі яких здійснюється керування застрахованим ТЗ;

-  довідка компетентних органів про факт і обставини страхового випадку (довідка ДАІ, постанова про відкриття та призупинення кримінальної справи, тощо);

- розрахунок суми страхового відшкодування;

- страховий акт;

- платіжний документ, який підтверджує факт сплати позивачем страхового відшкодування (за виключенням випадків, коли сума нарахованого страхового відшкодування перевищує касовий збиток, розмір якого зазначений у п. 4.4. цього Договору);

- документи ремонтного підприємства або акт незалежної експертизи, якщо підставою для розрахунку суми страхового відшкодування були такі документи;

- документи, які підтверджують витрати позивача, пов'язані з врегулюванням збитку.

У відповідності до пп. 4.3.4. Договору відповідач не має права вимагати від позивача надання документів в більшому обсязі, ніж це зазначено в пп. 3.2.5. цього Договору ( у тому числі більшому, ніж були зібрані позивачем при врегулюванні відповідного страхового випадку).

Як вбачається з переліку документів, довідка, що підтверджує відсутність стану сп'яніння водія, який керував застрахованим транспортним засобом, та калькуляція збитків не є серед обов'язкових документів, які мають бути надані позивачеві відповідачеві.

Крім того, сторони Договором встановили випадки, коли відповідач має право відмовити у виплаті своєї частки страхового відшкодування (пп. 3.3.6.). Серед підстав відсутня така підстава, як ненадання позивачем відповідних документів.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач погоджував прийняття остаточного рішення щодо виплати страхового відшкодування, а також розмір такої виплати з відповідачем, що є підставою для відповідача відмовити позивачеві у виплаті частки страхового відшкодування. У зв'язку з цим, на думку суду, відмова на цій підставі згідно листа відповідача №42920 від 06.05.2006р. є правомірною.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував наступне.

По-перше, відповідно до п. 3.1.2 Договору № 01/2004 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум від 08 січня 2004 року (далі за текстом - Договір перестрахування) перестрахувальник (позивач) має право самостійно проводити врегулювання збитків за договорами страхування, а саме: встановлювати причини настання страхових випадків, визначати розмір збитків, давати запити та отримувати відповіді від компетентних органів (у т.ч. ДАІ), залучати до розслідування причин та визначення розміру збитків незалежних експертів, проводити переговори з зацікавленими особами, оформляти всі необхідні документи та приймати рішення щодо виплати (відмови в виплаті) страхового відшкодування. по-друге, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про страхування» перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Тобто, перший страховик у силу договору перестрахування набуває статусу страхувальника і є носієм відповідних прав і обов'язків, а перестрахувальник набуває статусу страховика і є носієм відповідних прав і обов'язків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.

Крім того, в ч. 2 п. 3.3.6 Договору перестрахування міститься аналогічне положення, а саме: рішення про відмову в страховій виплаті приймається перестраховиком (відповідачем по справі) не пізніше останнього дня визначеного п.п. 3.4.3, 3.4.4. для виплати страхового відшкодування і повідомляється перестрахувальнику (позивачу по справі) в письмовій формі з мотивованим обґрунтуванням причин відмови, яке може бути оскаржено у порядку, встановленому законодавством України.

Проте, лист відповідача № 42920 від 06.05.2006 року, яким відмовлено позивачеві у виплаті частки страхового відшкодування направлено останньому з порушенням строку встановленого п. 3.4.4. Договору перестрахування, а обґрунтування причини відмови носить суто формальний характер, а саме: відповідач був позбавлений можливості взяти участь у процедурі врегулювання збитків та остаточне рішення було прийнято без погодження з відповідачем. Щодо аргументу про позбавлення відповідача можливості взяти участь у процедурі врегулювання збитків, то Господарський суд міста Києва цілком обґрунтовано встановив, що відмова відповідача у виплаті позивачеві частки страхового відшкодування з цієї підстави є неправомірною, щодо аргументу відповідача про прийняття остаточного рішення позивачем без погодження з відповідачем, то, як зазначалося вище, відповідно до п. 3.1.2. Договору перестрахування перестрахувальник (позивач по справі) має право самостійно приймати рішення щодо виплати (відмови в виплаті) страхового відшкодування.

Суд першої інстанції зазначає, що листом № 44833 від 18.09.06 р. відповідач повідомив позивача про відмову у відшкодуванні (страхувальник - Романенко Р.М.), лист-вимога № 206/1248 від 20.05.05 р. на суму 84 298,73), у зв'язку з порушенням позивачем п. ЗО рахунку-бордеро № 10, п. 1.5.1, п. 2.5.1., п. 3.2.7., п. 3.2.8. Договору перестрахування та на підставі 3.3.6 Договору перестрахування. В листі № 44833 від 18.09.06 р. відповідачем в якості підстави для відмови в відшкодування зазначено, що державний номер а/м, що викрадений не відповідає державному номеру а/м, що прийнятий на перестрахування, тобто має місце порушення п. 30 рахунку-бордеро № 10 Договору перестрахування, крім того, 15.09.2006 р. отримано лист-відповідь СП «Автомобільний Дім Україна» вих. № 134/0502-08 від 08.09.2006 року, в якому повідомлено, що рік випуску а/м 2000, а не 2001 року, що суттєво вплинуло на встановлення дійсної вартості та відповідно страхової суми.

Проте, відповідачем було проігноровано лист № 206/641 від 12.04.06 р. відповідно до якого позивач повідомив відповідача про здійснені заходи у процедурі врегулювання збитків, а саме: позивачем було зроблено запит в Головне Управління Міністерства Внутрішніх Справ в м. Києві Управління Державної Автомобільної Інспекції стосовно ідентифікації автомобіля Мерседес-Бенц G 500, у відповідь на який було отримано лист № 10/3379 від 25.04.2006 р., яким повідомлено, що даний автомобіль 2001 року випуску, а не 2000 як стверджує відповідач та, що на вказаний автомобіль було видано державні номерні знаки № 44206 КА в зв'язку з заміною свідоцтва про реєстрацію.

Копія листа Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ в м. Києві Управління Державної Автомобільної Інспекції № 10/3379 від 25.04.2006 р. долучена до матеріалів справи.

Отже, з викладеного вище видно, що відмова у виплаті страхового відшкодування не містить мотивованого обґрунтування причин відмови та носить формальний характер, що є порушенням ч. 2 п. 3.3.6 Договору перестрахування, а твердження суду першої інстанції про порушення позивачем п. 1.5.1, п. 2.5.1, п. 3.2.8 є  такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи  викладене вище,  судова  колегія  вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2006 р. у справі №21/504 підлягає зміні.

Керуючись  ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу  України,  Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Українська страхова група” на рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2006 р. у справі  № 21/504 – задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2006 р. у справі  № 21/504 – змінити.

3.Позов задовольнити повністю.

4.Матеріали справи № 21/504 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

13.02.07 (відправлено)