КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

30.01.07 р.          № 10/296а

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Малетича  М.М.

Студенця  В.І.

при секретарі:                              Солонець К.В.

За участю представників:

від третьої особи - Темчур Олександр Анатолійович

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора

на постанову Господарського суду м.Києва від 09.11.2006

у справі № 10/296а  (Пашкіна С.А.)

за позовом           Чернігівського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особа Деснянської районної у м. Чернігові ради

до           Ульянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області

третя особа           Темчур Олександр Анатолійович

про          визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Чернігівський міжрайонний природоохоронний прокурор звернулося в Господарський суд Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 46 від 22.10.1993 р., яка відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 24.12.1999 р. перейменована на Улянівську.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 09.11.2006 р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Чернігівський міжрайонний природоохоронний  прокурор  вніс  до Київського апеляційного господарського суду апеляційне подання, в якому просив постанову скасувати та прийняти нову постанову про  задоволення позовних вимог.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова місцевого господарського суду прийнята з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи та суд неправильно застосував та порушив норми матеріального права.

Зокрема апелянт стверджує про те, що рішення Новоселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 46 від 22.10.1993 р. в частині передачі у приватну власність  земельної ділянки гр. Темчур О.А. є незаконним, а тому підлягає визнанню недійсним.

У судове засідання представники прокуратури, позивача та відповідача не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення повісток та ухвал Київського апеляційного господарського суду, надісланими на адресу сторін рекомендованими листами.

Відповідно до п. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі  неприбуття   відповідача  - суб'єкта   владних повноважень,  належним  чином повідомленого про дату,  час і місце судового розгляду,  без поважних причин або без  повідомлення  ним про  причини  неприбуття  розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на наведене судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення третьої особи, обговоривши доводи апеляційного подання, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Причиною спору у даній справі стало питання відповідності рішення Новоселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 46 від 22.10.1993 р. в частині передачі у приватну власність  земельної ділянки гр. Темчур О.А. вимогам законодавства,  чинного на момент прийняття цього рішення.

Користуючись правом, наданим йому законом (ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України) Чернігівський міжрайонний природоохоронний  прокурор звернулося в Господарський суд Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Отже, позивачем у даній справі є Деснянська районна у м. Чернігові рада.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Отже, чинним законодавством чітко визначено підвідомчість справи суду загальної юрисдикції у тому випадку, коли позивачем у справі про визнання акта недійсним є орган місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 роз’яснення ВАСУ від 08.02.96 р. N 02-5/62 якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або сказано про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру правовідносин, що визначені ГПК.

Справи за заявами прокурорів та їх заступників про визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування, державних адміністрацій підвідомчі господарському суду, якщо такі акти не відповідають законодавству і порушують права та охоронювані законом інтереси підприємств та організацій (п. 2.7 роз’яснення ВАСУ від 08.02.96 р. N 02-5/62).

Відповідно до п. 6. Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене судова колегія дійшла висновку про те, що справа за позовом Чернігівського міжрайонного природоохоронного  прокурора в інтересах держави в особі Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету не може бути розглянута  господарським судом в порядку адміністративного судочинства, оскільки підлягає розгляду судом загальною юрисдикції за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В силу ч. 1 ст. 203 зазначеного Кодексу постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на зазначене суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.11.2006 р. про відмову у позові підлягає скасуванню, а провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на припис ч. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз’яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Постанову Господарського суду Чернігівської області від 09.11.2006р. по справі 10/296а скасувати повністю.

2.          Закрити провадження у справі.

3.          Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України з дня складення постанови в повному обсязі.

4.          Постанову в повному обсязі складено 31.01.2007 р.

Головуючий суддя          Андрієнко  В.В.

Судді

Малетич  М.М.

Студенець  В.І.