ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                               Справа № 14/265

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-один», м. Полтава

до Відкритого акціонерного товариства «Пирятинський м’ясокомбінат», м. Пирятин

про стягнення 1786,50 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача:                    Глушков О.Є - директор;

від відповідача:           не з’явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 1786,50 грн. за поставлену продукцію.

Справа прийнята до розгляду суддею Пушко І.І. на підставі ухвали про зміну складу суду від 11.06.2007 року.

У відповідності до ст. 55 ГПК України у позовах про стягнення грошей ціна позову визначається стягуваною сумою. Позивач в позовній заяві не вірно визначив ціну позову, оскільки включив до неї витрати на інформаційне технічне забезпечення судового процесу, витрати по сплаті державного мита, і, окрім цього, кошти в сумі 54,50 грн., оплачені ним за довідку про державну реєстрацію ВАТ «Пирятинський м’ясокомбінат», копія якої додана до позовної заяви, які згідно ст. 44 ГПК України не можуть входити до складу судових витрат. Тому, виходячи з частини третьої ст. 55 ГПК України, оскільки позивачем неправильно визначено ціну позову, суд визначає її самостійно: 1512,00 грн. –сума основної заборгованості.

Відповідач в судове засідання не з’явився, причин неявки суд не повідомив, відзиву на позов та витребуваних документів не надав. Докази отримання відповідачем ухвали суду містяться в матеріалах справи, таким чином відповідач про місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд вважає, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив: На підставі усної домовленості між сторонами по справі позивачем було передані у власність відповідачу товар - ковбасну марковану оболонку на загальну суму 3912 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на накладну від 04.11.2004 року № 75 та накладну від 30.11.2004 року № 87 з підписами відповідача (засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи), які підтверджують факт отримання товару відповідачем (копія довіреності на отримання товару видана представнику Кучі Є.П. серії ЯЛП №891366 від 04.11.2004 року залучена до матеріалів справи).

Розрахунки за отриманий товар відповідачем здійснювались частково, на суму 2400,00 грн. Позивачем 27.12.2006 року направлена відповідачу претензія  № 2 (отримана адресатом 30.12.2006 року), яка залишена останнім без відповіді та задоволення, на акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.12.2006 року відповідач також ніяким чином не відреагував.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, відповідач повинен виконати обов'язок щодо оплати отриманого товару у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Згідно розрахунку позивача основна заборгованість відповідача за поставлений товар становить 1512,00 грн.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання не допускається. Обов’язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

В зв’язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення боргу є правомірними та обґрунтованими матеріалами справи, відповідачем не заперечуються, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі - 1512,00 грн.

Подана позивачем заява від 16.05.2007 року № 8 про збільшення позовних вимог судом не приймається, оскільки згідно п. 3.7 роз’яснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/289 від 18.09.97 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Позивач просить збільшити позовну вимогу шляхом нарахуванням індексу інфляції та відсотків за весь період несплати боргу до суми 2410,17 грн., тобто в даному випадку заявлені вимоги додатково до викладених у позовній заяві, а не змінено кількісні показники, в яких виражається позовна вимога, яку було заявлено в позові.

Судом роз’яснено позивачу право на звернення до суду стосовно стягнення з відповідача індексу інфляції та річних на прострочену заборгованість шляхом подачі нового позову.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу відповідно до частини другої ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 55, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Пирятинський м’ясокомбінат», Полтавська область, м. Пирятин, вул. Піонерська, 64, індекс 37000, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-один», м. Полтава вул. Фрунзе, 233, кв. 48, індекс 36008, р/р 6001 в ПРУ КБ «Приватбанк», МФО 331401, код 22518186 –1512 грн. 00 коп. боргу; 102 грн. 00 коп. державного мита; 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                    І.І.ПУШКО