ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 18/7

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Першиков Є.В.

судді
Савенко Г.В.

Ходаківська І.П.

розглянувши

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонет"

на
постанову  від 06.03.2007р. Київського  апеляційного господарського суду

у справі
№  18/7   господарського суду  м.Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонет"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Курені"

про
визнання частково недійсним договору оренди

З участю представників :

позивача – Соловйова А.В., за довіреністю

відповідача –  Пуказ А.Ю., за довіреністю

Пономарьов П.О., за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

ТОВ “Сонет” звернулось в  Господарський суд м. Києва з позовом до ТОВ “Курені” про   визнання недійсним п. 6.2.6 договору оренди № 14/09/04 від 27.09.2004 р., укладеного між ТОВ “Сонет”і ТОВ “Курені” та про  зобов’язання відповідача виконувати договір оренди № 14/09/04 від 27.09.2004р.

Після порушення провадження у справі місцевим господарським судом за результатами розгляду клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову винесено ухвалу від 20.12.2006 р., якою задоволено відповідну заяву ТОВ “Сонет”, а саме заборонено ТОВ “Курені” вчиняти будь-які дії щодо відмови від договору оренди № 14/09/04 від 27.09.2004 р.

Постановою  від 06.03.2007р. Київського  апеляційного господарського суду   у даній справі ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.12.2006 р. у справі № 18/7 скасовано повністю. В задоволенні клопотання  Товариства з обмеженою відповідальністю “Сонет” про забезпечення позову відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову  від 06.03.2007р. Київського  апеляційного господарського суду  та залишити в силі ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.12.2006 р. у справі № 18/7.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський  суд  за  заявою  сторони,  прокурора  чи  його заступника, який подав позов, або з  своєї  ініціативи  має  право вжити  заходів  до  забезпечення   позову. Забезпечення   позову допускається  в  будь-якій  стадії  провадження  у  справі,   якщо невжиття  таких  заходів  може  утруднити  чи  зробити  неможливим виконання рішення господарського суду.

Предметом спору є  визнання недійсним п. 6.2.6 договору оренди № 14/09/04 від 27.09.2004 р., укладеного між ТОВ “Сонет” і ТОВ “Курені” та   зобов’язання відповідача виконувати договір оренди № 14/09/04 від 27.09.2004р.

В порядку вжиття заходів до забезпечення позову судом  заборонено   відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відмови від договору оренди № 01/1 від 13.11.2002 р.

Колегія суддів вважає вжиття таких заходів до забезпечення   необґрунтованим з огляду на наступне.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до п.8 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.94 р. N 02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

В оскаржуваній ухвалі про вжиття заходів до  забезпечення позову суд не визначив які конкретно дії забороняється вчиняти відповідачу, чим порушив принцип адекватності  заходу забезпечення позову вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Можливість розірвання або відмови від договору передбачена у випадках та в порядку встановлених законодавством. Обмеження в повному обсязі можливості реалізації таких прав за спірним договором є необґрунтованим у зв’язку з невідповідністю  заявленим позовним вимогам.

З огляду на вищевикладене, та  враховуючи невірне застосування місцевим судом статті 66 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо неправомірності  ухвали господарського суду  м.Києва від 20.12.2006р. про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її  скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст.111-5,  111-9, 111-7, 111-11   Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонет"  залишити без задоволення.

Постанову  від 06.03.2007р. Київського  апеляційного господарського суду  у справі №  18/7   господарського суду  м.Києва залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                     Є.Першиков

Судді                                                                                               Г. Савенко

І.  Ходаківська