ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  09-07-16/4479а

"29" грудня 2007 р.,  09 год.  10 хв.                                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача – Білоус В.Ю. головний держподатінспектор за довіреністю, першого відповідача –Дубовик Л.М. за довіреністю, другого відповідача –не з’явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Державної  податкової інспекції у місті Черкаси до  товариства з обмеженою відповідальністю (з іноземними інвестиціями) "Генезіс-Ротор", м. Черкаси (перший відповідач) та Комерційно-господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич", с. Сагунівка Черкаського району (другий відповідач) про  визнання  недійсною угоду від 30.06.2004 року №6/Е, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач подав адміністративний позов, у якому просить визнати угоду між ТОВ „Генезіс-Ротор” (перший відповідач) та КГ ТОВ «Славутич» (другий відповідач) від 30.06.2004 року №6/Е (далі –спірна угода), як таку, що вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- під час проведення комплексної планової документальної перевірки з питань дотримання податкового та валютного законодавства ТОВ „Генезіс-Ротор”, за результатами якої був складений акт від 01.02.2006 року №145/23-208/21376583, встановлено, що між ТОВ «Генезіс-Ротор»та КГ ТОВ «Славутич»укладена спірна угода, за умовами якої КГ ТОВ „Славутич” (виконавець за договором) зобов’язався виготовити та передати у власність ТОВ „Генезіс-Ротор” (замовник за договором) нестандартне обладнання у відповідності до конструкторської документації;

- при перевірці взаєморозрахунків між ТОВ «Генезіс-Ротор»з КГ ТОВ «Славутич» встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 31.08.2005 року у справі №08/3681, яке набрало законної сили, визнані недійсними рішення  виконавчого комітету Черкаської районної ради народних депутатів  №203 від 26.12.1991 року «Про державну реєстрацію КГ ТОВ «Славутич»з 11.02.2002 року; Статут КГ ТОВ «Славутич» від 23.01.1992 року №10, починаючи з 11.02.2002 року; рішення засновників КГ ТОВ «Славутич», викладене в протоколі від 11.02.2002 року №6; свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість (далі скорочено –ПДВ) від 06.08.1997 року №32450491 з 11.02.2002 року, зазначені обставини відповідно до ч.1 ст.72 КАС України не підлягають доведенню у даній справі;

- наведене свідчить, що спірна угода та податкові накладні видані КГ ТОВ „Славутич” підписані особою, яка не належить до кола осіб. Наділених таким правом у визначеному законом порядку;

- на підставі зазначеного рішення господарського суду актом від 18.11.2005 року  №253/15 проведено анулювання свідоцтва платника ПДВ  КГ ТОВ «Славутич»з 11.02.2002 року;

- відповідно до пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України  «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року зі змінами і доповненнями (далі  скорочено - ЗУ  «Про ПДВ») право на нарахування ПДВ та складання податкових накладних належить виключно особам, зареєстрованим як платники ПДВ;

- КГ ТОВ «Славутич», продавець по договору, не мав права виписувати податкові накладні, отже ТОВ «Генезіс-Ротор»завищив податковий кредит, задекларований на підставі податкових накладних, виданих на виконання спірного договору КГ ТОВ «Славутич»;

- КГ ТОВ «Славутич»останній раз звітував до органів державної податкової служби (далі скорочено - ДПС) в листопаді 2003 року за  жовтень 2003 року, що є порушенням податкового законодавства та свідчить про те, що до бюджету не надійшов ПДВ з  господарських операцій, вчинених на виконання спірного договору;

- вищевикладені обставини свідчать про те, що КГ ТОВ «Славутич», укладаючи спірний договір, мав умисел на ухилення від оподаткування, а саме на несплату ПДВ в сумі 7000,00 грн., сплаченого ТОВ «Генезіс-Ротор»(покупцем) в ціні придбаного товару;

- спрямованість спірного договору з боку КГ ТОВ «Славутич»(другого відповідача) на ухилення від оподаткування є достатньою ознакою суперечності мети його укладення інтересам держави і суспільства;

- необхідно врахувати п.19 роз’яснень Вищого господарського суду України від 18.03.2003 року №02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними»та п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику у справах про визнання угод недійсними” та п.7.3 Пленуму Вищого господарського суду України (ВГСУ) від 25.07.2002 року №1056, які вказують на те, що у разі визнання у встановленому порядку недійсними установчих документів суб’єкта підприємницької діяльності або скасування його державної реєстрації у зв’язку зі здійсненням відповідної реєстрації на підставі загубленого паспорта або на підставну особу та за наявності інших підстав, які свідчать про укладення оспорюваних угод з метою суперечною інтересам держави та суспільства, укладені таким суб’єктом підприємницької діяльності угоди мають  визнаватися недійсними згідно зі ст.49 ЦК УРСР незалежно від часу її укладення;

- визнання недійсними  установчих документів товариства у зв’язку зі здійсненням відповідної перереєстрації на підставну особу-засновника, неподання податкової звітності свідчить про укладення спірної угоди з боку КГ ТОВ „Славутич” з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства;

- стаття 49 ЦК УРСР знайшла своє місце в нормі ст.207 Господарського кодексу України (ГК України) тому спірна угода підлягає визнанню недійсною в силу ст.207 ГК, як вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Перший відповідач адміністративний позов не визнав повністю, посилаючись на те, що оспорювана угода правомірна, відповідає всім вимогам діючого законодавства України, сам факт визнання недійсними установчих документів та скасування державної реєстрації підприємства, не свідчить про те, що угоди, укладені цим підприємством,  є такими, що укладені з метою суперечною інтересам держави і суспільства

Другий відповідач представника в  судове засідання не направив, письмових заперечень проти позову не подав.

Ухвалою суду від 11 грудня 2006 року провадження у справі було зупинено до прийняття Київським міжобласним апеляційним господарським судом рішень у адміністративних справах №№09/4619а, 09/4659а, 09/4660а, 09/4661а. 03 березня 2007 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 05 квітня 2007 року за клопотанням першого відповідача провадження у справі повторно зупинено.  Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2007 року  ухвала господарського суду від 05 квітня 2007 року скасована, 12 листопада 2007 року справа надійшла до суду.

Згідно ст. 150 КАС України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 25 по 29 грудня 2007 року.

В судовому засіданні:

- представник позивача підтримав позовні вимоги, спростовуючи доводи першого відповідача, послався на те, що КГ ТОВ „Славутич” при внесенні змін до Статуту порушив закони, що стало підставою для визнання їх недійсними та анулювання його свідоцтва, як платника ПДВ з 11.02.2002 року, просив суд врахувати практику та правові позиції Вищого адміністративного суду України (ВАСУ) в аналогічних спорах, зокрема, у справі №К-7062/06, ухвала від 04.04.2006 року;

- представник першого відповідача доказував безпідставність позовних вимог з позицій, викладених у запереченнях на позовну заяву, послався на лист ДПА України від 13.09.2006 року, у якому викладені правові позиції ДПА України щодо визнання  недійсними угод, які  не відповідають доводам позивача, доказував, що ТОВ «Генезіс-Ротор»є добросовісним платником податку, про правопорушення, які вчинили засновники КГ ТОВ «Славутич»,  керівництво ТОВ «Генезіс-Ротор»не знало і не могло знати, договір виконаний, оплата за придбане  по договору обладнання проведена в безготівковій формі повністю, жодних ознак фіктивності чи ухилення від сплати податків з боку КГ ТОВ «Славутич»при укладенні та виконанні договору не було.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Перевіркою, проведеною позивачем, виявлено, що ТОВ «Генезіс-Ротор»(замовник по договору, перший відповідач у справі) уклав з КГ ТОВ «Славутич»(виконавець по договору, другий відповідач у справі)  договір від 30 червня 2004 року №6/Е на виготовлення та передачу у власність замовнику нестандартного обладнання відповідно до конструкторської документації загальною вартістю 42000,00 грн. Договір підписаний  від ТОВ „Генезіс-Ротор”  головою правління Нестеренко М.І. і від КГ ТОВ „Славутич” директором Коротушенко П.О. Згідно п.5.1 договору замовник зобов’язаний сплатити до початку робіт –30% попередньої оплати, після гідравлічних випробувань ванн –20%, по факту готовності до відправки –30%,  решту суми - після підписання акту приймання-передачі робіт.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Генезіс-Ротор» 19.07.2004 року, 06.08.2004 року, 21.08.2004 року здійснена установка сировини УТ-1-00 00300, на виконання якої були видані податкові накладні №282,292,288.

Обставини  виконання договору, оплату за обладнання, передачу-прийняття його по договору не заперечуються позивачем та відображені в  його акті комплексної планової  документальної перевірки дотримання ТОВ «Генезіс-Ротор»податкового та валютного законодавства у період його діяльності з 01.01.2003 року по 01.10.2005 року, від 01.02.2006 року № 145/23-208/21376583 (далі акт перевірки) на аркушах 14-15, таблицях №6, 7.

У висновках акту перевірки  зазначено, що документальною перевіркою встановлено порушення підпунктів 7.2.3, 7.2.4 пункту 7.2 ст.7 ЗУ „Про „ПДВ”, в результаті чого в перевіреному періоді  ТОВ «Генезіс-Ротор»занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 123 919,00 грн. у податкових місячних періодах з квітня 2003 року по липень 2005 року.

Підставою визначення позивачем податкового зобов’язання з ПДВ для ТОВ «Гегезіс-Ротор»стало те, що у перевіреному періоді воно мало взаємовідносини з КГ ТОВ «Славутич»,  свідоцтво платника ПДВ якого, рішенням господарського суду Черкаської області  від 31.08.2005 року  у справі №08/3681 з 11.02.2002 року визнане недійсним,  актом  позивача від 18.11.2005 року №253/15 свідоцтво платника ПДВ КГ ТОВ «Славутич»анульоване.  Згідно довідки позивача  від 16.05.2006 року КГ ТОВ «Славутич»останню декларацію з ПДВ подав за жовтень 2003 року  20.11.2003 року за вхідним 17574.

За наслідками вказаної перевірки ТОВ «Генезіс-Ротор»позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 06 лютого 2006 року №000113201/0 про визначення суми податкового зобов’язання з  ПДВ в сумі 185 879,00 грн., у тому числі: 123 919,00 грн. за основним платежем та 61 960,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, яке було оспорено в господарському суді.

Постановою господарського суду Черкаської області від 11 серпня 2006 року у справі №09/3604а, яка набрала законної сили, визнано недійсним зазначене податкове повідомлення-рішення.

Рішенням господарського суду Черкаської області  від 31.08.2005 року у справі 08/3681, яке набрало законної сили, визнані недійсними рішення виконавчого комітету Черкаської районної ради народних депутатів від 26.12.1991 року №203 „Про державну реєстрацію КГ ТОВ „Славутич” з 11.02.2002 року; Статут КГ ТОВ „Славутич”, починаючи з 11.02.2002 року; рішення засновників КГ ТОВ „Славутич”, викладене у протоколі №6 від 11.02.2002 року; свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ від 06.08.1997 року з 11.02.2002 року.

КГ ТОВ «Славутич»зареєстроване виконавчим комітетом  Черкаської районної ради 26.12.1991 року, включено до ЄДРПОУ –09.01.1997 року, до його Статуту неодноразово вносились  та реєструвались зміни, свідоцтво про реєстрацію КГ ТОВ  «Славутич», як  платника ПДВ форми №5-Р №32450491 отримане 06.08.1997 року Щербаковим Володимиром Степановичем.  Акти документальних  перевірок  КГ ТОВ „Славутич” відсутні.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №963264, серії АА №119527,  виданої державним реєстратором на запит ДПІ у місті Черкаси,  станом на 14.12.2007 року КГ ТОВ «Славутич» обліковується в Єдиному державному реєстрі, не ліквідовано.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА №223069,  виданої державним реєстратором,  станом на 18.12.2007 року ТОВ «Генезіс-Ротор»обліковується в Єдиному державному реєстрі, змінив місце реєстрації та знаходження на Оржицький район Полтавської області, с. Лазірки, не ліквідовано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню з огляду на наступне.

1. Правовідносини між сторонами спірної угоди мали місце в період, коли набули чинності Цивільний та Господарський кодекси України.

Відповідно до частини 1 ст.207 ГК, на яку посилається позивач, як на підставу визнання спірної угоди недійсною, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути  на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським  визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона у тому числі боржник), зобов’язаний вчинити певну дію  господарського чи управлінського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 абзац 3 ст.174 ГК України).

Майново-господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч.1 ст.175 ГК).

На обґрунтування позову позивач послався на наявність протиправного умислу у КГ ТОВ „Славутич”, мотивуючи тим, що за рішенням господарського суду  від 31.08.2005 року у справі №08/3681 визнані недійсними установчі документи товариства у зв’язку зі здійсненням відповідної перереєстрації на підставну особу-засновника, неподанням КГ ТОВ „Славутич” податкової звітності, як наслідок, відсутність повноважень особи, яка діяла від імені КГ ТОВ „Славутич”.

Спірний договір за правовою природою є комплексним договором на виготовлення по замовленню та продаж нестандартного обладнання, тобто з елементами підряду та купівлі-продажу.

Особливості правового регулювання в окремих галузях господарювання визначені розділом УІ Господарського кодексу України, який не передбачає положень про підряд, крім капітального, та про купівлю-продаж.

Отже, до  договірних правовідносин  сторін спірного договору підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі –ЦК), ст.ст. 655 –697, 837- 864,  спірний договір є цивільно-правовим договором.  Спірні договірні відносини виникли, продовжували існувати та припинені виконанням у 2004 році, тобто до прийняття рішення господарського суду, на яке посилається позивач та в період дії ЦК України. Сам по собі спірний договір на  виготовлення та передачу нестандартного обладнання не є таким, що суперечить інтересам держави і суспільства. Товар, що одержаний за спірним договором, не виключено законом із цивільного обігу, на його виготовлення та продаж не вимагалась ліцензія, не встановлено й інших законодавчих обмежень стосовно його виготовлення та купівлі-продажу.

До спірних правовідносин та підстав визнання угоди недійсною застосовуються норми ЦК України, який  не встановлює правових наслідків та санкцій вчинення правочину, що порушує публічний порядок,  аналогічних тим, які були встановлені ст.49 ЦК УРСР. Санкції за укладення угоди (вчинення господарського зобов’язання) з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені ГК України, зокрема, ч.1 ст.208. Однак вони не можуть застосовуватися, як наслідок порушень при вчиненні цивільно-правових договорів. Окрім цього за правопорушення податкового законодавства, на які посилається позивач,  не можуть застосовуватися  санкції, передбачені ч.1 ст.208 ГК України.

Таким чином, посилання позивача на застосування до спірного договору ст.207 ГК України є безпідставним.

2. Згідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 237 ЦК України представництвом є право відношення, у якому одна із сторін сторона (представник) зобов’язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник згідно частин 1 та 2 статті 238 ЦК України може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин, який до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, якою він представляє.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.  Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання; наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

У рішенні господарського суду Черкаської області від 31.08.2005 року, на яке посилається позивач, як на підставу відсутності у Коротушенка П.О.  права підписувати спірний договір,   такі висновки відсутні. У мотивувальній частині рішенні зазначено: «Громадянка Зінченко І.М. повідомила, що вона особисто та її чоловік громадянин Коротушенко П.О., ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності КГ ТОВ «Славутич»ніколи взагалі не мали і не мають на теперішній час»(дослівно).  Повідомлення громадянки Зінченко І.М., зазначене у рішенні господарського суду, не є обставиною, яка не підлягає доведенню.

Спірний договір від імені КГ ТОВ «Славутич»укладений директором Коротушенко Петром Олеговичем. Належних доказів, які б підтверджували відсутність повноважень на укладення спірної угоди директора КГ ТОВ «Славутич»Коротушенко П.О., позивач не надав.

Відповідачі до прийняття рішення господарським судом Черкаської області від 31.08.2005 року у справі 08/3681 та настання обставин, на які посилається позивач, як на обставини, що свідчать про вчинення угоди з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, вчинили дії, які були спрямовані на виконання договору (здійснені  виготовлення та передача обладнання, сплата грошових коштів), що означає про схвалення ними цих правочинів, які за таких обставин створюють, змінюють і припиняють цивільні права та обов’язки для сторін з моменту укладення (ст.241 ЦК України).

Визнання рішенням господарського суду Черкаської області від 31 серпня 2005 року недійсними установчих документів та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, Статуту з 11.02.2002 року і встановлені цим рішенням обставини, що стали підставою для його прийняття,  анулювання на виконання судового рішення свідоцтва про реєстрацію КГ ТОВ «Славутич»як платника ПДВ самі по собі не можуть свідчити  про те, що всі угоди, укладені після 11.02.2002 року за участю цього підприємства, у тому числі і спірна угода, є такими, мета укладення яких завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Вказаним рішенням господарського суду визнано недійсним рішення виконавчого комітету Черкаської районної ради народних депутатів від 26.12.1991 року №203 „Про державну реєстрацію КГ ТОВ „Славутич”, що може свідчити про правопорушення суб’єкта владних повноважень, а не господарюючого суб’єкта.

Таким чином, доводи позивача про те, що на час укладення договору та його виконання у особи, що підписала договір та податкові накладні не було відповідних повноважень, а діяльність КГ ТОВ «Славутич» мала ознаки фіктивності є не доведеними.

3. Право покупця за спірним договором товарів –ТОВ «Генезіс-Ротор»на включення до податкового кредиту витрат з ПДВ, понесених ним у зв’язку з придбанням товарів і отримання податкової накладної, що засвідчує цей факт, передбачено п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ».

З матеріалів справи вбачається, що КГ ТОВ «Славутич»не звітувався по ПДВ з листопада 2003 року. Позивач, не  заперечуючи товарність господарської операції та надходження на банківський рахунок КГ ТОВ «Славутич»коштів від ТОВ «Генезіс-Ротор», не надав суду доказів щодо визначення  КГ ТОВ «Славутич»з господарської операції продажу, податкових зобов’язань з ПДВ у податковому періоді, у якому вона була вчинена.

Порушення КГ ТОВ „Славутич”, як стороною угоди податкового законодавства, не є підставою для визнання угоди недійсною. КГ ТОВ «Славутич»податкові зобов’язання  з господарської операції за спірним договором позивачем не нараховані, сам факт  несплати ПДВ стороною договору - КГ ТОВ „Славутич”, також не є підставою для визнання угоди недійсною.

Отже доводи позивача в цій частині обґрунтувань недійсності спірної угоди, не відповідають чинному законодавству.

4. Статтею 9, пункт 9.8 ЗУ «Про ПДВ», в редакції від 25.03.2005 року, тобто яка була чинною на час вступу в законну силу рішення господарського суду Черкаської області від 31.08.2005 року у справі 08/3681, визначено, що реєстрація платника ПДВ діє до дати її анулювання у встановлених пунктом 9.8 ст. 9 ЗУ «Про ПДВ»випадках, серед яких відсутній випадок визнання недійсним свідоцтва платника ПДВ з моменту видачі.

Відповідно до пп. 25.2 п. 25 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 01.03.2000 року №79, зі змінами і доповненнями (в редакції чинній на час вступу в законну силу рішення господарського суду Черкаської області), встановлено, що  у разі відсутності підстав для виключення з Реєстру платника ПДВ за його заявою, виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва відбуваються також у таких випадках:

- якщо відповідним законодавчим актом встановлено, що особа, яка має Свідоцтво, не є платником податку на додану вартість і не має права на збереження статусу платника податку на додану вартість, у тому числі і з причин застосування спрощеної системи оподаткування чи придбання спеціальних торгових патентів такою особою;

- постановлення судового рішення про ліквідацію юридичної особи - банкрута або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв'язку з визнанням її банкрутом (підтверджується рішенням суду, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців);

- постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язане з банкрутством (підтверджується рішенням суду, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців);

- державної реєстрації припинення або ліквідації юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (підтверджується повідомленням державного реєстратора, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, відомостями з ЄДРПОУ чи інших державних реєстрів);

- смерті фізичної особи - підприємця (підтверджується інформацією органів реєстрації актів громадянського стану, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців);

- постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи - підприємця померлою, про визнання фізичної особи - підприємця безвісно відсутньою, про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності (підтверджується відповідним рішенням суду, інформацією органів реєстрації актів громадянського стану, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців);

- прийняття судового рішення про анулювання Свідоцтва або про звільнення від оподаткування, нарахування або сплати податку на додану вартість (підтверджується рішенням суду);

- закінчення терміну дії Свідоцтва у випадках, передбачених законом або цим Положенням;

- закінчення дії угоди про розподіл продукції чи договору про спільну діяльність.

У цих випадках датою виключення із Реєстру є відповідна дата прийняття рішення чи події.

У разі неможливості вилучення Свідоцтва чи відмови платника в поверненні Свідоцтва за наявності обставин та документів, що перелічені в цьому пункті, орган державної податкової служби виключає платника податку на додану вартість з Реєстру на підставі акта про анулювання Свідоцтва платника податку на додану вартість, що затверджений керівником органу державної податкової служби. Копії документів, що стали підставою для анулювання Свідоцтва, повинні бути долучені до акта. Акт про анулювання Свідоцтва зберігається в реєстраційній частині облікової справи платника податків, копія акта надсилається особі, що виключена з реєстру, ліквідаційній комісії, власнику, уповноваженій (довіреній) особі тощо. Акт про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість складається у двох примірниках за формою № 6-Р, що наведена в додатку 5 до Положення.

Черкаською ОДПІ (правопопередник позивача)  18 листопада 2005 року складений акт  №253/15 про анулювання свідоцтва платника ПДВ КГ ТОВ «Славутич», дата анулювання  Свідоцтва вказана - 11.02.2002 року. Однак зазначена інформація на час вчинення та виконання спірного договору не могла бути відомою сторонам договору. За даними позивача КГ ТОВ «Славутич»обліковувався як платник ПДВ до 18 листопада  2005 року. Спірна угода укладена 30 червня 2004 року, виконана у серпні 2004 року. Акт про виключення з реєстру платників ПДВ КГ ТОВ «Славутич»складений 18.11.2005 року.

Суд вважає, що виключення з Реєстру платників ПДВ, як юридичний факт, не може мати зворотну силу, тобто поширюватись на відносини, що виникли до його прийняття, а відтак не може поширюватись і на господарські операції, які мали місце до прийняття рішення господарського суду Черкаської області від 31.08.2005 року. Саме по собі визнання недійсними установчих документів у судовому порядку не є доказом того, що КГ ТОВ «Славутич»втратило статус платника ПДВ до фактичного його виключення з Реєстру.

Отже посилання позивача на те, що КГ ТОВ «Славутич»на час укладення та виконання спірного   договору не був платником ПДВ, не відповідає фактичним  обставинам справи.

5. Державний контроль та нагляд за декларуванням податків, їх сплатою,  та у зв’язку з цим контроль за  господарською діяльністю платників податків, здійснюється податковими органами у встановлених Конституцією України межах відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

На час укладення спірного договору та вчинення господарських операцій  КГ ТОВ «Славутич»було зареєстроване платником ПДВ, мало всі ознаки правоздатної і дієздатної юридичної особи, фактично здійснювало господарську діяльність, про що свідчать господарські операції із суб’єктами господарювання.

В порушення ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»позивач не здійснював в установленому порядку та строки державний контроль та нагляд за декларуванням, сплатою податків та господарською діяльністю господарюючого суб’єкта - КГ ТОВ «Славутич». Позивач не навів  обґрунтувань щодо пов’язаності відповідачів.

З акту перевірки позивача вбачається, що спірна угода не є однією між відповідачами, господарські відносини між ними носили систематичний характер. Достовірність, товарність, фактичне вчинення господарських операцій на виконання умов спірного договору, розрахунки по них,  позивач не заперечує.

Неправомірні дії контролюючого органу, які виразились у бездіяльності щодо забезпечення своєчасного належного державного контролю та нагляду за декларуванням, сплатою податків КГ ТОВ «Славутич», створило останньому умови для вчинення податкового правопорушення, за яке відповідальність до КГ ТОВ „Славутич” може застосовуватись на підставах та в порядку визначеному законодавством, зокрема, це визначено ЗУ «Про ПДВ», на який посилається позивач. Позивач не вжив всіх встановлених чинним законодавством заходів щодо виявлення осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність від імені  КГ ТОВ «Славутич».

ЗУ «Про ПДВ», на який посилається позивач, не встановлює обов’язку покупця, яким за спірним договором є ТОВ «Генезіс-Ротор», сплачувати ПДВ до бюджету. Податкові зобов’язання КГ ТОВ «Славутич»з господарської операції, вчиненої на виконання спірного договору, позивачем не нараховані. Не здійснивши належний державний контроль та нагляд за діяльністю продавця - КГ ТОВ «Славутич»,  позивач поклав на покупця, яким є ТОВ «Генезіс-Ротор», обов’язок сплатити ПДВ,  що суперечить ЗУ «Про ПДВ», зокрема, ст.7.

Позивач не перевіряв КГ ТОВ „Славутич”, його доводи щодо відсутності  у період укладення спірного договору підприємницької діяльності КГ ТОВ „Славутич”, ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС, тобто за наявності підстав, встановлених КАС, для звільнення від доказування. Згідно ст.72 КАС суд врахував обставини стосовно ТОВ «Генезіс-Ротор»та КГ ТОВ „Славутич”, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах №08/3681, №09/3604а, та прийняв їх як обов’язкові, відповідно до предмету спору у даній справі.

Посилання сторін на необхідність врахування Постанови Пленуму ВСУ «Про практику в справах визнання угод недійсними»та практики ВСУ у аналогічних спорах судом прийняті до уваги. При вирішенні даного спору враховані правові позиції Верховного Суду України, викладені у зазначеній Постанові Пленуму ВСУ та у адміністративних справах про визнання угод недійсними за позовами податкових органів,  зокрема: постанова ВСУ від 13.02.2007 року, від 25 вересня 2007 року, від 26 вересня 2006 року та інші.

Позивач у позові не вимагав застосування правових наслідків недійсності угоди. Суд не вбачає підстав для визнання спірної угоди недійсною, відповідно, відсутні підстави для застосування правових наслідків визнання її недійсною.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги  безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у адміністративному позові Державної  податкової інспекції у місті Черкаси до  товариства з обмеженою відповідальністю (з іноземними інвестиціями) "Генезіс-Ротор" м. Черкаси та Комерційно-господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич", с. Сагунівка Черкаського району про  визнання  недійсною угоди від 30.06.2004 року №6/Е.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 04 січня 2008 року.