ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 р.
№ 2-6/9732.1-2006 (2-3/824-2005, 2-3/13937-2004)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді:
Кочерової Н.О.,

суддів:
Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –
Рухлін І.О. (дов. №018-Д від 04.01.2007р.);

від відповідача –
не з’явилися;

розглянувши  матеріали касаційної  скарги

ВАТ “Крименерго”

на  постанову
Севастопольського апеляційного господарського  суду
від 28.09.2006р.

у справі
№2-6/9732.1-2006 господарського суду АРК

за позовом
ВАТ “Крименерго” в особі Сімферопольської міської електромережі

до
Кримського республіканського професійно-технічного навчального закладу "Сімферопольський професійний будівельний ліцей"

про
стягнення 42 982, 38 грн.

В С Т А Н О В И В :

ВАТ  "Крименерго" в особі Сімферопольського  РЕМ звернулось до Кримського республіканського професійно-навчального закладу "Сімферопольський професійний будівельний ліцей" з позовом про стягнення  52215,82 грн. боргу  за спожиту електроенергію в період з 12.12.03 по 11.03.04 р. без розрахункових засобів обліку.

Справа слухалась неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду  АР Крим від 16.08.06 у справі  № 6/9722.1.2006  ВАТ "Крименерго"  в особі Сімферопольського району електричних мереж  м. Сімферополь в позові відмовлено.

Судом враховувалась та обставина, що відповідач визнав позов частково в сумі 9233,45 грн. внаслідок чого ухвалою від 16.08.06 провадження в цій частині  боргу було припинено за відсутністю предмету спору; недоведеністю позивачем боргу в сумі  42982,38 грн. в іншій  частині позову з визначенням роботи  струмоприймачів, у спірному періоді, на протязі 168 год. В неділю, або  на протязі 24 годин щодобово.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від  28.09.06 зазначене судове рішення залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі  ВАТ "Крименерго" просить скасувати рішення та постанову цих судових  інстанцій; прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 42982,38 грн. боргу за спожиту електроенергію, що проводилось без її обліку.

При цьому скаржник наполягає на правомірності  нарахування ним цієї заборгованості з застосуванням терміну  роботи струмоприймачів на протязі  168 год. щотижнево; визнає помилковим  визначення судами цього терміну  споживання електроенергії як щомісячного.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення та заперечення представника позивача в судовому засіданні,  дослідивши юридичну оцінку  судами обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування  ними норм матеріального та   процесуального  права, прийшла до висновку про відсутність  правових підстав для   задоволення касаційної  скарги.

Матеріалами справи, що було також предметом дослідження попередніх судових інстанцій, підтверджується наступне.

06.08.03 між ВАТ "Крименерго" ( постачальник) та Професійно-технічним училищем № 1  (споживач, правонаступник –Кримський республіканський  професійно-технічний навчальний заклад "Сімферополь-ський  професійний будівельний ліцей") було укладено договір № 904 "Про постачання електроенергії" ( а.с. 7-10, т.1).

12.12.03 р. з метою проведення у порядок  схеми обліку електроенергії у  Споживача електроенергії були  зняті розрахункові  засоби обліку електричної енергії № 023359, № 073522 та № 32442.

Відновлення обліку електричної енергії відбулось відповідно 09.03.04 ( електролічильники № 073522 і № 032446) та 11.03.04 ( електролічильник                № 032359), про що свідчать відривні талони до нарядів на зняття електролічильників та їх  встановлення ( а.с. 121 т.2).

Згідно п.п. 7.25 Правил користування електроенергією, у редакції  постанови Національної комісії  регулювання  електроенергетики України від 22.08.02 № 928, які діяли в період спірних правовідносин, у разі неможливості отримання  постачальником електричної енергії  даних про   спожиту її кількість в зазначений термін ( незалежно від причин) визначення обсягу  спожитої електричної енергії здійснюється  за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

Період розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показників  розрахункових засобів обліку має не перевищувати один місяць, після чого  розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної  енергії за  потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється  після спільного  складання акта, у якому фіксуються  покази розрахункових засобів  обліку електричної енергії.

Позивач у письмовому поясненні до розрахунку заборгованості ( а.с. 128-133, т.2) стверджує, що за період з 12.12.03 р. по 12.01.04 облік електроенергії здійснено  ним по середньодобовому споживанню.

В подальшому за період з 12.01.04 по 11.03.04 ( гуртожиток  по 09.03.04)  розрахунок  здійснено по встановленій  потужності  струмоприймачів та кількості годин їх  використання. При цьому їх робота  враховувалась на протязі 168 годин на  тиждень, тобто 24 години на добу.

Таким чином вартість спожитої  у цей період електроенергії без  розрахункових засобів обліку, була  визначена в сумі 52215,84 грн.

Як на доказ того, що тривалість роботи струмоприймачів складала саме  168 годин на тиждень, позивач  посилається  на додаток до договору  поставки  електричної енергії № 904 від 06.08.03 "Графік зняття  показів засобів обліку електричної енергії" ( а.с. 155 –157, т.2).

Згідно цього графіка часи роботи  об’єктів відповідача, що споживали електроенергію, визначені як :

-          котельня –168 годин;

-          навчальний корпус – 168 годин;

-          гуртожиток –168 годин.

Але цей графік не визначає термін, протягом якого відповідач повинен був  використовувати електроенергію ( неділя, місяць, рік).

Інших доказів того, що на об’єктах відповідача електроенергія використовувалась саме на протязі 168 годин в  неділю позивачем не надано.

Посилання позивача на додаток до договору на постачання електричної енергії від 01.01.91 № 904 ( а.с. 159, т.2), у якому години роботи приладів обліку електроенергії визначені в кількості 168 годин в неділю не є належним доказом у справі, оскільки визначає  лише перелік місць встановлення електролічильників, а визначений в ньому період обліку електроенергії не може  суперечити умовам договору.

Відповідно з умовами договору  від 01.01.91 р. № 904 "На користування електроенергією" ( додаток від 06.08.03, а.с. 53, т.1) розрахунковим періодом за спожиту електроенергію є період з 5 числа поточного місяця споживання електроенергії до 5 числа наступного місяця.

Оскільки періоди оплати електроенергії  пов’язані з періодами її обліку, то встановлені додатком до договору ( графіком) часи роботи приладів обліку електроенергії на протязі 168 годин визначались в ньому саме як термін роботи на протязі місяця ( а.с. 119 –121, т.2).

Необхідність проведення обліку використання відповідачем електроенергії іншим методом, в цьому разі була б   недоцільною.

Потреба в щотижневому обліку електроенергії при помісячних розрахунках  за неї позивачем не доведено.

Крім цього апеляційна інстанція зауважила, що такі об’єкти споживання  електроенергії як гуртожиток та  навчальний корпус не є такими об’єктами, що за своїм призначенням, могли споживати  електроенергію на протязі доби  постійно.

Таким чином попередні судові  інстанції  правомірно прийшли до висновку, що вказаний в Графіку зняття показів засобів обліку електричної енергії ( додаток до договору № 904 від 06.08.03  ( а.с. 155- 157, т. 2) період споживання ( обліку) електроенергії на протязі 168 годин є місячним періодом.

Вказаний висновок судів позивачем ( скаржником) при передачі  касаційної  скарги належним чином не спростовано.

Обіг спожитої електричної енергії без  розрахункових засобів обліку має визначатись у відповідності до п.п. 7.25 Правил споживання електричної енергії, де для розрахунку використовується  дві величини –потужність струмоприймачів та кількість годин їх використання.

Згідно  висновку судово-бухгалтерської експертизи № 18 від 15.09.05, за умови  використання об’єктами відповідача електроенергії на протязі  168 годин в місяць, її вартість ( заборгованість)  складає 9233,45 грн. ( а.с. 130-138, т.1).

Вказана  сума була перерахована  позивачу 31.10.05 р. і ним не заперечується.

Про невпевненість позивача у тому, що  струмоприймачі відповідача  працювали  саме 168 годин на неділю, свідчать неодноразові перерахунки ним обсягу спожитої електроенергії ( а.с. 128-133, 134 –136, т.2).

З урахуванням викладеного попередні судові інстанції правомірно прийшли до висновку про відсутність правових підстав про стягнення з відповідача 42982,38 грн. як різниці між сумою позову та задоволенню його частково.

Зазначене свідчить про повноту встановлення Севастопольським апеляційним господарським судом обставин справи та вірне застосування до них норм матеріального та процесуального права, спростовує доводи  касаційної  скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117,  1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.09.06 у справі № 2-6/9732.1 –2006 без змін.

Головуючий, суддя                                                                          Н.Кочерова

Судді                                                                                                         В.Рибак

М.Черкащенко