ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"17" грудня 2007 р.

справа № 20-7/468

За позовом:          Відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком”

(01030, м.
Київ, вул. Т. Шевченка, 18)

(філія:
„Дирекція первинної мережі „ВАТ „Укртелеком”: 03110, м. Київ, вул.
Солом'янська, 3)

в особі
Севастопольської філії

(99011, м.
Севастополь, вул. Ген. Петрова, 15)

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

(АДРЕСА_2)

(АДРЕСА_3)

про          стягнення заборгованості по Договору
№ 3772 від 01.03.2007 про надання послуг електрозв'язку в сумі 695,36 грн., з
яких: 688,84 грн. -основний борг, 1,80 грн. -індекс інфляції, 1,22 грн. -3 %
річних, 3,50 грн. -пеня,

Суддя Г.П.
Ілюхіна

Представники
сторін:

Від позивача                    -
Шевченко В.О., представник, довіреність № 3772 від 01.03.2005,

Від відповідача          - не
з'явився,

Суть спору:

27.11.2007 (вх.№4005) Відкрите
акціонерне товариство „Укртелеком” в особі Севастопольської філії звернулось до
господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по Договору № 3772 від 01.03.2007 про надання послуг електрозв'язку в сумі
695,36 грн., з яких: 688,84 грн. -основний борг, 1,80 грн. -індекс інфляції,
1,22 грн. -3 % річних, 3,50 грн. -пеня, з посиланням на статтю 625 Цивільного
кодексу України, статтю 36 Закону України „Про телекомунікації” (арк.с.3-4).

Ухвалою суду від 28.11.2007
порушено провадження у справі (арк.с.1-2).

Відповідач явку уповноважених
представників в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від
28.11.2007 не виконав, витребуваних документів та доказів, відзиву на позов не
надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та своєчасно (арк.с.23).

Справа розглядається за наявними
матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України,
оскільки відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду спору по
суті, тому що позивачем надані докази, що підтверджують обставини, якими
обґрунтовані позовні вимоги, та які в повній мірі характеризують правовідносини
сторін.

Розглянувши матеріали
справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд -

в с т а н о в
и в:

З`ясовані наступні обставини:

·          01.03.2007
між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в особі Севастопольської дирекції
(Підприємство зв'язку) та Суб'єктом підприємницької діяльності -підприємцем
ОСОБА_1(Споживач) укладено договір № 3772 А про надання послуг електрозв'язку,
згідно з яким  Підприємство зв'язку надає
послуги електрозв`язку, перераховані в Додатку № 1, безплатні послуги,
перераховані в Додатку № 2, Споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за
користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в
кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону (пункти 1.1, 3.2.8
Договору) (арк.с. 11-16).

·          22.11.2007
вих.№ 26-643 позивач направив відповідачу Акт звірки взаєморозрахунків, від
складення і підписання якого відповідач ухилився, про що позивач надав докази
(арк.с. 36-37).

Спір виник в зв`язку з тим, що  відповідач не виконав своєчасно зобов`язання
по оплаті отриманих послуг електрозв`язку по договору з позивачем, у зв'язку з
чим його заборгованість за період з травня по серпень 2007 року за надані
послуги перед позивачем  склала 688,84
грн., які підлягають стягненню.

Правовідносини сторін регулюються
статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 527, 530, 549,
610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтею 36 Закону України “Про
телекомунікації”.

Відповідно до статті 36 Закону
України “Про телекомунікації”, споживачі телекомунікаційних послуг несуть
відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг відповідно до закону.

У разі затримки плати за надані
оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка
обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Сплата споживачем пені, правомірне
припинення чи скорочення оператором, провайдером переліку телекомунікаційних
послуг не звільняє споживача від обов'язку оплатити надані йому
телекомунікаційні послуги.

Відповідно статті 193
Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій
до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від
обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться в
статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 527, 530
Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

15.07.2005 Інформаційним листом
№3.2-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію про природу трьох
процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та
625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед
кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти
річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені
боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати
як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим
відносити до санкцій.

Позивачем на суму простроченої
заборгованості за період з травня по серпень року в сумі 688,84 грн.,
нараховано індекс інфляції в розмірі 1,80 грн. та 3% річних в розмірі 1,22
грн., які  також підлягають стягненню.

Згідно зі статтями 610, 611
Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен
день прострочення виконання.

Пунктом 5.8 Договору передбачена,
що в разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін
(з 21 числа, що настає після розрахункового періоду), Споживач сплачує пеню,
яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за
кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Сума пені складає 3,50 грн., яка
підлягає стягненню.

Заборгованість підтверджується
матеріалами справи, а відповідач не скористався своїм правом на участь в
справі, письмового відзиву і заперечень, контррозрахунку заборгованості чи
доказів погашення заборгованості не надав, від проведення звірки
взаєморозрахунків ухилився.

Дії відповідача свідчать про
зловживання своїми процесуальними правами, направлені на ухилення від
відповідальності за невиконання зобов'язань по Договору.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

При вищезазначених обставинах,
позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 695,36 грн., з яких:
688,84 грн. -основний борг, 1,80 грн. - індекс інфляції, 1,22 грн. -  3% річних, 3,50 грн. - пеня.

Витрати позивача на оплату
державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу суд покладає на відповідача, відповідно до статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 527, 530, 549,
610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтями 22, 33, 34, 44, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд, -

Вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2 / АДРЕСА_3,
індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_2в КБ „Приватбанк”,
МФО НОМЕР_3) на користь Відкритого
акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Севастопольської філії (99011,
м. Севастополь, вул. Ген. Петрова, 15, ідентифікаційний код 01190103, п/р
260042247 в СФ АППБ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 324504)  заборгованість  за послуги зв`язку в сумі 688,84 грн., індекс
інфляції  - 1,80 грн., 3% річних -1,22
грн., пеню - 3,50 грн., державне мито в сумі 102,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00
грн.

Наказ видати
після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано,

в порядку ст. 84 ГПК України

24.12.2007