КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2007                                                                                           № 7/689

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Вербицької О.В.

суддів:                                          Коваленка В.М.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - Пішох Д.Л.(дов. від 19.12.2006 р. № 205);

від відповідача - Ярошевська Н.І. (дов. дійсна до 31.03.2007 р., б/н,б/д);

Фурса О.А. -  голова правління;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі Розрахункового департаменту

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.12.2006

у справі № 7/689 (Якименко М.М.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі Розрахункового департаменту

до                                                   Житлово-будівельного кооперативу "Приладобудівник-3"

про                                                  стягнення 47174,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.12.2006 р. по справі №7/689 позов Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” в особі Розрахункового департаменту (далі – позивач, ВАТ “АК “Київводоканал”) до Житлово-будівельного кооперативу “Приладобудівник-3” (далі – відповідач, ЖБК “Приладобудівник-3”) про стягнення 47 174,09 грн. задоволено частково. Так, стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу “Приладобудівник-3” (03194, м. Київ, пр. 50-річчя Жовтня, 9-Ж, р/р 0381 в Ленінградському відділенні ПІБ м. Києва, МФО 322108, код 22885499) на користь Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” (01015, м. Київ, вул.. Лейпцизька, 1а, р/р 771 в КРФ ВАТ КБ “Хрещатик” м. Києва, МФО 300830, ), а у випадку відсутності коштів – з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - 1 813 (одна тисяча вісімсот тринадцять) грн. 93 коп. - основного боргу, 18 (вісімнадцять) грн. 19 коп. – пені, 368 (триста шістдесят вісім) грн. 54 коп. - інфляційної складової боргу, 187 (сто вісімдесят сім) грн. 62 коп. - 3% річних, 70 (сімдесят) грн. 56 коп. - витрат по сплаті державного мита, 17 (сімнадцять) грн. 64 коп. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 3 766, 92 грн. провадження у справі припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Відкрите акціонерне товариство “Акціонерна компанія “Київводоканал”, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду м. Києва від 27.12.2006 року у справі № 7/689 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на сплату державного мита за апеляційне оскарження рішення 235,90 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначає, що при прийняті оскаржуваного рішення по справі судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Так, по-перше, судом не взято до уваги надані позивачем в обґрунтування позиції Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” завірені належним чином копії маршрутних карт, копії розшифровок; по-друге, не взято до уваги письмові пояснення позивача щодо обліку та нарахування за питну воду; по-третє, судом безпідставно не застосовані вимоги нормативно-правового акту та договору.

Ухвалою від 29.01.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” до провадження та призначив її розгляд на 12.03.2007 року.

Житлово-будівельний кооператив “Приладобудівник-3” надав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому спростовує наведені в ній докази та просить залишити рішення господарського суду м. Києва від 27.12.2006 року без змін, а скаргу – без задоволення.

В судове засідання 12.03.2007 року з’явились представники позивача та відповідача. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відкрите акціонерне товариство “Акціонерна компанія “Київводоканал” (ідентифікаційний код 03327629) зареєстроване як юридична особа 02.06.1992 р. Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією.

Житлово-будівельний кооператив “Приладобудівник-3” (ідентифікаційний код 22885499) як юридична особа 02.06.1969 року Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією.

05.02.2003 року Відкрите акціонерне товариство “Акціонерна компанія “Київводоканал” уклало з Житлово-будівельним кооперативом “Приладобудівник-3” договір № 01768/4-08 на послуги водопостачання та водовідведення, згідно якого Відкрите акціонерне товариство “Акціонерна компанія “Київводоканал” (Постачальник) зобов’язується надавати Житлово-будівельному кооперативу “Приладобудівник-3” (Абонент) послуги з постачання питної води та водовідведення, а Абонент зобов’язується розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65 (далі – Правила).

Як встановлено п. 3.1 договору, кількість води, що подається позивачем та використовується відповідачем, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих Постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється щомісячно представником позивача спільно з представником відповідача

Відповідно до п. 3.4 договору, відповідач розраховується за послуги з водопостачання та водовідведення, у порядку встановленому чинним законодавством, у п’ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи.

Згідно п. 4.2 договору, в разі несвоєчасної оплати послуг відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Крім того, у п. 3.5 договору зазначено, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов’язаний у п’ятиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки рахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими Абонентом.

Як вбачається з матеріалів справи, Відкритим акціонерним товариством “Акціонерна компанія “Київводоканал” на виконання умов договору надавались послуги з постачання питної води та водопостачання Житлово-будівельному кооперативу “Приладобудівник-3”. Позивач зазначає, що з 2003 року зобов’язання за договором виконуються відповідачем не належним чином, а саме, за період з 01.10.2003 року по 01.09.2006 року відповідачеві було надано послуг на суму 54 491,35 грн., а сплачено Житлово-будівельним кооперативом “Приладобудівник-3” з урахуванням знижки 5,5% на суму 20 972,27 грн.

Таким чином, Відкрите акціонерне товариство “Акціонерна компанія “Київводоканал” стверджує, що станом на 01.10.2006 року сума боргу відповідача складає 41 366,13 грн.

Однак, згідно показників водолічильника, наданих відповідачем, вбачається, що з жовтня 2003 року по вересень 2006 року, Житлово-будівельним кооперативом “Приладобудівник-3” спожито холодної води на суму 35 821,17 грн.

Отже, різниця в нарахуваннях становить 15 673,21 грн.

Відповідно до ст.. 173 Господарського кодексу України (далі – ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст. 174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 1 ст.. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Показники водолічильників знімались щомісячно представником позивача спільно з представником відповідача, як передбачено п. 3.1 договору, та не заперечується сторонами.

Однак, зазначені позивачем в розрахункових документах, що направлялись відповідачеві для сплати, в повному обсязі Житлово-будівельним кооперативом “Приладобудівник-3” не сплачувались та в передбаченому п. 3.5 договору порядку не узгоджувались, то суд апеляційної інстанції погоджується з наявністю у відповідача перед позивачем заборгованості, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 41 366, 13 грн. боргу за надані йому послуги в період з 01.10.2003 року по 01.09.2006 року.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку суми боргу, позивачем заявлено до стягнення заборгованість, яка не була сплачена відповідачем до 2003 в розмірі 10 844, 00 грн. та не є предметом розгляду спору.

Суд погоджується з наданими відповідачем показниками лічильника та наданим розрахунком суми боргу у відповідності до якого сальдо станом на 01.10.2006 року становить 5 590, 85 грн.

В процесі розгляду справи Житлово-будівельний кооператив “Приладобудівник-3” частково сплатив суму боргу за договором, що підтверджується платіжними дорученнями: № 113 від 02.10.2006 року, згідно якого сплачено борг за травень 2006 року в розмірі 1 235,74 грн., № 122 від 26.10.2006 року, згідно якого сплачено 899,54 грн. за лютий 2006 року, № 135 від 01.12.2006 року, згідно якого сплачено 1 641,64 грн. за серпень та вересень 2006 року. Таким чином всього відповідачем сплачено 3 766, 92 грн.

Як передбачено п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно припинив провадження у справі в частині стягнення 3 766,92 грн. основного боргу в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем становить 1 813,93 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 813,93 грн. заборгованості.

Згідно з п. 4.2 договору в разі несвоєчасної оплати послуг відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Позивачем неправильно розрахований розмір пені у зв’язку із чим суд першої інстанції, керуючись статтею 55 ГПК України, самостійно визначив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до розрахунку, здійсненого господарським судом м. Києва з яким погоджується судова колегія апеляційної інстанції розмір пені склав 18,19 грн.

З урахуванням пункту 10 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, до регулювання питання відповідальності відповідача за правопорушення, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто до 01.01.2004 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР.

Статтею 214 ЦК Української РСР встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Однак, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до ст. 214 Цивільного кодексу Української РСР” від 08.10.1999 року, цей закон не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов'язання, пов'язаного з оплатою населенням комунальних послуг.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, постачання теплової енергії за договором здійснюється для потреб житлового будинку, тобто кінцевими споживачами теплової енергії є мешканці будинку.

Отже, правомірними є вимоги про стягнення з відповідача боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України за період з 01.01.2004 року по 01.10.2006 року.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно здійснено перерахунок суми індексу інфляції та трьох процентів річних, у відповідності до якого з відповідача підлягає стягненню 368,54 грн. - індексу інфляції та 187,62 грн. - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

На думку апеляційної інстанції, позивач не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.. 34 ГПК України, щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі заявленої до стягнення суми.

За таких обставин господарський суд м. Києва дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, а саме, в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу “Приладобудівник-3” 1 813,93 грн. - основного боргу, 368,54 грн. - індексу інфляції, 187,62 грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання та 18,19 грн. - пені.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 27.12.2006 року по справі № 7/689 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” до Житлово-будівельного кооперативу “Приладобудівник-3” про стягнення 47 174,09 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” – без задоволення.

2.          Справу № 7/689 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Вербицька О.В.

Судді                                                                                          Коваленко В.М.

Пантелієнко  В.О.

16.03.07 (відправлено)