ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.12.07                                                                                           Справа  № 13/212

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства (далі ПП) «Украгробізнес»від 20.09.2007р. № 20/09-2

на рішення           Господарського суду Чернівецької області від 05.09.2007р.

у справі           № 13/212

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Енерго-Металургійна Компанія», м. Дніпропетровськ

до відповідача          ПП «Украгробізнес», м. Сокиряни Чернівецької області

про           стягнення 564216,78 грн.

за участю представників:

від позивача –Афанасьєв Р.Г.- представник;

від відповідача –не з‘явився.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2007р., з підстав зазначених у ньому, внесено зміни у склад колегії суддів, введено у склад колегії суддів замість судді Галушко Н.А. суддю Краєвську М.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. перегляд даної справи в апеляційному порядку було відкладено з підстав наведених в ухвалі суду.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2007р., з підстав зазначених у ньому, внесено зміни у склад колегії суддів, введено у склад колегії суддів замість судді Краєвської М.В. суддю Галушко Н.А.

Представнику позивача права і обов’язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Скаржник 04.12.2007р. подав надіслав суду телеграму з клопотанням про відкладення розгляду справи з підстав подання ним пропозиції позивачу про заключення мирової угоди.

Враховуючи ті обставини, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 року було відкладено розгляд даної справи за клопотанням відповідача і за його ж клопотанням призначено судове засідання суду апеляційної інстанції на 05.12.2007р. і у відповідача було достатньо часу щоб здійснити усі дії (подати докази, клопотання тощо) які він вважав за необхідне для врегулювання даного спору; а також те, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 05.12.2007р. представник позивача щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв’язку з поданням ним пропозиції позивачу про заключення мирової угоди, пояснив, що повністю заперечує проти вищезгаданого клопотання щодо відкладення розгляду справи, оскільки позивач не приймає пропозиції відповідача щодо заключення мирової угоди і наполягає на стягненні з нього суми боргу, колегія суддів вважає за доцільне розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05.09.2007р., суддя Швець М.В., позов задоволено, стягнуто з активів Приватного підприємства «Украгробізнес»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Енерго-Металургійна Компанія»суму попередньої оплати у розмірі 564216,78 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.526, ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), а також зокрема тим, що з матеріалів справи (платіжних доручень) вбачається, що позивач здійснив попередню оплату продукції на суму 564216,78 грн., проте відповідач свої зобов’язання по виконанню умов договору щодо поставки продукції не виконав у визначений договором строк - 40 банківських днів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПП «Украгробізнес», відповідач у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.09.2007р. у справі № 13/212 та прийняти нове рішення.

Скаржник посилається зокрема на те, що оскаржене рішення Господарського суду Львівської області прийняте з порушенням норм процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, суд встановив наступне.

ТзОВ «Дніпровська Енерго-Металургійна компанія»звернулося до господарського суду з позовом до ПП “Украгробізнес” про стягнення суми попередньої оплати, сплаченої за договором постачання продукції № 06/02 від 01.02.2007 року у розмірі 564216,78 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 1 лютого 2007 року між ТзОВ «Дніпровська Енерго-Металургійна Компанія» покупець та ПП «Украгробізнес»постачальник було укладено Договір постачання продукції № 06/02. Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник зобов'язався виготовити продукцію згідно з Специфікацією № 1, а покупець прийняти та оплатити продукцію. Загальна вартість поставки за договором складає 1128433,55 грн.

Відповідно до п.3.2. та п.4.1. Договору, позивач здійснює попередню оплату продукції у розмірі 50 % від її вартості (564216,78 грн.), а відповідач забезпечує поставку продукції протягом 40 банківських днів. Відповідач сповіщає позивача про готовність продукції до відвантаження, після чого позивач сплачує решту вартості продукції.

На виконання умов Договору позивач 13.02.2007 року та 03.04.2007 року перерахував на рахунок відповідача 564216,78 грн. попередньої оплати, що підтверджується копіями платіжних доручень № 98 від 13.02.2007 року на суму 340000 грн. та № 5 від 03.04.2007 року на суму 224216,78 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо попередньої оплати коштів за продукцію, проте відповідач в установлений Договором строк не здійснив поставку продукції, що є істотним порушенням договірних зобов'язань.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Тобто, підстави виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) встановлені ст.11 ЦК України, зокрема з договорів (що і є у даному випадку), тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами цього договору.

Згідно із ст. ст. 526, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання повинні виконуватись у відповідності до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України –якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 ГК України  суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи 20 червня 2007 року позивачем направлено на адресу відповідача лист № 278-06 (отримано відповідачем 02.07.2007 року), відповідно до якого відповідачу запропоновано повернути отриману суму попередньої оплати в зв’язку з невиконанням умов договору щодо поставки продукції в строк.

Станом на день розгляду справи як у суді першої інстанції так у в суді апеляційної інстанції заборгованість відповідача перед позивачем по поверненню суми попередньої оплати не погашена та підлягає стягненню у розмірі 564216,78 грн..

З огляду на викладене, матеріали справи, місцевий господарський суд правомірно задоволив позовні вимоги ТзОВ «Дніпровська Енерго-Металургійна Компанія»щодо стягнення з ПП «Украгробізнес»564216,78 грн.

Щодо посилань скаржника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (неналежне повідомлення його про дату, час та місце судового засідання по розгляду даної справи) то такі посилання є безпідставними, оскільки розгляд даної справи у суді першої інстанції неодноразово відкладався саме з причин неявки у судове засідання скаржника і докази його повідомлення є у матеріалах справи. Що стосується телеграми з клопотанням про відкладення розгляду цієї справи, яку відповідач нібито надіслав до місцевого господарського суду, то така телеграма у матеріалах справи відсутня, а доказів її надіслання скаржник не подав.

Відповідно до ст.43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували неправомірність і безпідставність заявленого позову.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.09.2007 року у справі № 13/212 без змін, а апеляційну скаргу ПП «Украгробізнес»- без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова оформлена і підписана 30.01.2008р.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Галушко Н.А.

суддя                                                            Юрченко Я.О.