ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.07 р.                                                                               Справа № 6/341

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіной Л.Д.___

При секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Донбасенерго”  м.Горлівка

до відповідача  Державного підприємства “Селидіввугілля” м.Селідове

третьої особи _____________________________________________________________________

про  стягнення 25 000грн.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Тишакіна Т.В. - представник по довіреності №19-291 від 30.12.2005р.

від відповідача - Ванін Г.В. – представник по довіреності №1/1765 від 09.01.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Донбасенерго” м.Горлівка,  звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства “Селидіввугілля” м.Селідове заборгованості за поставлене вугілля неналежної якості у сумі 25 000грн. відповідно договору  № 1186к від 15.11.2000р.

Справа слуханням відкладалася у зв’язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та не представленням ним відзиву на позов.

Ухвалою від 20.12.2006р. суд витребував у позивача акт прийому–передачі вугілля, акти прийомки продукції по якості відповідно Інструкції П-7 та умов договору від 15.11.2000р. і належним чином завірені копії документів, які додані до позовної заяви.  Такі документи суду представлені не були.

Відповідач у відзиві на позов від 22.01.2007р. за вих. №144-ю позовні вимоги відхилив у повному обсязі та пояснив, що заборгованість перед ВАТ “Донбасенерго” у сумі 25 000грн. була списана в зв”язку зі спливом строку позовної давності. Тому просить суд при розгляді спору застосувати строк позовної давності відповідно  ст.267 ЦК України. Суд задовольняє дане клопотання  та застосовує строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

15 листопада 2000р. між Державним відкритим акціонерним товариством “Шахтою ім. Д.С.Коротченка” м.Селідове (далі-постачальник)та Курахівською ТЕС ВАТ “Донбасенерго” м.Курахове (далі-покупець) був укладений договір на постачання вугільної продукції №1186к, згідно умов якого постачальник взяв на себе зобов”язання здійснити поставку вугільної продукції у адресу покупця в строки, асортименті, за реквізитами, уточненим декадним обсягам та якісними характеристиками вугілля, оговореними сторонами у додатку №1 до договору, який є невід”ємною його частиною, а покупець зобов”язався прийняти та оплатити його вартість.

Пунктом 5.6 укладеного договору сторони встановили, що  розрахунки за поставлене вугілля здійснюються позивачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача в термін тридцяти банківських днів з часу складання акту прийому-передачі вугілля.

У процесі слухання справи позивач повідомив суд, що відповідно наказу Міністерства палива та енергетики України від  06.09.2005р. № 454 “Про реорганізацію ДВАТ “Шахта ім.Д.С.Коротченка”, діяльність ДВАТ “Шахта ім. Д.С.Коротченка” припинена шляхом реорганізації: приєднання до ДП “Селидіввугілля”, яке є його правонаступником всіх прав та обов’язків.

Згідно ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов”язків іншим юридичним особам-правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

У виконання умов договору № 1186к від 15.11.2000р.,  відповідач у грудні 2001р. здійснив поставку  вугілля марки ГСШ у кількості 380тн та вугілля марки ГР у кількості 822тн. у адресу Курахівської ТЕС ВАТ “Донбасенерго”.

Як зазначив позивач, при прийманні вугілля по якості, було встановлено, що  воно не відповідає якості, вказаній у посвідченнях якості. У зв”язку з чим Курахівською ТЕС ВАТ “Донбасенерго” був проведений перерахунок по якості вугілля на загальну суму 26 632грн. 02коп.

Позивач стверджує, що на даний час заборгованість відповідача становить            25 000грн., що підтверджується актом звірки розрахунків від 15.02.2005р., тому наполягає на стягненні з ДП “Селидіввугілля” заборгованості  за поставлене вугілля неналежної якості у сумі 25 000грн.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Статтею 261 Цивільного Кодексу України передбачено, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.  Але як вбачається з матеріалів справи,  поставка продукції відбулася у грудні 2001р. та право вимоги заборгованості у позивача виникло до 2004р. Позовна заява позивача була надіслана до суду  04.12.2006р. і таким чином, по вимогам позивача закінчився строк позовної давності.

Відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовити у позові,  але якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи зі змісту ст.267 ЦК України, поважними можливо визнати лише такі обставини, які є об”єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов”язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами відповідних правовідносин певних дій.

Позивачем не заявлялося клопотання про відновлення строку позовної давності, не наводилися обставини, які б свідчили про неможливість стягнення грошових коштів.

Позивач не був позбавлений права звернутися до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача відповідних сум в межах строку позовної давності.

Доводи позивача про те, що строк позовної давності починається заново, у зв”язку з тим що відповідач підтвердив актом звірки розрахунків від 15.02.2005р. факт наявності заборгованості у сумі 25 000грн. суд не може прийняти до уваги, оскільки даний акт підписаний з ДВАТ “Шахта ім. Д.С.Коротченка”  діяльність якого припинена шляхом реорганізації: приєднання до ДП “Селидіввугілля” відповідно наказу Міністерства палива та енергетики України від  06.09.2005р. № 454 “Про реорганізацію ДВАТ “Шахта ім.Д.С.Коротченка”. У даному акті розрахунків вказана лише сума 25 000грн. і ніяких інших відомостей він не містить. В ньому відсутні посилання на договір та номери накладних по яким здійснено звірку розрахунків. Тому суд не може встановити до яких саме взаємовідносин між сторонами його слід відносити.

Крім того, відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть  підтверджуватись іншими засобами доказування.

У порушення вказаної норми закону позивачем не представлено суду документів витребуваних ухвалою від 20.12.2006р., а саме: акту прийому–передачі вугілля, актів прийомки продукції по якості відповідно Інструкції П-7 та умов договору від 15.11.2000р., а також належним чином завірених копій документів, які додані до позовної заяви. Без вищевказаних документів суд не може встановити, чи дійсно отримана продукція була неякісною, та на яку суму.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України  письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Суд двічі зобов”язував позивача представити належним чином завірені копії документів, які додані до позовної заяви, однак такі документи суду представлені не були.  Оскільки надані документи не засвідчені належним чином, суд не може прийняти їх у якості доказів по справі.

Розглянувши представлені документи, суд дійшов висновку, що позивач не доказав тих обставин, на які він посилається у позовній заяві, і не представив суду доказів , що підтверджують факти, викладені у позовній заяві.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з  пропуском строку позовної давності та  недоведеністю заявлених вимог.

На підставі  ст. ст. 104, 257, 261, 267  Цивільного кодексу  України та керуючись  ст.ст. 33, 43, 44, 49,  82, 84, 85  ГПК  України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства “Донбасенерго” м.Горлівка до Державного підприємства “Селидіввугілля” м.Селідове про стягнення  25 000грн.  відмовити.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 23.01.2007р.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.