ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/175

13.11.07

За первісним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правові системи»

про
стягнення  7600 грн. 00 коп.

За зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правові системи»

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»

про
визнання зобов’язання припиненим

Суддя Дідиченко М.А.
Секретар Приходько Є.П.

Представники:

від позивача :
Таболін О.С. –представник за довіреністю №04/07 від 02.04.2007 року

від відповідача
Лозицький О.В. –директор

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правові системи»7600 грн. 00 коп.  коштів сплачених за надання юридичних послуг, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань відповідно до Договору про надання юридичних послуг №20-09/2005 від 20.09.2005 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2007 року порушено провадження у справі та  призначено розгляд справи на 05.07.2007 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2007 року розгляд справи відкладено до 28.09.2007 року.

Судове засідання 28.09.2007 року не відбулось, у зв’язку з перебуванням судді Євдокимова О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2007 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правові системи»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»про визнання зобов’язань за договором про надання юридичних послуг №20-09/2005 від 20.09.2005 року та додатковою угодою від 03.10.2005 року припиненими, у зв’язку з чим розгляд справи було призначено на 19.10.2007 року.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 26.10.2007 року справу № 13/175 доручено прийняти до провадження судді Дідиченко М.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2007 року прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд на 13.11.2007 року.

Позивач у судовому засіданні 13.11.2007 року підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтовані тим, що невиконання відповідачем своїх зобов’язань за Договором про надання юридичних послуг № 20-09/2005 від 20.09.2005 року є підставою для повернення відповідачем  грошових коштів, сплачених позивачем в якості здійснення попередньої  оплати за договором,  які в його розумінні є збитками.

Відповідач проти задоволення первісних позовних вимог заперечив, та в обґрунтування  зустрічних позовних вимог послався на те, що  22.02.2006 року Національним банком України було призначено ТОВ «Київський універсальний банк»тимчасового адміністратора, а з 29.05.2006 року ініціювано процедуру ліквідації, у зв’язку з неплатоспроможністю  останнього, у зв’язку з чим,  сторони не мали можливості здійснювати взяті на себе зобов’язання за договором.

Підтримуючи свою правову позицію, відповідач послався на те, що позивач відмовився від Договору про надання юридичних послуг № 20-09/2005 від 20.09.2005 року, у зв’язку з чим, ТОВ «Юридична компанія «Правові системи» вважає, що оплачені юридичні послуги у розмірі 7600 грн. 00 коп. надані в повному обсязі, а зобов’язання, виконане належним чином, підлягає припиненню.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правові системи»(надалі –компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»(надалі –клієнт) було укладено Договір про надання юридичних послуг №20-09/2005 (далі –договір), відповідно до якого клієнт доручив, а компанія зобов’язалась,  на умовах визначених договором, надати клієнту юридичні послуги в галузі господарського, цивільного, фінансового та інших галузей права,  здійснювати представництво інтересів клієнта в судах, господарських та інших судах, відносно фізичних і юридичних осіб, здійснювати інші дії, необхідні для виконання доручень клієнта, надалі –«послуги».

Пунктом 4.5. договору передбачено, що вартість послуг та порядок розрахунків між сторонами може бути визначено додатковою угодою (угодами).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2005 року сторони уклали Додаткову угоду до договору (далі - додаткова угода), відповідно до п. 1 якої клієнт доручив, а компанія прийняла на себе зобов’язання надати послуги з проведення реорганізації клієнта шляхом перетворення (зміні організаційно-правової форми) «товариства з обмеженою відповідальністю»на «закрите акціонерне товариство».

Судом встановлено, що вартість зазначених робіт, відповідно до п. 3 додаткової угоди, становила 15200 грн. 00 коп.

Сторони узгодили, що відповідно до п.4 додаткової угоди, оплата здійснюється у два етапи: 50% суми, тобто 7600 грн. 00 коп. перераховуються протягом трьох банківських днів від дати укладення цієї угоди, інші 50% перераховуються протягом трьох днів після виконання усіх послуг.

Платіжним дорученням № 5 від 11.10.2005 року позивач виконав покладені на нього зобов’язання та перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 7600 грн. 00 коп.

Пунктом 4.3 договору сторони узгодили, що компанія одночасно з передачею результатів наданих послуг (певних обсягів), складає та передає клієнту для підписання акт виконаних робіт (наданих послуг), який клієнт за відсутності зауважень зобов’язаний підписати.

Судом встановлено, що 26.12.2006 року позивач звернувся до відповідача з претензією №  41ОД, відповідно до якої, у зв’язку із невиконанням ТОВ «Юридична компанія «Правові системи»своїх зобов’язань за договором, просив компанію повернути перераховані їй  грошові кошти у сумі 7600 грн. 00 коп.

У відповідь на зазначене вище звернення позивача, відповідач направив на адресу клієнта лист Вих. № 1-п від 23.01.2007 року, яким зазначив, що на виконання п. 1 додаткової угоди до договору і доручення керівництва ТОВ  «Київський універсальний банк», компанією були здійснені  до 31.12.2005 року наступні дії, а саме: підготовлення документів для збільшення статутного капіталу банку, проведення загальних зборів учасників, передача відповідних документів до Управління НБУ по м. Києву і Київській області, здійснення супроводження зазначених вище документів в підрозділах Управління НБУ по м. Києву і Київській області, подача документів до Дніпровської у м. Києві районної державної адміністрації для внесення змін до державного реєстру, а також підготовлення плану дій щодо реорганізації ТОВ «Київський універсальний банк»у закрите акціонерне товариство.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не було виконано того обсягу робіт, який перелічено  ним у зазначеному вище листі, оскільки відповідач, відповідно до п. 4.3 договору, мав передати позивачу  для підписання акт виконаних робіт (наданих послуг), який і свідчив би про виконання ним своїх зобов’язань за Договором №   20-09/2005 від 20.09.2005 року.

Підтримуючи заявлені позовні вимоги, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму витрат, понесених ним в якості здійснення попередньої  оплати за Договором про надання юридичних послуг № 20-09/2005 від 20.09.2005 року,  які в його розумінні є збитками, понесеними ним внаслідок неналежного виконання відповідачем свого зобов’язання по наданню послуг щодо проведення реорганізації Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський універсальний банк»шляхом зміни його організаційно –правової форми.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

За своєю правовою природою збитки є об’єктивним зменшенням майнових благ кредитора, які проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником. Отже, зменшення майнових благ внаслідок невиконання наступає незалежно від волевиявлення кредитора, як наслідок невиконання боржником зобов’язання.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у певних  витратах.

Отже зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій  наступає об’єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов’язань.

Обов’язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв’язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов’язань –причиною.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неправомірних дій, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідний обов'язок позивача, доказувати розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, випливає і з огляду на положення ст. ст. 33, 34 ГПК України.

Отже, оскільки судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за Договором №  20-09/2005 від 20.09.2005 року, звертаючи увагу на  посилання боржника про неможливість здійснити в повному обсязі взяті на себе зобов’язання за договором, у зв’язку з призначенням 22.02.2006 року Національним банком України  ТОВ «Київський універсальний банк»тимчасового адміністратора, а з 29.05.2006 року ініціювання процедури ліквідації, у зв’язку з неплатоспроможністю  останнього, суд дійшов висновку, що витрати позивача на юридичні послуги ТОВ «Юридична компанія «Правові системи», щодо проведення реорганізації ТОВ  «Київський універсальний банк»шляхом зміни його організаційно –правової форми, не є об’єктивним зменшенням майнових благ позивача та не може відноситись до збитків, які настають внаслідок порушення відповідачем зобов’язань в розумінні ст. 22 ЦК України, внаслідок недоведеності позивачем причинно-наслідкового зв’язку між діями відповідача, його вини та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

У випадку відсутності відповідних положень у договорі про надання послуг, сторони не позбавляються права відмови від його виконання. Одностороння відмова від договору можлива у будь –який час –як до початку надання послуги, так і в процесі її надання. При цьому за загальним правилом одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання.

Відповідно до п. 8.3 договору, будь –яка із сторін має право розірвати договір у будь –який момент, письмово попередивши про це іншу сторону не менше, як за 30 календарних днів до моменту розірвання.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивача не було позбавлено права звернутися до відповідача з відповідною  пропозицією про розірвання Договору про надання юридичних послуг № 20-09/2005 від 20.09.2005 року та,  з метою захисту своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, звернутися до господарського суду з певною матеріально –правовою вимогою до ТОВ «Юридична компанія «Правові системи»про повернення авансового платежу, перерахованого ним платіжним дорученням № 5 від 11.10.2005 року.

За таких обставин, в задоволенні первісних позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі.

Зі змісту ст. 599 ЦК України вбачається, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виконання зобов’язання є найбільш поширеною підставою припинення зобов’язання, яке може бути обумовлено не будь –яким, а лише належним його виконанням.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай висуваються (ст. 526 ЦК України).

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк із додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зо бов'язання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому випадку на сторону, яка допустила неналежне вико нання, покладаються додаткові юридичні обов'язки. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від реального виконання зобов'язання. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зо бов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити відповідачу в задоволені зустрічних позовних вимог, оскільки ним не доведено суду  належними та допустимими доказами того, що, по –перше, компанією виконано свої зобов’язання за Договором про надання юридичних послуг № 20-09/2005 від 20.09.2005 року, що є підставою для припинення зобов’язання, (оскільки як вже було встановлено судом відповідачем не складалися та не направлялися позивачу для прийняття та підписання Акти виконаних робіт),  а по –друге, зважаючи на те, що позивач в односторонньому порядку не відмовлявся від договору, на підставі якого між сторонами виникли  та тривають правовідносини.

Відповідно до ст. 44, ст. 49 ГПК України судові витрати у справі за первісними позовними вимогами покладаються на позивача за первісним позовом, за зустрічним позовними вимогами –на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 224 ГК України, ст.ст. 22, 526, 599, 623, 907 ЦК України, ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          В задоволенні первісних позовних вимог відмовити  повністю.

2.          В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити  повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 12.12.2007р.

Суддя
М.А. Дідиченко