СУД
СУД
У Х В А Л А

16.01.07                                                                                 Справа № 15/320.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Закритого акціонерного товариства «Насолода», м. Слов‘янськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд - Мастер», м. Луганськ

про стягнення 33 997 грн. 11 коп.

Орган виконання судового рішення –Державна виконавча служба у Артемівському районі м. Луганська, м. Луганськ

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача –не прибув;

від ДВС - не прибув.

В С Т А Н О В И В:

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Відповідач 04.12.06. звернувся зі скаргою на дії Державної виконавчої служби та просить суд:

- визнати дії ДВС у Артемівському районі м. Луганська при виконанні рішення № 15/320 незаконними та недійсними;

- зупинити виконання вказаного рішення суду до розгляду скарги по суті;

- зобов‘язати ДВС у Артемівському районі м. Луганська зняти арешт з банківських рахунків ТОВ «Бренд-Мастер», які арештовано в рамках виконання рішення суду по справі № 15/320.

Позивач 08.12.06. звернувся зі скаргою від 29.11.06. на бездіяльність Державної виконавчої служби та просить суд:

- зобов‘язати ДВС у Артемівському районі м. Луганська виконати наказ на виконання рішення суду від 28.07.06. по справі № 15/320.

Позивач, відповідач та Державна виконавча служба у Артемівському районі м. Луганська участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлені належним чином.

Клопотання ДВС про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечення участі представника судом відхиляється з наступних підстав. До клопотання не додано доказів поважності причин незабезпечення явки у судове засідання повноважного представника. Неможливість прибуття у судове засідання одного певного представника жодним чином не впливає на необхідність виконання вимог суду в частині забезпечення участі в судовому засіданні представника, зокрема шляхом уповноваження будь-якої іншої особи, або явки особисто керівника.

Державна виконавча служба у Артемівському районі м. Луганська проти скарг заперечує з підстав, наведених у запереченні на скаргу від 15.12.07р. № 17758 та № 17768 відповідно.

Розглянувши матеріали справи, скарги та інші надані документи, суд дійшов висновку, що скарги сторін у справі не підлягають задоволенню.

Так, зокрема скарга позивача у справі з вимогою про зобов‘язання ДВС у Артемівському районі м. Луганська виконати наказ та скарга відповідача у справі про визнання дій ДВС у Артемівському районі м. Луганська при виконанні рішення № 15/320 незаконними та недійсними не підлягають задоволенню за сформульованими в них вимогами виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на  дії  чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень,  ухвал, постанов господарських судів можуть  бути подані стягувачем,  боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення  оскаржуваної  дії,  або  з  дня,  коли зазначеним особам стало про неї відомо,  або з дня,  коли дія мала бути вчинена.

Позивач стверджує, що направив наказ суду з заявою до органу виконання судового рішення 01.09.2006р.

Згідно ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження виноситься у триденний строк з дня надходження виконавчого документа та наступного дня направляється стороні.

Позивач не заявив клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку та не надав доказів поважності причин його пропуску.

Відповідач у справі, звертаючись зі скаргою також не надав жодного доказу про те, що скарга подана ним у десятиденний строк з дня вчинення  оскаржуваної  дії,  або  з  дня,  коли йому стало про неї відомо. Органом же виконання судового рішення надано до суду докази вчасного направлення боржнику відповідних постанов.

Також, стаття 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачає звернення до суду зі скаргами на конкретні дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, які і мають бути вказані в вимогах за скаргами.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України  «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»від 26.12.2003р. №14 у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів  державної виконавчої служби.

Статтею 1212 «оскарження дій  чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби»Господарський процесуальний кодекс України було доповнено згідно Закону України від 21.06.2001р. №2539-ІІІ. У зв’язку з прийняттям даного Закону та з метою правильного і однакового застосування розділу ХІV ГПК України Президією Вищого господарським судом України видано роз’яснення від 28.03.2002р. №04-5/365 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів».

В абзаці 6 п.7 даного роз’яснення вказується, що за результатами розгляду скарги на дії органів державної виконавчої служби виноситься ухвала, в  якій господарський  суд  або  визнає  доводи  заявника  правомірними  і залежно від їх змісту визнає постанову державного  виконавця  щодо здійснення  заходів  виконавчого провадження недійсною,  чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган Державної виконавчої служби здійснити  певні  виконавчі  дії,  якщо  він ухиляється від їх виконання  без  достатніх  підстав,  або  визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Наведена ж  позивачем вимога у скарзі не передбачає вказаних ознак  і не визначає спонукання до вчинення конкретних виконавчих дій передбачених законодавством та відповідно не може бути задоволена судом. Рішення ж суду є обов’язковими до виконання (про що просить заявник за скаргою) в силу закону. За вищенаведених обставин скарга позивача у справі підлягає відхиленню.

Також, перша за скаргою вимога відповідача у справі не передбачає вказаних ознак і не визначає конкретні дії, про незаконність яких заявляє відповідач, постанов державного виконавця, які підлягають визнанню недійсними та не передбачає спонукання до вчинення конкретних дій передбачених законодавством внаслідок незаконності вчинених виконавцем дій та відповідно не може бути задоволена судом.

Крім того, по суті вчинених державним виконавцем виконавчих дій слід зазначити наступне.

Державним виконавцем 08.09.2006р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам.

Зроблено запити до органів податкової служби, МКП БТІ, МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області.

Здійснено накладення арешту на кошти боржника в установах банку, про що винесено постанови від 18.09.2006р., 11.10.2006р. Також 18.09.2006р винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження.

Так, ДВС у Артемівському районі м. Луганська вчинялися певні дії, спрямовані на стягнення з боржника за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції державний виконавець зобов’язаний провести виконавчі дії у шести місячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На даний час зазначений строк ще не минув. Так, доводи позивача у справі за скаргою щодо бездіяльності органу ДВС спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

Вимога відповідача у справі за скаргою про зобов’язання органу виконання судових рішень зняти арешт з банківських рахунків не підлягає задоволенню, оскільки арешт на банківські рахунки державним виконавцем не накладався, відповідними постановами накладався арешт на кошти боржника, які знаходяться на банківських рахунках, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з викладеним, слід зазначити, що невиконання відповідачем судового рішення свідчить про ігнорування вимог Конституції України, Закону України “Про судоустрій в Україні” і Господарського процесуального кодексу України щодо обов’язковості виконання  рішень, ухвал та постанов суду. Так, відповідач не має чекати на проведення стягнення у примусовому порядку та потім оскаржувати такі дії чи бездіяльність, намагаючись тим самим відстрочити виконання рішення суду, а зобов’язаний виконати рішення суду одразу після набрання ним законної сили. Відповідно до ч.2 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України невиконання вимог рішень, ухвал та постанов господарського суду тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для зупинення виконання рішення суду до розгляду скарги по суті, а тому, та враховуючи розгляд скарги по суті у даному засіданні суд відхиляє дане клопотання.

На підставі викладеного,  керуючись ст. ст. 86, 1212  Господарського процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

1.          Скаргу позивача у справі -  Закритого акціонерного товариства «Насолода», м. Слов‘янськ Донецької області, від 29.11.06. на бездіяльність органів ДВС відхилити.

2.          Скаргу відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд - Мастер», м. Луганськ від 30.11.2006р. на дії ДВС відхилити.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко

Помічник судді
Н.В. Ковальова