ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"05" грудня 2007 р.
Справа №  3/376

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н. В. Болгар  розглянув у  судовому засіданні 05.12.07 о 16:55 адміністративну справу № 3/376

за позовом: Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області;

до відповідача:     Знам'янської обласної бальнеологічної лікарні;

про стягнення 12 237 грн.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кузьмичової О.О.;

представників

позивача -  начальника відділу контролю у сфері соцзахисту населення Голова С.В.,  довіреність № 551 від 06.02.07;

позивача - спеціаліста 2 категорії, юрисконсульта відділу  правової роботи Гриб О.В., довіреність № 25-17/5463 від 13.11.07;

відповідача - головного лікаря Шандри Г.В.;

відповідача - головного бухгалтера Найденко А.Ф., довіреність № 598 від 26.11.07.

Контрольно-ревізійне управління у Кіровоградській області (далі по тексту - КРУ в кіровоградській області) звернулося до господарського суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, у якій просить стягнути з Знам'янської  обласної бальнеологічної лікарні (далі по тексту - лікарня) на користь обласного бюджету 12237 грн. використаних останнім  не за цільовим призначенням.

Відповідач вимоги заявника не визнав, посилаючись у запереченнях на те, що

в серпні 2003 видатки з оплати за виготовлення проектно-кошторисної документації ТОВ "Газінтером" в сумі 9390 грн., в грудні 2004 за виготовлення  робочого проекту ВАТ "Проектно-вишукувальний інститут "Кіровоградагропроект" видатки в сумі 2847 грн. 20 коп. проведено по КЕКВ 1139 "оплата інших послуг та інші видатки", а не  по КЕКВ 2133 "капітальний ремонт та реконструкція інших об'єктів";

згідно  Роз'яснень щодо  застосування економічної  класифікації видатків бюджету, викладених в листі Державного казначейства України від 18.01.02 № 07-07/92-353, чинних на момент проплати, не було передбачено в  капітальних видатках виготовлення  проектно-кошторисної документації;

обласна бальнеологічна лікарня є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а процедура повернення  коштів, згідно пунктів 12 та 13 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.06 № 492, на яку посилається в позивач, передбачена для одержувачів бюджетних коштів та проводиться за рахунок власних (не бюджетних коштів);

визначення одержувачів  бюджетних коштів приведено в постанові Кабінету Міністрів України від 28.02.02 № 228 "Про  затвердження порядку складання, розгляду,  затвердження та основних вимог до виконання  кошторисів бюджетних установ".

У судовому засіданні представники позивача просять позов задовольнити; представники відповідача просять у задоволенні позову відмовити.

При дослідженні обставин справи, письмових доказів, заслуховуванні пояснень представників сторін господарський суд встановив наступне.

Уповноваженими Знам'янським об'єднаним контрольно-ревізійним відділом особами проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності лікарні за період з 01.01.03 по 01.05.06, за результатами якої складений акт від 03.07.06 № 07-21/70. Ревізією цільового використання коштів, як зазначено на стор. 10 названого акту, встановлено, що  лікарнею за рахунок і в межах бюджетних призначень по КЕКВ 1139 "Оплата інших послуг та інші видатки" проведено видатки з оплати за виготовлення  проектно-кошторисної документації в загальній сумі 12 237 грн. (2003 рік - 0 390 грн., 2004 рік - 2 847 грн.), які віднесено на КЕКВ 2133 "Капітальний ремонт інших об'єктів", що суперечить Роз'ясненням щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затверджених наказом ДКУ від 18.01.02 № 07-07/92-359, що призвело до порушення вимог п. 6 Указу Президента України від 28.02.1997 № 187 "Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни".

За підписом начальника Знам'янського ОКРВ головному лікарю лікарні надісланий лист від 05.07.06 № 07-14/595 "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання комунальної власності та фінансів", у якому, крім інших викладені вимоги про вжиття заходів по відшкодуванню коштів у сумі 12 237 грн., використаних не за цільовим призначенням.

Посилаючись на п. п. 8, 10 ст. 10, ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", незабезпечення підконтрольною установою виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, невиконання законних вимог службових осіб державної контрольно-ревізійної служби, які є обов'язковими для виконання, КРУ в Кіровоградській області вважає наявним у нього право вимагати стягнення з відповідача на користь обласного бюджету 12 237 грн. - коштів використаних не за цільовим призначенням.

Господарський суд, враховуючи доводи, викладені у запереченнях лікарні, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів  державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, що встановлено ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

За ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством;

органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

КРУ в Кіровоградській області у позовній заяві однією з підстав вимог про стягнення з відповідача суми на користь обласного бюджету зазначило п. 8 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні. Таке посилання є неправомірним, оскільки за названою нормою можуть стягуватися у судовому порядку у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Сума 12 237 грн. не є коштами, одержаними лікарнею  за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства. Крім того, підстави, за яких стягнення коштів у дохід держави та стягнення їх до обласного бюджету КРУ в Кіровоградській області вважає тотожними, у позовній заяві не викладено.

Частиною 3 ст. 5 Бюджетного кодексу України обласні бюджети віднесено до місцевих бюджетів.

Лікарнею видатки (витрати) з оплати проектно-кошторисної документації у 2003, 2004 роках за рахунок і в межах бюджетних призначень проведено по КЕКВ 1139 "Оплата послуг та інші видати", про що зазначено у акті ревізії та у позовній заяві, і це, за твердженням КРУ в Кіровоградській області суперечить Роз'ясненням щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 18.01.02 № 07-07/92-353, і є порушенням п. 6 Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни", оскільки видатки на таку суму мали віднесені на КЕКВ 2133.

П. 6 Указу Президента України, на який посилається позивач, забороняє бюджетним організаціям витрачати кошти на цілі, не передбачені затвердженими кошторисами доходів і видатків, та понадлімітне використання бюджетних асигнувань, розміщувати за рахунок відповідного бюджету замовлення на продукцію, роботи і послуги, фінансування яких не передбачено відповідними бюджетами чи затвердженими у встановленому порядку кошторисами доходів і витрат.

КРУ в Кіровоградській області не довело, що віднесення вартості проектно-кошторисної документації на суму 12 237 грн. по КЕКВ 1139 "Оплата інших послуг та інші видатки", а не по КЕКВ 2133 "Капітальний ремонт інших об'єктів" свідчить про витрачання лікарнею такої суми на цілі, не передбачені затвердженими кошторисами доходів і видатків, чи про понадлімітне використання бюджетних асигнувань. чи про розміщення за рахунок відповідного бюджету замовлення на продукцію, роботи і послуги, фінансування яких не передбачено відповідними бюджетами чи затвердженими у встановленому порядку кошторисами доходів і витрат.

"Роз'яснення щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету", яке є додатком до листа Державного казначейства України від 18.01.02 № 07-07/92-353, не актом нормативно-правового характеру. Такий документи виданий на виконання наказу Міністерства фінансів України від 27.12.01 № 604 "Про бюджетну класифікацію та її запровадження" і відповідно до п. 3.1 такого наказу носить роз'яснювальний характер для застосування функціональної та економічної класифікації видатків бюджету.

Названі вище КЕКВ, віднесені п. 2 наказу Мінфіну України від 27.12.01 № 604 до економічної класифікації видатків бюджету, не містять окремого зазначення у своєму складі оплати вартості проектно-кошторисної документації.

Повноваження органів Державної контрольно-ревізійної служби України за дотриманням бюджетного законодавства встановлені у ст. 113 Бюджетного кодексу України.

У разі виявлення бюджетного правопорушення органи Державної контрольно-ревізійної служби України у межах своєї компетенції можуть вчиняти дії, передбачені ст. 118  Бюджетного кодексу України.

До заходів, встановлених названою нормою звернення до суду про стягнення коштів в доход місцевого бюджету не входить.

Ст. 119 Бюджетного кодексу України встановлено поняття нецільового використання бюджетних коштів - витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису. Наслідком нецільового використання коштів є зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів. що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Позов не містить доведення факту нецільового використання відповідачем як розпорядником бюджетних коштів. У ньому лікарня зазначена як одержувач бюджетних коштів.

"Порядок зменшення бюджетних асигнувань та повернення коштів у разі нецільового використання у поточному чи минулих роках", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.06  № 492. На п. п. 12, 13 такого порядку позивач посилається як на підставу вимог про стягнення  12 237 грн. на користь обласного бюджету.

Визначення  понять "розпорядник бюджетних коштів" та "одержувач бюджетних коштів" містять п. п. 7, 8 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.02 № 228.

Одержувачі бюджетних коштів за п. 8 такого Порядку - це підприємства і госпрозрахункові організації, громадські та інші організації, що не мають статусу бюджетної установи, які одержують безпосередньо через розпорядників кошти з бюджету як фінансову підтримку або уповноважені органами державної влади на виконання державних цільових програм та надання послуг.

Лікарня не підпадає під визначення особи, яка є одержувачем бюджетних коштів.

Вона є  розпорядником коштів бюджету нижчого рівня, що підтверджується затвердженими рішеннями Кіровоградської обласної ради від 24.01.03 № 140 "Про обласний бюджет на 2003 рік", від 17.12.03 № 237 "Про обласний бюджет на 2004 рік" Переліками головних розпорядників коштів обласного бюджету.

Виходячи з викладеного, позов КРУ в Кіровоградській області не ґрунтується на нормах законодавства України, тому не підлягає задоволенню господарським судом.

Керуючись ч. ч. 1, 2, 3 ст. 160, ст. 163,  п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення  строку для подання апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

Н. В. Болгар

підписана 07.12.07