АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2007 р.
Справа № 16/994-НМ

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі                                                                      ,

за
участю представників сторін:

від
позивача:      не з'явився,

від
відповідача:ОСОБА_1, підприємець,

ОСОБА_2,
доручення від 31.01.2007р.,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, смт.Черняхів Житомирської
області

на
постанову  господарського суду
Житомирської області

від
"23" жовтня 2006 р.  у справі №
16/994-НМ (суддя Гансецький В.П.)

за
позовом Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі,
смт.Черняхів

до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, смт.Черняхів Житомирської області

про
зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду Житомирської області від 23.10.2006р. у справі №16/994-НМ позов Управління
Пенсійного фонду України в  Черняхівському
районі задоволено: зобов'язано Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_1 подати до Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському
районі Житомирської області розрахунки суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягали сплаті за
відповідні базові звітні періоди (місяці) - лютий-грудень 2004 року,
січень-грудень 2005 року, січень-червень 2006 року та комплект документів
первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про
застрахованих осіб за 2004, 2005 роки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  позов підтверджується належними доказами,
заявлений у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим є
обґрунтованим. Зокрема, зазначив, що відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. №
1058-IV, Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду
України 19.12.03р. № 21-1 та Порядку формування та подання органам Пенсійного
фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого
Постановою Пенсійного фонду України 10.06.04р. № 7-6, встановлено незаперечний
обов'язок відповідача вчиняти певні дії стосовно подання звітності до
Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі. Також суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до чинного законодавства страхувальники, в
тому числі і ті, що обрали особливий спосіб оподаткування, зобов'язані
нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників страхові
внески у встановленому розмірі та сплачувати їх у встановлені строки та в
повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду, Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вищевказану постанову з підстав неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права та з урахуванням уточнень до апеляційної
скарги (а.с.122) просить прийняти новий судовий акт, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на
те, що суд першої інстанції при обґрунтуванні рішення посилався лише на Закон
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та не
прийняв до уваги  Указ Президента
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва",  який, на думку
відповідача, звільняє його від обов'язку як сплати страхових внесків (крім тих,
що сплачуються у складі єдиного податку) так і від подання будь-якої звітності
до Пенсійного фонду України, оскільки норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. №
1058-IV не поширюються на суб'єктів спрощеної системи оподаткування до
відповідного законодавчого врегулювання.

Також відповідач  вказує, що
статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
платники єдиного податку сплачують страхові внески на загальнообов'язкове
державне соціальне та пенсійне страхування в порядку та на умовах,
визначених  спеціальним законодавством з
питань справляння таких внесків, а саме відповідно до вищевказаного Указу.

Крім цього, зазначає, що набрало законної сили рішення судів у
спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, що
вказані у позовній заяві, зокрема,
рішення апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2005р., яким
визнані неправомірними дії Управління Пенсійного фонду та Виконавчої служби. У
зв'язку з цим на підставі п.2 ст.109 КАС України провадження у справі повинно
бути скасованим як помилкове.

Присутні в судовому засіданні відповідач - ПідприємецьОСОБА_1  та його представник підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі, вважають постанову господарського суду
Житомирської області  від 23 жовтня 2006
року  необґрунтованою, просять її
скасувати та прийняти новий судовий акт, яким в позові відмовити. Підприємець
зазначив, що він працює на єдиному податку згідно Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва", який звільняє його від обов'язку як  сплати страхових внесків, так і від подання
будь - якої звітності до Пенсійного фонду України.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу (а.с.114-119)
позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зазначає, що Указ
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" регулює податкові  правовідносини. Суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, вказаним Указом
звільнені від сплати збору на обов'язкове державне  пенсійне страхування, а не від сплати
страхових внесків.

Статтею 18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим
Законом. Вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів,
що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове
законодавство.  Відповідно до ст.5 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
визначено платників страхових внесків, порядок нарахування, обчислення і сплати
страхових внесків регулюється виключно цим Законом. Вважає, що при прийнятті
постанови господарським судом Житомирської області в повній мірі досліджено
матеріали справи та винесено законне та обґрунтоване рішення,  тому апеляційну скаргу вважає безпідставною,  в зв'язку з чим просить оскаржувану  постанову господарського суду Житомирської
області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача   в
судове засідання не з'явився. В адресованій Житомирському апеляційному господарському
суду заяві від 25.01.2007р. позивач просить відкласти розгляд апеляційної
скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших  осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду,  не
перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Позивач про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений
належним чином (а.с.113).

Представник  позивача не
заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представника
позивача.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, оскільки
неявка представника не перешкоджає повному та всебічному розгляду апеляційної
скарги за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно розпорядження голови Житомирського апеляційного
господарського суду від 31.01.2007р. №87 розгляд апеляційної скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1 здійснюється колегією суддів
у складі: головуючого судді Горшкової Н.Ф., суддів  Майора Г.І. та Філіпової Т.Л.

Заслухавши представників відповідача,  дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає скаргу
необґрунтованою, виходячи з наступного:

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІУ встановлено, що
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. №
1058-IV  (далі - Закон) страхувальниками
відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні
партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян,
профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть
розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб,
зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ст.15 Закону платником страхових внесків до солідарної
системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в п.4.1 ст.12 цього Закону.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.17 Закону, страхувальник, крім іншого,
зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у
строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Згідно пп.11.1, 11.11
Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України 19.12.03р. № 21-1, страхувальники зобов'язані вести
облік платежів до Пенсійного фонду, зокрема, щомісяця складати у двох
примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, в якому мають зазначати самостійно обчислені суми
страхових внесків, за формою згідно з додатком 23 цієї Інструкції. Оригінал
розрахунку  подається платником до органу
Пенсійного фонду за місцезнаходженням платника.

Усі примірники
розрахунку  страхових  внесків
підписуються керівником,
головним   бухгалтером    підприємства,    установи, організації та завіряються
печаткою.

Розрахунки подаються
зазначеними  страхувальниками   до
органу Пенсійного  фонду  для  реєстрації  за базовий звітний період,  що дорівнює календарному   місяцю,
-   не   пізніше
ніж    через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.

Платники страхових внесків мають право не пізніше ніж  за  10
днів  до
закінчення строку подання документів надіслати їх органу Пенсійного
фонду поштою з повідомленням про вручення
за  порядком оформлення зазначених
поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України.

Звітність може бути надана органу Пенсійного фонду України за
добровільним  рішенням  платника
страхових  внесків в електронній
формі  за
умови  дотримання  чинного законодавства, що регулює ці питання.

Відповідно до пп.1.3 Порядку формування та подання органам
Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються
в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
затвердженого Постановою Пенсійного фонду України 10.06.04р. № 7-6,
звітність  страхувальників  до системи персоніфікованого обліку подається
у такому порядку та в такі строки, зокрема: страхувальник  один
раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком
подає  до
територіального  органу
Пенсійного   фонду   за
місцем  реєстрації  комплект
документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за попередній рік.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи  ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
Черняхівською райдержадміністрацією 28.11.2000р., ідентифікаційний НОМЕР_1
(а.с.6,7) та у 2004-2006 роках є платником єдиного податку (а.с.89-90) і
використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору. Відповідно до
вищенаведених вимог законодавства відповідач є страхувальником та зобов'язаний
подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку
та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Посилання відповідача на Указ Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.98р. №727/98 (з наступними змінами), який на
думку відповідача звільняє його від сплати страхових внесків (крім тих сум, що
сплачуються у складі єдиного податку) та подання звітності до Пенсійного фонду,
колегія суддів  вважає непереконливими з
огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок особи
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частин 4 та 6 ст.18 Закону №1058-ІУ, страхові внески
не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство
(ч.4). Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати (ч.6).

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про систему
оподаткування"  від 25.06.91р. №
1251-ХІІ, встановлення та скасування податків і зборів (обов'язкових платежів)
до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам
здійснюється Верховною Радою України, Верховною Радою АРК, сільськими,
селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів про
оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових
платежів) і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися
іншими Законами України, крім законів про оподаткування.

Податки і збори (обов'язкові платежі), справляння яких не
передбачено цим Законом, сплаті не підлягають.

Під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до
державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у
порядку і на умовах, що визначаються Законами України про оподаткування.

Види податків і зборів (обов'язкових платежів) і порядок
зарахування їх до бюджетів і державних цільових фондів передбачені ст.ст.14-15
Закону України "Про систему оподаткування".  Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до зазначених статей Закону України "Про
систему оподаткування" не включені.

Відносини, що виникають із загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування регулюються відповідним спеціальним законом - "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. №
1058-IV.

Відповідно до пп.1 п.8 Прикінцевих положень вказаного Закону, до
набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до
Накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах та в
порядку, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування"  та в
розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування". Пунктом 15 Прикінцевих положень визначено, що до
приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України
та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить
цьому Закону.

Враховуючи зазначене та положення ч.1 ст.19 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",
страхувальники, в тому числі і ті, що обрали особливий спосіб оподаткування,
зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці найманих
працівників страхові внески у встановленому розмірі та сплачувати їх у
встановлені строки та в повному обсязі.

Слід також зазначити, що Указ Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.98р. №727/98 (з наступними змінами) являє собою
нормативний акт, який поширює свою дію на податкові відносини, тоді як  Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці правовідносини лише у
випадках, передбачених вказаним Законом, або у частині, що не суперечить цьому
Закону.

Згідно ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" (до змін, внесених Законом від 25.03.2005р. №2505-ІУ), на яку
посилається в апеляційній скарзі
СПДОСОБА_1, було встановлено, що до доходів загального фонду місцевих
бюджетів у 2005 році належать у повному обсязі єдиний податок для суб'єктів
малого підприємництва, фіксований податок та фіксований сільськогосподарський
податок. З 31.03.2005р. Законом України від 25.03.2005р. №2505-ІУ "Про
внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" та деяких інших законодавчих актів України"  відновлено порядок сплати  та зарахування до бюджетів і державних
цільових фондів сум Єдиного та фіксованого податку для суб'єктів малого
підприємництва, який діяв до 1 січня 2005року.

Статтею 48 Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" (в редакції Закону України від 25.03.2005 року №2505-ІV)
встановлено, що до доходів загального фонду місцевих бюджетів у 2005 році
належить єдиний податок для суб'єктів малого підприємництва та фіксований
податок (крім частини цих податків, що зараховується до Пенсійного фонду
України, та відрахувань на обов'язкове соціальне страхування).

Вказана норма не звільняє суб'єктів підприємницької діяльності,
які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, від
обов'язку сплачувати внески на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та подавати до органів ПФУ
на місцях відповідну звітність, але частина коштів від сплати єдиного
податку (42%) зараховується в рахунок сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду.

Посилання позивача на наявність рішень судів у спорі між тими ж
самими сторонами, про той же самий предмет і з тих самих підстав не відповідає
дійсності, оскільки згідно наявного в матеріалах справи рішення Черняхівського
районного суду від 22.03.2002р. (а.с.20) вказаним судом розглядалась справа за
позовом (скаргою)ОСОБА_1 на дії Житомирського обласного управління ПФУ у
зв'язку із накладенням адміністративного стягнення за неподання розрахунку -
зобов'язання по сплаті збору (а не внесків) на пенсійне страхування.

В рішенні Апеляційного суду Житомирської області  від 12.04.2005р. (а.с.31) розглядалась
скаргаОСОБА_1 на дії державного виконавця ОСОБА_3 за апеляційною скаргоюОСОБА_1
на рішення Черняхівського райсуду від 09.12.2004р.

Вказані судові рішення не мають будь-якого відношення до спору,
який розглядався господарським судом першої інстанції в даній справі.

Також безпідставними є посилання відповідача на Закон України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", оскільки страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування і на ці внески не поширюється податкове законодавство, тоді як
Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами"
є спеціальним Законом з питань оподаткування.

Таким чином, господарський суд першої інстанції прийшов до
правомірного висновку, що статус СПД ОСОБА_1, як платника єдиного податку, не
звільняє його від сплати внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування
за найманих працівників та подання до Управління Пенсійного фонду України
відповідної звітності.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції
обґрунтовано   зобов'язав відповідача
подати до Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі
Житомирської області розрахунки суми страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (додаток 23), що підлягали сплаті за відповідні
базові звітні періоди (місяці) - лютий-грудень 2004 року, січень-грудень 2005
року, січень-червень 2006 року та комплект документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за 2004,2005
роки.

Судовою колегією не встановлено порушень або неправильного
застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції,
які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи та не  ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.

Постанова господарського суду Житомирської області від
23.10.2006р. у справі №16/994-НМ відповідає чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи, підстав для скасування вказаної постанови та
задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний
господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Житомирської області від 23
жовтня 2006 року у справі №16/994-НМ залишити без змін, а апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, смт.Черняхів Житомирської області
- без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду подається протягом одного місяця після набрання нею
законної сили.

3. Справу №16/994-НМ повернути до господарського суду Житомирської
області.

Головуючий
суддя

судді:

Віддруковано
4прим.:

-----------------------------------

1
- до справи;

2
- позивачу;

3
- відповідачу;

4
- в наряд