ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

08.02.2007                                                           Справа № 13/27-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Сільськогосподарського  обслуговуючого кооперативу "Сільська громада"

до Державної податкової  інспекції у м.Херсоні

за участю представників:

позивача –Горішний К.О. (представник за дорученням),

відповідача – Горбунова К.О. (старший державний податковий інспектор),

про скасування рішення ДПІ у м. Херсоні № 664 від 13 жовтня 2006 року та зобов’язання відповідача прийняти рішення про включення позивача до реєстру неприбуткових установ та організацій,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на положеннях Закону України „Про кооперацію”, відповідно до якого, на думку позивача, він є неприбутковим, оскільки не має на меті отримання прибутку, а тому за Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” повинен бути включений в реєстр неприбуткових організацій, які звільняються від оподаткування згідно до цього Закону.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на законність прийнятого рішення  з тих підстав, що позивач за статутом є прибутковим кооперативом, оскільки його діяльність включає можливість реалізації товарів та надання послуг за цінами і тарифами, встановленими самостійно на договірних засадах, а також при його ліквідації активи повинні бути передані іншій неприбутковій організації або зараховані до бюджету , що передбачено законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, хоча за Законом України „Сільськогосподарську кооперацію” встановлено інший порядок ліквідації такого кооперативу.

Згідно до положень статті 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У зв’язку з тим, що за пунктом 1 вказаних Прикінцевих положень КАС України набрав чинності з 1 вересня 2005 року, судове рішення за даною справою винесено з дотриманням вимог КАС України.

Поряд з викладеним з матеріалів справи слідує, що 16 серпня 2006 року відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи державним реєстратором Виконавчого комітету Херсонської міської ради  зареєстровано в якості суб’єкта господарювання   Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив „Сільська громада” (а.с. 17).

З метою внесення до Реєстру неприбуткових організацій позивач звернувся до Державної податкової інспекції у м. Херсоні з відповідною реєстраційною заявою, Проте податковою інспекцією 13 жовтня 2006 року відмовлено в цьому шляхом прийняття рішення № 664 (а.с. 7) з посиланням на положення пункту 7.1. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Зокрема, положеннями пункту 7.11. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановленого порядок та умови оподаткування неприбуткових установ і організацій, а також перелік таких установ і організацій.

Так, відповідно до підпункту 7.11.1. названої статті її положення застосовується до неприбуткових установ і організацій, які є: а) органами державної влади України, органами місцевого самоврядування та створеними ними установами або організаціями, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів; б) благодійними фондами і благодійними організаціями, створеними у порядку, визначеному законом для проведення благодійної діяльності, в тому числі громадськими організаціями, створеними з метою провадження екологічної, оздоровчої, аматорської спортивної, культурної, освітньої та наукової діяльності, а також творчими спілками та політичними партіями, громадськими організаціями інвалідів та їх місцевими осередками, створеними згідно з Законом України „Про об'єднання громадян”, науково-дослідними установами та вищими навчальними закладами III - IV рівнів акредитації, внесеними до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, заповідниками, музеями-заповідниками; в) пенсійними фондами, кредитними спілками, створеними у порядку, визначеному законом; г) іншими, ніж визначені у абзаці "б" цього підпункту, юридичними особами, діяльність яких не передбачає одержання прибутку згідно з нормами відповідних законів; д) спілками, асоціаціями та іншими об'єднаннями юридичних осіб, створеними для представлення інтересів засновників, що утримуються лише за рахунок внесків таких засновників та не проводять господарської діяльності, за винятком отримання пасивних доходів; е) релігійними організаціями, зареєстрованими у порядку, передбаченому законом; є) житлово-будівельними кооперативами, об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, створеними у порядку, визначеному законом; ж) професійними спілками, їх об'єднаннями та організаціями профспілок, утвореними в порядку, визначеному законом.

При цьому згідно підпункту 7.11.8. доходи або майно неприбуткових організацій, за винятком неприбуткових організацій, визначених у абзацах „а” та „в” підпункту 7.11.1, не підлягають розподілу між їх засновниками, учасниками або членами та не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого засновника, учасника або члена такої неприбуткової організації, її посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Підпунктом 7.11.10. встановлено, що з метою оподаткування центральний податковий орган веде реєстр всіх неприбуткових організацій, які звільняються від оподаткування згідно з положеннями цієї статті. Державна реєстрація неприбуткових організацій здійснюється у порядку, передбаченому відповідним законодавством.

Такий порядок визначено Положенням про Реєстр неприбуткових організацій та установ, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 11 липня 1997 року № 232. А саме за підпунктом 2.2. пункту 2 Положення для внесення до Реєстру неприбуткова організація або установа повинні подати (надіслати) до податкового органу за її місцезнаходженням реєстраційну заяву за формою 1-РН, а також копію статутних і установчих документів. В свою чергу відповідно до підпункту 2.4. за результатами розгляду заяви можуть бути прийняті рішення за формою згідно з додатком 2 про: - внесення неприбуткової організації (установи) до Реєстру; - відмову внесення неприбуткової організації (установи) до Реєстру. Рішення готується у двох примірниках - перший надається організації або установі, а другий залишається в органі державної податкової служби.

В той же час, виходячи з положень Статуту Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Сільська громада”, слід дійти до висновку, що він не підпадає за своїми статутними ознаками під дію положень статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Зокрема, статтею 2 Закону України „Про кооперацію” надано визначення обслуговуючого кооперативу –це кооператив, який утворюється шляхом об’єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу, а також визначення виробничий кооперативу –це кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних осіб для спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх обов'язкової трудової участі з метою одержання прибутку.

Отже основною відмінністю обслуговуючого кооперативу від виробничого є отримання прибутку останнім та відсутність такої мети у першого.

Спеціальним законом, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні умови діяльності кооперативів у сільському господарстві та їх об'єднань, є Закон України „Про сільськогосподарську кооперацію”.

За цим Законом сільськогосподарським кооперативом є юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, що є сільськогосподарськими товаровиробниками, на засадах добровільного членства та об'єднання майнових пайових внесків для спільної виробничої діяльності у сільському господарстві та обслуговування переважно членів кооперативу; сільськогосподарським виробничим кооперативом визначається юридична особа, утворена шляхом об'єднання фізичних осіб, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, для спільного виробництва продукції сільського, рибного і лісового господарства на засадах обов'язкової трудової участі у процесі виробництва; а під сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом розуміється кооператив, створений для надання послуг переважно членам кооперативу та іншим особам з метою провадження їх сільськогосподарської діяльності.

З викладеного необхідно дійти до висновку, що метою сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу не є отримання прибутку.

Однак, хоча за пунктом 3.1. Статуту позивача метою кооперативу є обслуговування своїх членів та збільшення їх доходів шляхом надання різноманітних послуг, пов’язаних з провадженнями ними сільськогосподарської діяльності, а також він не має на меті отримання прибутку, положення інших пунктів Статуту містять ознаки прибутковості кооперативу, направлену на отримання прибутку за результатами господарської діяльності.

Так, за пунктом 18.2. кооператив має право реалізовувати товари та надавати послуги за цінами  і тарифами, що встановлюються на договірних засадах. При цьому для членів кооперативу встановлюються пільгові ціни і тарифи (пункт 18.3.) З цього слідує висновок про можливість діяльності кооперативу, спрямовану на отримання прибутку.

Пунктом 19.1 визначено, що кооператив власний дохід розподіляє серед іншого на кооперативні виплати, якими за пунктом 20.1. є частина доходу, що розподіляється за результатами фінансового року між членами кооперативу пропорційно їх участі в діяльності кооперативу. Ці виплати до оплати праці не належать (пункту 20.4. Статуту).

Поряд з цим, як зазначено вище, згідно підпункту 7.11.8. доходи або майно неприбуткових організацій не підлягають розподілу між їх засновниками, учасниками або членами та не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого засновника, учасника або члена такої неприбуткової організації, її посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Таким чином, позивач не є неприбутковою організацією.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, спірне рішення відповідає діючому законодавству, оскільки прийнято без порушенням вказаних вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Приймаючи до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн. державного мита підлягає  віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями 87, 94, 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –13 лютого 2007 року.

Суддя                                                                  М.К. Закурін