СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

02 квітня 2007 року

Справа № 2-2/445-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Толпиго В.І.) від 01.02.2007 у справі №2-2/445-2007

за позовом           приватного підприємства "Хімагромаркетинг Агро" (пр. Воз'єднання, 15,  м.Київ 160, 02160)

до           приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" (вул. Леніна, 14, с.Братське, Красноперекопський р-н, АР Крим, 96050)

про стягнення 239951,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя В.І. Толпиго) від 01.02.2007 у справі № 2-2/445-2007 задоволено позов приватного підприємства "Хімагромаркетинг Агро" до приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" про стягнення 239951,60 грн. З приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" на користь приватного підприємства "Хімагромаркетинг Агро" стягнуто 205086,84 грн. боргу, 34864,76 грн. штрафу та судові витрати.

Не погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення санкцій за несвоєчасне виконання зобов’язань в сумі 34864,76 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У судове засідання 02.04.2007 представники сторін не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У грудні 2006 року приватне підприємство "Агропромхімснаб” звернулось до господарського суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства "Нива", просило стягнути 205086,84 грн. боргу та 34864,76 грн. штрафу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором купівлі-продажу № 82-2006 від 10.03.2006.

Заявою від 18.01.2007 позивач у зв’язку зі зміною його найменування на приватне підприємство "Хімагромаркетинг Агро" вніс зміни до позовної заяви.

Письмові заперечення проти позову в матеріалах справи відсутні.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні положення про зобов’язання та норми, які встановлюють відповідальність за їх порушення.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, на підставі яких заявлено позов, передбачено , що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог цього Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2006 між приватним підприємством "Агропромхімснаб” та приватним сільськогосподарським підприємством "Нива" було укладено договір купівлі-продажу № 82-2006, відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов’язався передати відповідачу (покупцю) засоби захисту рослин, а останній зобов’язався сплатити їх вартість.

Згідно з пунктом 1.3 зазначеного договору загальна вартість товару складає 205086,84 грн.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що покупець повинен здійснити продавцю попередню оплату у розмірі 30% вартості товару в строк до 05.05.2006 та залишок заборгованості у розмірі 70% вартості товару у строк до 20.11.2006.

Судом на підставі наданих позивачем доказів, а саме видаткових накладних та довіреностей встановлено виконання приватним підприємством "Хімагромаркетинг Агро" зобов’язань за договором, тоді як відповідач не довів факт повної сплати отриманого товару.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 205086,84 грн.

До штрафних санкцій, передбачених статтею 230 Господарського кодексу України відносяться  господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,  штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов’язань, встановлених пунктом 2.2, покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни договору.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність стягнення судом штрафу за порушення прострочення зобов’язань в сумі 34864,76 грн. судова колегія вважає безпідставними, оскільки штраф, встановлений пунктом 5.4 договору носить разовий характер і право на його стягнення у позивача виникло 21.11.2006, а до суду він звернувся  01.12.2006.

Отже, висновок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.02.2007 у справі № 2-2/445-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                В.І. Гонтар

О.А. Щепанська