ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2007
Справа №2-15/8187-2007

За позовом Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. Васильєва, 2, )

До відповідача Центральної міської лікарні (96012, Ар Крим, м. Армянськ, вул. Лікарняна, 1, )

Про стягнення 63268,22 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Сулейманова Е.І., довіреність № 888 від 13.04.2007 р., у справі

Від відповідача  - не з’явився

Обставини справи: Міське виробниче управління житлово-комунального господарства м. Армянська звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Центральної міської лікарні м. Армянська про стягнення 63268,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням господарського суду АР Крим від 09.03.2006 р. у справі №2-11/6130-2006 з Центральної міської лікарні м. Армянська на користь Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська була стягнута заборгованість за договором № 30/198 від 01.05.1999 р. у сумі 218 974,62 грн. боргу, 17 145,11 грн. пені, 6816,49 грн. 3% річних, 8241,62 грн. індексу інфляції..

Проте, враховуючи те, що до часу подачі позову до суду вказана сума боргу не була погашена відповідачем, позивач просить стягнути з Центральної міської лікарні м. Армянська 3% річних у розмірі 14137,55 грн. та 49130,67 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Однак зазначає, що вказане невиконання відповідачем зобов’язань виникло через відсутність можливості у Центральної міської лікарні м. Армянська самостійно попереджати виникнення заборгованості та її погашення, оскільки остання є бюджетною установою.

У судовому засіданні була оголошена перерва в порядку частини 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення якої слухання справи було продовжено.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.09.2007 р., представником позивача надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач зменшує розмір позовних вимог у зв’язку з тим, що у квітні 2007 р. відповідачем була здійснена оплата у розмірі 19025,29 грн., просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 9701,00 грн. та інфляційні втрати за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 36816,38 грн.

Суд прийняв вказану заяву до розгляду.

Відповідач явку представника у судове засідання після закінчення перерви не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду АР Крим від 09.03.2006 р. у справі №2-11/6130-2006 позов Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська був задоволений повністю, з Центральної міської лікарні м. Армянська на користь Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська була стягнута заборгованість за договором № 30/198 від 01.05.1999 р. у сумі 218 974,62 грн. боргу, 17 145,11 грн. пені, 6816,49 грн. 3% річних, 8241,62 грн. індексу інфляції.

Проте, до часу подачі позову до суду вказана сума заборгованості відповідачем сплачена не була, що і стало приводом для нарахування на вказану суму, стягнену згідно наказу господарського суду АР Крим від 21.03.2006 р., інфляційних втрат та процентів за користування грошовими коштами, та для звернення з позовом до суду.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.09.2007 р., представником позивача надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач зменшує розмір позовних вимог у зв’язку з тим, що у квітні 2007 р. відповідачем була здійснена оплата у розмірі 19025,29 грн., просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 9701,00 грн. та інфляційні втрати за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 36816,38 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Відповідно  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України  позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно частини 6 вказаної статті господарський суд  не  приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці  дії суперечать  законодавству  або порушують   чиї-небудь   права   і охоронювані законом інтереси.

Так, вказані дії позивача порушують права відповідача, оскільки сума у розмірі 19025,29 грн. У виконання наказу господарського суду АР Крим від 21.03.2006 р. справі  № 2-11/6130-2007 була сплачена відповідачем ще 28.04.2007 р., що підтверджується довідкою ВДВС Армянського МУЮ в АР Крим за вих. № 03-9/5616 від 10.08.2007 р. (а.с. 31) та випискою по рахунку позивача від 28.04.2007 р. (а.с. 43), тобто ще до звернення позивача з позовом до суду 04.06.2007 р., про що свідчить вхідний штамп канцелярії господарського суду АР Крим на позовній заяві. (а.с. 2)

Таким чином, враховуючи викладене, у суду немає обґрунтованих правових підстав для  задоволення вказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Відповідно до пункту 4 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України №02-5/223 від 12.05.1992 р. „Про деякі питання, пов’язані з застосуванням індексу інфляції” якщо після прийняття господарським судом рішення про відшкодування збитків, їх розмір збільшився в результаті росту цін на майно або роботи, кредитор не позбавлений права подати новий позов до винної особи.

Як вбачається з матеріалів справи № 2-11/6130-2006 рішенням господарського суду АР Крим від 09.03.2006 р. було стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі  218 974,62 грн., 17 145,11 грн. пені, 6816,49 грн. 3% річних, 8241,62 грн. індексу інфляції.

Суми 3% річних та інфляційних втрат були розраховані позивачем та стягнуті судом з відповідача за період з 01.01.2005 р. по 01.01.2006 р.

Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за вказаний період, оскільки рішенням господарського суду АР Крим від 09.03.2006 р. у справі вказані суми вже були предметом розгляду та були стягнуті з відповідача.

Пунктом 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є  рішення  господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив  господарський  спір  між  тими  ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином, провадження у справі щодо стягнення з Центральної міської лікарні м. Армянська 3% річних у розмірі 6816,49 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8241,62 грн. за період з 01.01.2005 р. по 01.01.2006 р. підлягає припиненню.

Так, з огляду на вищевикладене, враховуючи часткове виконання боржником свого зобов’язання 28.04.2007 р. у розмірі 19025,29, стягненню з відповідача підлягають наступні суми:

3% річних за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 9701,00 грн.

Інфляційні втрати за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 36816,38 грн.

Таким чином, сума інфляційних втрат за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 36816,38 грн. та сума 3% річних за період з 01.01.2006 р. по 31.07.2007 р. у розмірі 9701,00 грн. підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 13.09.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, пунктом 2 частини 1 статті 80, статтями 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Центральної міської лікарні (96012, Ар Крим, м. Армянськ, вул. Лікарняна, 1, ) на користь Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. Васильєва, 2, )  9701,00 грн. річних, 36816,38 грн. інфляційних витрат, 465,21 грн. державного мита та 86,77 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 3% річних у розмірі 6816,49 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8241,62 грн. провадження у справі припинити.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.