СУД
СУД
УХВАЛА

18.12.07                                                             Справа № 3/225н(4/460н(6/50н)).

Судова колегія у складі головуючого Ворожцова А.Г., суддів Батюк Г.М., Лісовицького Є.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Українсько - Австралійського спільного підприємства “Капітал”,  смт. Новопсков Луганської області

до Старобільської  міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Головне управління Державного казначейства у Луганській області

про визнання рішення недійсним і стягнення 771869 грн. 00 коп.

в присутності представників:

від позивача - Онищенко О.В. - директор, паспорт ЕК  № 066955,

від  відповідача - Хазанов М.М. - заст. нач. Новопсковського відділення Старобільської  МДПІ, посв. № 139525 від 18.04.06,  Головіна Н.В. - гол. держ.подат.інсп., дов. №392/8/10 від 24.01.07,

від третьої особи - Кильчинський Є.С., дов. № 09-27/31 від 09.01.07.

Суть спору: відповідач, Старобільська  міжрайонна державна податкова інспекція,   звернувся до господарського суду Луганської області з заявою від 20.01.2007р. № 284/8/10 про поворот виконання рішення господарського суду Луганської області від 31.01.03. №4/460н(6/50н).

Позивач, СП «Капітал», проти заяви заперечує, його доводи зводяться до наступного.

Посилаючись на ч. 1 ст. 265 КАС України, позивач вважає, що підстав для повороту виконання судового рішення, перелік яких є вичерпним, не існує, а суд касаційної інстанції безпідставно направив справу на новий розгляд, оскільки він повинен був приймати рішення по суті спору.

Нове рішення першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не може бути підставою для повороту виконання рішення, в іншому випадку відповідач пропустив річний строк для звернення з цією заявою до суду.

Крім того, позивач зазначає, що при новому розгляді справи суди першої (постанова від 18.01.06р.) та апеляційної (ухвала від 13.03.06р.) інстанції не розглядали позовні вимоги, за якими були прийняті попередні судові рішення і не приймали за первісними позовними вимогами нового рішення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 11 КАС України. Суди не виходили за межі змінених позивачем позовних вимог, інакше суд зобов’язаний був перевірити законність прийняття відповідачем рішення Старобільської МДПІ від 30.01.02р.

Господарський суд Луганської області відмовив у задоволенні нового адміністративного позову, оскільки позивач змінив позовні вимоги та підстави позову, за яким були прийняті скасовані попередні судові рішення, тому. вважає позивач, підстави для застосування ч. 1 ст. 265 КАС України відсутні.

По суті заяви.

Рішенню податкового органу від 30.01.02р. на суму 650963 грн. не була надана юридична оцінка щодо відповідності його вимогам закону, оскільки воно не було предметом розгляду справи, однак на думку позивача це рішення не відповідає чинному законодавству, яким визначено вичерпний перелік випадків, коли контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити податкове зобов’язання платника податків.

Дані акту перевірки від 22.01.02р. не свідчать про заниження податкових зобов’язань позивача, заявлених у податковій декларації за вересень 2001 року.

Крім того, відповідач неправомірно прийняв за результатами акта перевірки і рішення, і податкове повідомлення про донарахування ПДВ, обґрунтовуючи свою позицію дією двох підзаконних актів.

Податковий орган вважає, що постанови господарського суду Луганської області та Луганського апеляційного господарського суду від 18.01.06р. та 13.03.06р. за справою № 3/225н(4/460н(6/50)) має певні правові наслідки для вирішення питання про поворот виконання судового рішення, посилаючись при цьому на висновок суду, що рішення відповідача від 30.01.02р. є узгодженим. Однак суд розглядав у цьому випадку позовну вимогу платника податків про стягнення залишкової частини бюджетної заборгованості, підставами якої були визначені судові рішення судів загальної юрисдикції в іншій справі.

Розглянувши матеріали справи, подану заяву, судова колегія

в с т а н о в и л а:

Рішенням господарського суду від 31.01.03. позов СП «Капітал» по справі №4/460н(6/50н) було задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за вересень 2001 року в сумі 651183 грн., проценти за період з 01.12.01. по 17.12.02. в сумі 127577 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.03.2003. по справі №4/460н(6/50н) рішення господарського суду Луганської області від 31.01.2003. по справі № 4/460н(6/50н) залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2003. рішення по справі №№4/460н(6/50н) господарського суду Луганської області від 31.01.2003. та постанову по справі №4/460н(6/50н)  Донецького апеляційного господарського суду від 17.03.2003. скасовано передано на новий розгляд суду першої інстанції.

Постановою господарського суду від 18.01.06. по адміністративній справі №3/225н(4/460н(6/50н)) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 13.03.2006. по справі №3/225н(4/460н(6/50н)) апеляційну скаргу СП «Капітал»залишено без задоволення.

Відповідач, Старобільська  МДПІ, звернувся до господарського суду Луганської області з заявою від 20.01.2007р. № 284/8/10 в якій просить стягнути з СП «Капітал»на користь державного бюджету суму з податку на додану вартість у розмірі 600 000 грн.

Щодо суті спору.

Заявою № 941 від 09.03.2005р. про зміну підстав позову і збільшення розміру позовних вимог позивач виклав остаточні вимоги:

-  визнати недійсним рішення Старобільської МДПІ № 6-23-24205020/225 від 30.01.2002р.  про застосування та стягнення сум штрафних санкцій (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків,  зборів (обов’язкових платежів)   та пені за порушення податкового та іншого законодавства, згідно з яким  податковий орган визначив позивачу та вирішив стягнути з нього суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 771869 грн.,

-   стягнути  з Державного бюджету України на користь позивача 509326 грн. 43 коп., у тому числі залишкову суму  бюджетної заборгованості з податку на додану вартість  по податковій декларації позивача з цього податку за вересень 2001 року  в розмірі  406490 грн. 02 коп.  та  102836 грн. 41 коп. процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості.

Постановою господарського суду від 18.01.06. по адміністративній справі №3/225н(4/460н(6/50н)) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3-тя особа підтвердила  факт, що  в період з 23.04.2003 року по 07.07.2003 року на розрахунковий рахунок СП «Капітал»з державного бюджету України надійшло 600000.00 грн. суми відшкодування податку на додану вартість,  і  заперечує проти позову.

Згідно ст. 72 КАСУ  обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній  або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою господарського суду Луганської області від 18.01.06р. у задоволенні позову СП «Капітал»було відмовлено у зв’язку з тим, що при вирішенні  питання про бюджетне відшкодування  повинні були враховуватися вимоги  п.1.8. ст. 1  Закону України «Про податок на додану вартість»(далі –Закон про ПДВ), яким визначено:  бюджетне відшкодування  - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету в  зв’язку  з надмірною сплатою податку  у випадках, визначених Законом. Тому сам по собі факт видачі податкової накладної  платником  податку на додану вартість ще не передбачає  виникнення  у  платника  податку,  якому така накладна  видана, права на податковий кредит. Відповідно  до   п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст.7 Закону про ПДВ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин)  суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України,  а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим законом. Тобто, передбачено, що однією з обов’язкових підстав відшкодування  з  бюджету  сум  ПДВ  є  сплата  цих сум до Державного бюджету України.  За змістом  Закону  право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній  сплаті  податку на додану вартість.

Ухвалою від 13.03.07р. Луганський апеляційний господарський суд встановив, що спірне рішення податкового органу № 6-23-24205020/225 від 30.01.2002р. про застосування та стягнення сум штрафних санкцій (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків,  зборів (обов’язкових платежів) та пені за порушення податкового та іншого законодавства не визнано недійсним, позивач на підставі ст. 51 КАС України змінив позовні вимоги, чим фактично завершив оскарження спірного рішення Старобільської МДПІ, тому це рішення узгоджено відповідно до вимог п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Щодо підстав для повороту виконання судового рішення та пропуску річного строку для звернення з цією заявою до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 265 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа.

На час звернення податкового органу із заявою справа знаходилася у господарському суді Луганської області, тому підстави для розгляду цієї заяви судом першої інстанції є законними.

Відповідно до ч. 3 ст. 265 КАС України заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Оскільки постанова господарського суду Луганської області від 18.01.06р. не набрало законної сили у зв’язку з апеляційним оскарженням, а ухвала апеляційної інстанції була прийнята 13.03.07р., то саме з цієї дати (13.03.07р.) почався перебіг річного строку для подання заяви про поворот виконання рішення.

З відповідною заявою податковий орган звернувся до суду 20.01.2007р., таким чином, річний строк позовної давності Старобільською МДПІ не пропущений.

Виходячи з викладеного, зважаючи на конкретні обставини, встановлені судовою колегією, керуючись ст.ст. 160, 165, 265 КАС України, судова колегія

у х в а л и л а:

1. Заяву Старобільської  міжрайонної державної податкової інспекції   від 20.01.2007р. № 284/8/10 про поворот виконання рішення господарського суду Луганської області від 31.01.03. №4/460н(6/50н) задовольнити.

2. Стягнути з Українсько-Австралійського спільного підприємства «Капітал», код 24205020, Луганська обл., смт. Новопсков, вул. Леніна, 216, на користь державного бюджету суму ПДВ у розмірі 600 000,0 грн.

Ухвала  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування  мотивів  оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом  десяти днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                             А.Г. Ворожцов

Суддя                                                                      Г.М. Батюк

Суддя                                                                      Є.А. Лисовицький