СУД
===================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

4 січня 2007р.
Справа № 8/299/25

За позовом:
Закритого акціонерного товариства Комерційного банку “ПриватБанк”,  вул..Набережна Перемоги, 50,
м.Дніпропетровськ (Філія “Чернігівське регіональне управління” ЗАТ
“ПриватБанк”, м.Чернігів, вул..Серьожнікова,6)

До відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

Про  стягнення 10646грн.74коп.

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:

від
позивача: Богаєвська І.В. -старший юрисконсульт, довір. №4990 від 15.11.06р.

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь          С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про
стягнення  8556грн.46коп. боргу по
кредиту, наданому відповідачу на підставі
кредитного договору НОМЕР_1, 608грн.94коп. заборгованості по сплаті
відсотків за користування кредитом, 1481грн.34коп. пені за порушення
відповідачем зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом та
термінів повернення кредиту.

Після порушення провадження у
справі позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині
заборгованості по відсотках на 608грн.93коп. та зменшення розміру позовних
вимог в частині стягнення пені на 89грн.55коп. Всього позивач просить стягнути
8556грн.46коп. боргу по кредиту, 1217грн.87коп. боргу по відсотках та
1391грн.79коп. пені за прострочення повернення кредиту. Враховуючи, що
відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач
вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити  розмір позовних вимог, судом заява, яка
подана до прийняття рішення, приймається і спір вирішується з її урахуванням.

Відповідач  відзив на позов не надав. Справа
розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідача належним чином
повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у
матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач
не скористався  належним йому правом прийняти
участь у господарському засіданні, явка уповноважених представників сторін в
судове засідання судом обов'язковою не визнавалася, а тому суд приходить до
висновку про можливість вирішення спору у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
вивчивши надані позивачем докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для
вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Свідоцтва НОМЕР_2 про
Державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 02.04.03р.
зареєстрований у ЄДР як фізична особа-підприємець.

8 червня 2005р. між сторонами у
справі укладений кредитний договір НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі
50000грн., терміном погашення згідно узгодженого графіку,  зі сплатою відсотків за користування кредитом
в розмірі 21% річних. Відповідач зобов'язувався повернути кредитні кошти в  строки, визначені умовами договору, та
сплачувати відсотки за користування кредитом.

Банком  на підставі попередньої вимоги про видачу
кредиту по видатковому касовому ордеру НОМЕР_3 видано відповідачу 50000грн.
Таким чином, факт надання позивачем кредиту в сумі 50000грн. підтверджується
матеріалами справи, а також не заперечується відповідачем.

Кредитні правовідносини, що виникли
між сторонами, регулюються § 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно
до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк  зобов'язується надати  грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються
положення цього кодексу, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше
не встановлено § 2 гл.71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного
договору.

В силу ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання, якими є сторони у справі, повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.  Одностороння відмова від виконання договору
не допускається.

Згідно із графіком погашення
кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору,  сторони визначили, що погашення кредиту буде
здійснюватися щомісяця рівними частинами по 4550грн. Останній платіж по кредиту
відповідач зобов'язувався здійснити у строк до 07.06.2006р.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема із копій меморіальних ордерів, які надані суду позивачем
(а.с.45-54),  відповідач зобов'язання по
договору належним чином не виконав, сплативши
до 25.12.05р. в рахунок погашення кредитної заборгованості
18303грн.69коп. Також в період з 30.12.05р. по 31.08.06р. відповідачем сплачено
23243грн.54коп. Таким чином, всього відповідачем в рахунок повернення кредитних
коштів  сплачено   41547грн.23коп.

Враховуючи підтвердження матеріалами
справи факту часткового погашення кредиту, суд дійшов висновку, що
заборгованість по кредиту становить 8452грн.77коп. Таким чином, позивач не
довів наявність заборгованості по кредиту саме в сумі 8556грн.46коп.

Відповідач на момент вирішення
спору доказів погашення кредиту не надав, а тому з нього підлягає стягненню
8452грн.77коп. боргу по кредиту.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного
кодексу України проценти, які підлягають сплаті за позикою, виплачуються
щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не передбачено договором. Згідно з
п.4.3. кредитного договору відповідач зобов'язаний був  сплачувати
відсотки за користування кредитом 25 числа кожного поточного місяця.  Пунктом 4.10. кредитного договору  передбачено, що нарахування відсотків
здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку
заборгованості по кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем
правомірно нараховані відсотки за користування кредитом після  настання строку  його повернення.

Відповідачем зобов'язання по сплаті
відсотків належним чином не виконуються. Разом з тим, відсотки, нараховані до
31.08.06р., відповідачем сплачені в повному обсязі, що підтверджується копіями
наданих позивачем  меморіальних ордерів.

В силу п. 4.2. кредитного договору,
оскільки  відповідачем  кредит своєчасно не повернутий, позивач
правомірно з 08.06.06р. нараховував відсотки за користування кредитом  із застосуванням підвищеної процентної ставки
в розмірі 42% річних. Всього сума нарахованих відсотків за період з 01.09.06р.
по 31.12.06р.  становить 1217грн.87коп.,
правильність обчислення якої
підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Відповідач не надав суду доказів
сплати нарахованих за вищезазначений період
відсотків, а тому з нього має бути стягнуто 1217грн.87коп. боргу по
відсотках.

На підставі умов договору (п.5.1.)
позивач нарахував пеню в сумі 1391грн.79коп. за період з 27.12.05р. по
07.12.06р. включно за прострочення повернення кредиту. При цьому  пеня обчислювалася позивачем виходячи із подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, а також з урахуванням
сум, сплачених відповідачем до 27.12.05р.

Відповідно до ст.549 Цивільного
кодексу України пеня застосовується до несправного боржника у випадку порушення
ним зобов'язання за договором.  Матеріалами
справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором,
а тому позивачем обґрунтовано нарахована
та заявлена до стягнення пеня за прострочення виконання зобов'язання в
частині повернення кредиту.

З огляду на вищезазначене, вимоги
позивача підлягають частковому задоволенню частині стягнення основного боргу в
сумі 8452грн.77коп., та в повному обсязі
в частині стягнення 1217грн.87коп. боргу по відсотках та 1391грн.79коп.
пені.

В
силу ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати
покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Позивачем при подачі позовної заяви
державне мито сплачене в розмірі, що перевищує 1% ціни позову, а тому, згідно
зі ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. №21-93 “Про державне
мито”  та ст.47 Господарського
процесуального кодексу України зайве сплачене державне мито в сумі
388грн.34коп. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.549,1048,1049,1054
Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України,
ст.ст.47,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1,   АДРЕСА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1)  на користь Закритого
акціонерного товариства  Комерційний банк
“ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ, вул..Набережна Перемоги,50 (ідентифікаційний
код 26085169, відомості про рахунок відсутні) 8452грн.77коп. боргу по кредиту,
1217грн.87коп. боргу по відсотках, 1391грн.79коп. пені, 110грн.62коп. держмита
та 116грн.90коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повернути Закритому акціонерному
товариству  Комерційному банку
“ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ, вул..Набережна Перемоги,50 (ідентифікаційний
код 26085169, відомості про рахунок відсутні) з Державного бюджету
388грн.34коп. зайве сплаченого державного мита, що перераховане платіжним
дорученням НОМЕР_4, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №8/299/25
господарського суду Чернігівської області.

Суддя
Т.Г.Оленич

09.01.07