донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.12.2007 р.                                                                           справа №2/146

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Хонахбеєва І.І. (довіреність №01-10/04 від 03.01.07р.),

від відповідачів:
1. не з*явився
2. не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Маріупольський морський порт” м.Маріуполь Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
13.09.2007 року

по справі
№2/146

за позовом
Державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" м.Маріуполь Донецької області

до
1.          Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь Донецької області
Державного підприємства „Свердловантрацит” м.Свердловськ

про
стягнення 1326грн.00коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач,  Державне підприємство „Маріупольський морський торгівельний порт” м.Маріуполь, Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь Донецької області про стягнення 1326грн.00коп. суми основного боргу.

Ухвалою від 15 червня 2007року господарським судом на підставі статті 24 ГПК України до участі у справі був залучений другий відповідач –Державне підприємство „Свердловантрацит” (а.с.46).

У ході розгляду справи позивач у порядку статті 22 ГПК України заявою уточнив позовні вимоги та наполягав на стягненні з ДП „Свердловантрацит” 1326грн.00коп., як суму основного боргу на підставі ст.193 ГК України та ст.1166 ЦК України.

Рішенням від 13 вересня 2007року господарський суд Донецької області  у задоволені позовних вимог відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить  рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги та стягнути з ДП „Свердловантрацит” суму 1326грн.00коп.

Представники відповідачів  у судове засідання не з’явилися. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового конверту.  Приймаючи  до уваги те, що відповідачі не використалися наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, про поважність причини не направлення свого представника до суду не повідомили, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати скаргу за відсутності представників відповідачів, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду  була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді  першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів встановила наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, між Державним підприємством „Маріупольський морський торгівельний порт” та Підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех”, 21.09.2004року був укладений договір №27-7/04/655, за умовами якого, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” взяло на себе зобов'язання поставляти позивачу вугілля битової марки АМ, а позивач прийняти та оплатити його.

На виконання зазначеного договору, між перший відповідачем, Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь Донецької області, та другим відповідачем, Державним підприємством „Свердловантрацит”, було укладено договір купівлі-продажу №124 від 14.02.2004року, за умовами якого  Державне підприємство „Свердловантрацит” зобов'язалося  передати у власність, а Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь Донецької області прийняти та оплатити товар, ціна, кількість та якість якого зазначені в специфікації, узгодженою сторонами та є невід'ємною частиною договору (а.с.71-73).

Виконуючи вимоги договору Державне підприємство „Свердловантрацит” відвантажило на адресу позивача  27.10. та 18.12.2004року вугілля класу АМ 13-25 у кількості  134тон, що підтверджується залізничними накладними №№51192610, 51192935 (а.с.9-12).

На станції призначення за вимогою вантажоодержувача на підставі статті 52 Статуту залізниць України залізниця видала вантаж зі складанням  комерційних актів за кожним вагоном, якими підтверджений факт недостачі вугілля у кількості 3400кг (а.с.13-15).

Умовами договору поставки №27-7/04/655 від 21.09.2004року визначено, що датою поставки вугілля вважається дата прийняття на склад покупця (позивача) або дата оформлення прийому-передачі (п.2.3), а прийомка товару по кількості і якості проводиться уповноваженим представником покупця у відповідності до Інструкції  про порядок прийомки продукції по кількості і якості №П-6, затвердженої 15.06.65р., і №П-7, затвердженої 25.04.66р. Виклик представника  постачальника для участі у прийомки не обов'язково (п.п.3.3, 3.5 договору).

Судом встановлено, що позивачем ненадані докази прийняття вугілля на склад: складання акту прийому-передачі, а також документи, які підтверджують прийомку вугілля за кількістю, відповідно до Інструкції №П-6, як передбачено договором.

Умови договору, згідно ст.629 ЦК України, є обов'язковими для його виконання сторонами.

Відповідно до  п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських  договорів  застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв  ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи вбачається, на час підписання  видаткових накладних (а.с.36,37) та повної оплати Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь за поставлене вугілля (а.с.23,24), були складені комерційні акти, в яких зафіксована недостача продукції. Проте, із підписаних між позивачем та першим відповідачем первинних документів на виконання зобов'язань, факт неналежного виконання зобов'язання щодо кількості поставки вугілля не підтверджено.

Оплата поставленої продукції здійснена позивачем у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення №5847 від 05.11.2004р., №6870 від 22.12.2004р. (а.с.17-18).

Предметом позову є стягнення 1326грн.00коп. суми основного боргу з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Офтех” м.Маріуполь (а.с.2).

В заяві про уточнення позовних вимог, відповідно до ст.22 ГПК України, позивач просив стягнути борг в сумі 1326грн.00коп. з другого відповідача, Державного підприємства „Свердловантрацит”, який є вантажовідправником спірного вантажу на підставі ст.193 ГК України та ст.1166 ЦК України (а.с.60).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає помилковим посилання позивача на вимоги ст.1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Отримане спірне вугілля за залізничними накладними №№51192610, 51192935 не тягне за собою  майнової шкоди у розуміння ст.1166 ЦК України.

Дані залізничні накладні, у відповідності до ст.6 Статуту залізниць України,  є договором перевезення між вантажовідправником та перевізником (залізницею) на користь третьої особи (одержувача). Отже, матеріалами справи доведена вартість  вантажу, якого недостає, а не майнова шкода, яка передбачена ст.1166 ЦК України, на яку посилається позивач. У ході розгляду справи у суді  першої інстанції, підстава та предмет позову позивачем більше не змінювався.

За таких обставин позовні вимоги, за вказаними позивачем підставами, задоволенню не підлягає, оскільки суд не має права виходити за межі своїх повноважень  та самостійно змінювати предмет позову. Тому, господарським судом розглянута справа у відповідності до вимог позивача.

Враховуючи викладене,  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2007року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Державного підприємства „Маріупольський морський порт” м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2007року у справі №2/146 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2007року у справі №2/146  -  залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС