ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

06.03.2007р.                                                                                Справа №14/1

за позовом  Виконавчий комітет Гурзуфської селищної ради, вул. Подвойського, 9, смт. Гурзуф, м.Ялта, Автономна Республіка Крим,98640

до  Приватної фірми "Полтава-Мотор-Сервіс", вул. Половка, 107, м. Полтава, 36014

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Управління головного архітектора Ялтинської міської ради, вул. Свердлова, 21, м. Ялта, АР Крим, 98600;

2. Ялтинське міське управління земельних ресурсів, вул. Свердлова, 21, м. Ялта, АР Крим, 98600

про  заборону самочинного будівництва

Суддя  Іваницький Олексій Тихонович

Представники:

від позивача:  Єремейчук В.В., дор. б/н від 26.04.2006р.

від відповідача:  Бойко Д.Ю., дор. №9 від 30.01.2007р.

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1,2 - не з'явились (повідомлені належним чином)

СУТЬ СПОРУ:  розглядається позовна заява про заборону самочинного будівництва.

В судовому засіданні 06.03.2007р. за клопотанням сторін було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Справа прийнята до провадження і розглянута суддею Іваницьким О.Т. після передачі позовних матеріалів в порядку статей 15,17 ГПК України  відповідно до ухвали №2/24-16919-2006 від 22.11.2006р. із господарського суду Автономної республіки Крим.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 06.02.2007р. строк вирішення спору продовжено на один місяць в порядку частини 3 статті 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.02.2007 р. до участі у справі відповідно до статті 27 ГПК України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучені: Ялтинське місце управління земельних ресурсів та Управління головного архітектора у м. Ялта  з огляду на те, що винесене рішення може вплинути на їхні права та обов’язки.

Відповідач у відзиві на позов, а його представник у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Управління головного архітектора Ялтинської міської ради не скористалося своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, про що було подано лист вих. №3/125 від 07.02.2007р. (вх.№03871 від 06.03.2007р.)  про розгляд справи без їх участі.

Ялтинське міське управління земельних ресурсів витребувані судом документи не подали, свого представника у судове засідання не направило, про поважність причин їх неявки суд не повідомило.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 19.10.2005 р. Гурзуфською селищною радою прийняте рішення №5 "Про відкликання рішення №78 виконавчого комітету Гурзуфської селищної ради від 03.03.2005 року "Про надання дозволу Приватній фірмі „Полтавамоторсервіс” на реконструкцію будівлі за адресою по вул. Артеківська, 4" в смт. Гурзуф.

По факту прийнятого рішення інспекцією ДАБК УДА м. Ялти відізваний дозвіл, наданий Приватній фірмі "Полтавамоторсервіс", м. Полтава (далі - відповідач) на виконання будівельних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначене рішення  винесене на підставі доповідної записки спеціаліста І категорії (економіста) О.В. Кирилової, відповідно до якої "орендна плата відповідачем  не вноситься з березня 2005 року по жовтень 2006 року, заборгованість на 01.10.2006 року складає 50 135,85 гривень".

В рішенні №5 від 19.10.2005р. Гурзуфської селищної ради зазначено, що "посилаючись на протокол розбіжностей ПФ „Полтавамоторсервіс” не прийняла земельну ділянку  від Гурзуфської селищної ради  у встановленому законом порядку. Акт приймання передачі земельної ділянки ПФ „Полтавамоторсервіс” не підписав. Орендна плата з моменту реєстрації договору по даний час не поводиться, заборгованість на 01.10.2006 року складає 50 135,85 гривень".

Однак відповідач не зупинив проведення будівельних робіт по реконструкції чотирьохповерхового будинку по вул. Артеківській, 4 в смт. Гурзуф.

Відповідно до статті 31 Закону України „Про місцеве самоврядування” від 21.05.1997р. №280/97-ВР (з подальшими змінами і доповненнями) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

7) встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність;

9) надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об’єктів містобудування незалежно від форм власності.

Приймаючи рішення №78 від 03.03.2005 року „Про надання дозволу на реконструкцію будівлі”,  Гурзуфська селищна рада діяла в межах чинного законодавства України та на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.12.2004 року.

Рішення Гурзуфської селищної ради №5 від 19.10.2005р. про відміну рішення виконавчого комітету Гурзуфської селищної ради №78 від 03.03.2005 року „Про надання дозволу на реконструкцію будівлі по вул. Артеківська,4.” не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки Закон не пов’язує сплату орендної плати за користування земельною ділянкою та наданням дозволу на будівництво.

На підставі рішення Гурзуфської селищної ради №5, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю (Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради) не маючи на те достатніх підстав,  відізвала дозвіл на проведення будівельних робіт №34-г/03-05 від 16.10.2006 року.

Відповідно до статті  22 Закону України „Про основи містобудування” від 16.11.1992р. №2780-ХІІ (з подальшими змінами і доповненнями) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Як зазначалось вище, між сторонами по справі укладений договір оренди земельної ділянки від 01.12.2004 року, який зареєстровано у встановленому Законом порядку.

Відповідно до положень Конституції України, органи державної влади зобов’язані діяти в межах та в спосіб передбачений Законом.

Також статтею 22 Закону України „Про основи містобудування,” N 2780-XII  від  16 листопада 1992 року (з подальшими змінами і доповненнями) передбачено, що право на забудову (будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови.

Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об’єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт — це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об’єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі:

проектної документації;

документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою (стаття 29 Закону України "Про планування та забудову територій" від 20.04.2000р. №1699-ІІІ, з подальшими змінами і доповненнями).

Єдиною підставою для втрати чинності дозволу на будівництво є нерозпочате будівництво протягом 2 років з моменту отримання дозволу, про що зазначено в  пункті 6.10 Наказу  державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України  про затвердження регіональних правил забудови N 219 від 10.12.2001, зареєстровано в Міністерстві   юстиції України 3 січня 2002 р. за N4/6292, а саме:  дозвіл на будівництво має бути реалізованим протягом двох років. У разі, якщо будівництво не започатковане у цей термін, дозвіл на будівництво втрачає чинність відповідно до статті 24 Закону України “Про планування та забудову територій” (№1699-ІІІ). Поновлення рішення про дозвіл на будівництво відбувається у такому самому порядку, як і його надання.

Останнім дозвільним документом для початку виконання будівельних робіт є дозвіл місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Закон України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” від  14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР (з подальшими змінами та доповненнями) не передбачає відізвання рішення на право проведення  будівельних робіт, а лише встановлює відповідальність за порушення законодавства у сфері будівництва.

Законами України „Про основи містобудування,”  „Про планування та забудову територій,” „Про місцеве самоврядування”, Правилами регіональної забудови,   Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт також не передбачено підстав для відкликання раніше прийнятого рішення про надання дозволу на будівництво.

Чинне законодавство України передбачає відповідальність лише за порушення законодавства в сфері містобудування, що передбачено Законом України „Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування”.

Контролюючий орган (орган місцевого самоврядування чи уповноважений орган – Інспекція ДАСК) має право, у випадку порушення суб’єктом господарювання законодавства у сфері містобудування та за наявності достатніх підстав, застосовувати адміністративно-фінансові санкції, а також притягати винних осіб до адміністративної відповідальності.

З наявних у справі матеріалів не вбачається порушень зі сторони  відповідача  під час здійснення будівництва.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила  зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна  довести  ті обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Докази    подаються    сторонами    та    іншими   учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України Господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що  письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або  в  належним  чином засвідченій копії. Якщо для  вирішення  спору  має  значення  лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали  документів  подаються,  коли   обставини    справи відповідно до законодавства мають бути  засвідчені  тільки  такими документами,  а  також  в  інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідачем  у відповідності до вимог статті 614 ЦК України,  статей 32-33, 36 ГПК України надано належні докази про відсутність його вини /у матеріалах справи/.

Позивач у відповідності до статей 32-33,36  ГПК України не надав належних   доказів,             не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст 15,17,27,32-34,36,43,44-45,49,69 (ч.3), 82-85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

СУДДЯ                                                                      Іваницький О.Т.