ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  32/497

14.11.07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Аптека"

До                 Відкритого акціонерного товариства "Банк Народний Капітал"

Про              стягнення 86738,81 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

Від позивача       Бонтлаб В.В. –предст.

Від відповідача   Перкова Н.В. –нач.юр.відд., Корнієнко Ю.В. – заст.нач.юр.відд.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача як аваліста з простих векселів №, № відсотки, які передбачені п. 5 ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні", у розмірі 86738,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з урахуванням рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 у справі № 22/50, яким присуджено до стягнення 354504,50 грн., в тому числі  314862,90 грн. заборгованості за авальовані відповідачем прості векселі № на суму 139536,00 грн. та № на суму 175326,90 грн., відповідно до ст. 48 Уніфікованого закону про прості та переказні векселі та п. 5 ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні" позивач має право стягнути з відповідача відсотки в розмірі облікової ставки НБУ за період з січня 2006 року по серпень 2007 року.

Відповідач у відзиві на позов, представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили повністю, стверджуючи, що 14.09.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 виконане повністю.

Оскільки згідно з п. 5 ст. 2 Закону Україні "Про обіг векселів в Україні" відсотки, про які йдеться у п. 2 ст. 48 і п. 2 ст. 49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня позову відповідно, то відповідач повністю сплатив відсотки за векселями на користь позивача. На думку відповідача, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки відповідач вже сплатив відсотки за векселями на користь ТОВ "Агро Аптека" за судовим рішенням.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 у справі № 22/50 за позовом ТОВ "Агро Аптека" до ВАТ "Фермерський земельний акціонерний банк", правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство "Банк Народний Капітал",  присуджено до стягнення з відповідача 314862,90 грн. заборгованості за авальовані відповідачем прості векселі           № на суму 139536,00 грн. та № на суму 175326,90 грн. та 36024,13 грн. відсотків.

Постановою Київської апеляційного господарського суду міста Києва від 10.11.2006 рішення від 17.05.2006 в частині стягнення 314862,90 грн. заборгованості та 36024,13 грн. відсотків скасовано, в цій частині у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2007 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2006 у справі № 22/50 скасовано в частині відмови у стягненні 314862,90 грн. заборгованості та 36024,13 грн. відсотків. В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2006 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 залишено без змін.

Частиною 2 ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

При розгляді справи № 22/50 судами встановлено, що 08.04.2004 ТОВ "Іршики-Агроінвест" емітувало на користь ТОВ "Енвілан" простий вексель № , номінальною вартістю 139536,00 грн., з терміном платежу 15.10.2004 та 24.03.2004 ТОВ "Іршики-Агроінвест" емітувало на користь ТОВ "Енвілан" простий вексель № , номінальною вартістю 175326,90 грн., з терміном платежу 15.10.2004.

Зазначені прості векселі були авальовані ВАТ "Фермерський земельний акціонерний банк".

18.10.2004 АППБ "Аваль" як законний векселедержатель зазначених простих векселів, пред’явив до ТОВ "Іршики-Агроінвест" вимогу про оплату простих векселів № та № , які останнім оплачені не були, у зв’язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу були складені акти протесту векселів про несплату від 19.10.2004.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09.11.2004 вчинений виконавчий напис, згідно з яким запропоновано стягнути з аваліста простих векселів                  № та № –ВАТ "Фермерський земельний акціонерний банк", на користь АППБ "Аваль" не сплачену за векселями суму у розмірі 139536,00 грн. та 175326,90 грн.

Відповідно до ст. 47 Уніфікованого закону, всі трасанти, акцептанти, індосанти і особи, які забезпечують авалем платіж за переказним векселем, є солідарно зобов’язаними перед держателем. Держатель має право пред’явити позов до кожної з цих осіб окремо і до всіх разом, при цьому необов’язково додержуючись  тієї послідовності, в якій вони зобов’язалися.

Таке саме право належить кожній особі, яка поставила свій підпис на векселі, після того як вона прийме його і здійснить платіж за ним.

Судами встановлено, що за актами прийому-передачі від 20.10.2005 ТОВ "Сингента" пред’явило, а ТОВ "Агро Аптека" прийняло оплачений простий вексель № та оплачений простий авальований вексель № .

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 по справі № 22/50 присуджено до стягнення з відповідача 36024,13 грн. відсотків, розрахованих станом на 17.01.2006.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1      ст. 80 ГПК України, оскільки є рішення господарського суду про стягнення відсотків за векселями на користь ТОВ "Агро Аптека", не може бути задоволено. Предметом розгляду у даній справі є стягнення відсотків за векселями за інший період, з 18 січня 2006 року по 28 серпня 2007 року, а тому посилання відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2006 по справі № 22/50 є помилковим.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні" законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі –Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком ІІ до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Згідно зі ст. 49 Уніфікованого закону, особа, яка прийме переказний вексель і здійснить платіж за ним, може стягнути з інших зобов’язаних за нею осіб: усю сплачену нею суму; відсотки на вказану суму, обчислені в розмірі шести, починаючи з дня, коли вона здійснила платіж; будь-які витрати, яких вона зазнала.

Відповідно до ст. 48 Уніфікованого закону держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

(1) суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

(2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

(3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

Згідно зі ст. 49 Уніфікованого закону особа, яка прийме переказний вексель і здійснить платіж за ним, може стягнути з інших зобов'язаних перед нею осіб:

(1) усю сплачену нею суму;

(2) відсотки на вказану суму, обчислені в розмірі шести, починаючи з дня, коли вона здійснила платіж;

(3) будь-які витрати, яких вона зазнала.

Пунктом 5 ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні" передбачено, що відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Аналіз даних норм свідчить, що вексельним законодавством окреслений період, за який нараховуються відсотки по векселю у випадку використання права регресу.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 86738,81 грн. відсотків за векселями № , номінальною вартістю 139536,00 грн., та                      № , номінальною вартістю 175326,90 грн. за період з 18 січня 2006 року по 28 серпня 2007 року.

За таких обставин позовні вимоги вважаються необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.  33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                                  О.О.Хрипун