ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2007 р.                                     Справа № 9/555-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ребристої С. В. при секретарі Тереховій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  приватного підприємства  “Дніпротранс”, м.Херсон

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, м.Херсон

про  визнання  нечинним податкового повідомлення-рішення.

За участю представників сторін:

від позивача –Сизова В.Я. –юрисконсульт, дов. від 22.10.2007р.;

від відповідача –Шевченко О.А., представник дов. №1269/9/10-026 від 09.02.2007р.

Суть спору: позивач- ПП “Дніпротранс”  звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати нечинним у повному обсязі  податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні  від 21.06.2007р. №/0  у зв’язку з його невідповідністю  чинному законодавству.

Відповідач   у письмових запереченнях на  позовну заяву вих. від 31.10.2007р. №11898/9/10-105 позовні вимоги не визнає і вважає їх безпідставними.

Позивач  проти доводів відповідача заперечує, та надав письмову заяву  до позовної заяви, щодо факту проведення ним  господарської операції  згідно спірної податкової накладної від 30.11.2005р. №3083 –поставки послуг по перевезенню вантажів від Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” АСК “Укррічфлот” та надав відповідні документи. Дану заяву та додані до неї документи суд прийняв до розгляду.

У судовому засіданні  06.11.2007р. оголошувалась перерва до 11 год 30 хв. 27.11.2007р. з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд,

В С Т А Н О В И В:

На підставі  ст.11 Закону України “Про державну  податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-ХІІ (із змінами та доповненнями) та відповідно до  плану-графіка проведення документальних перевірок суб’єктів господарювання посадовими особами ДПІ у м.Херсоні проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності ПП “Дніпротранс” з питань дотримання вимог податкового, іншого законодавства за період з 01.07.05 по 31.03.07.

За результатами даної перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 18.06.2007р. №1492/23-4/32391983 в якому зафіксовано факт порушення позивачем абз. е.ж п.п. 7.2.1., п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України   “Про податок на додану  вартість” від 03.04.1997р. №168/98-ВР (із змінами та доповненнями), що призвело до  заниження податку на додану вартість на загальну суму  8276,0 грн., у тому числі у листопаді 2005р. –на 8276,0 грн.

На підставі даного акту перевірки  ДПІ у м.Херсоні 21.06.2007р. відносно позивача було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу  визначено суму податкового зобов’язання на загальну суму 12414 грн., з якої за основним платежем- 8276 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) –4138 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного податкового законодавства, суд дійшов висновку, що вони підлягають  задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що на момент перевірки  позивачем було повністю підтверджено правомірність віднесення суми ПДВ  по податковій накладній від 30.11.2005р. №3083  в сумі 8276 грн. до складу податкового кредиту в декларації за листопад 2005р., що підтверджується  і супровідним листом ДП  “Дніпропетровський річковий порт” акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” від 08.12.2005р. (а.с.32) відповідно до якого  на адресу ПП “Дніпротранс”  було направлено   податкову накладну з виправленнями у зв’язку з тим, що при формуванні податкової накладної   від 30.11.2005р.    №3083   були допущені механічні помилки, які виразилися в пропущенні заповнення окремих граф.

Факт реального  проведення  господарської операції згідно даної податкової накладної  з послуг перевезення вантажів від ДП “Дніпропетровський річковий порт” АСК “Укррічфлот” підтверджується  належними документальними доказами, зокрема, копією платіжного доручення  №200 від 30.11.2005р. про сплату позивачем коштів у сумі 8276 грн. (а.с.33), актом приймання-передачі від 28.11.2005р., довідкою від 15.11.2007р. №Б-15-11-07-01 про включення ДП  “Дніпропетровський річковий порт” АСК “Укррічфлот”, який є контрагентом позивача,  до податкових зобов’язань суми 8276 грн.

Представником позивача, для підтвердження обставин включення суми 8276,00 грн. контрагентом позивача  до податкових зобов’язань,  суду надано додаткові документи, які суд прийняв до розгляду: витяг із книги продаж ДП  “Дніпропетровський річковий порт” АСК “Укррічфлот” за листопад 2005р., відповідно до якого  за №5576  зазначено суму податкових зобов’язань 8276,00 грн. по розрахунках з позивачем.

Згідно положень п.п. 7.5.1 п. 7.5   ст 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права  платників податку на податковий кредит є або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Позивач, перерахувавши кошти, отримав податкову накладну та у відповідності з п.п.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  відніс суми по даній податковій накладній до податкового кредиту..

Також  при вирішенні даного спору суд приймає до увагу ту обставину, що  порядок  заповнення податкових накладних, у разі поставки послуг, було роз’яснено листом ДПА України №24078/7/16-1117 від 02.12.2005р. “Про деякі питання заповнення податкових накладних”, в зв’язку з чим контрагент позивача не мав можливості 30.11.2005р.  заповнити  спірну податкову накладну згідно зазначеного роз’яснення податкового органу.

Матеріали справи свідчать, що  помилка у податковій накладній не завдала збитків державі і позивачем доведено, що  сума по спірній податковій накладній, яка включена до податкового кредиту, включена його контрагентом до податкових зобов’язань, тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Крім того,  податковий орган, як суб’єкт владних повноважень, при перевірці підприємства позивача  повинен був за цих обставин забезпечити  проведення зустрічних перевірок на предмет відповідності    фактично  нарахованих постачальниками (продавцями) сум податку на додану вартість у вигляді податкових  зобов’язань, сумам податку на додану вартість, трансформованим у податковий кредит, але відповідач не скористався правом на зустрічну перевірку, що призвело до вирішення даного спору в судовому порядку.

Згідно положень ст.2 КАС України завданням  адміністративного судочинства є  захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст. 69 КАС України закріплено, що   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до положень   ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені ним у запереченнях на позовну заяву через їх невідповідність чинному законодавсту України та фактичним обставинам, оскільки  перевірку  підприємства позивача ним проведено за неповного з’ясування всіх суттєвих обставин та неповного вивчення всіх документальних доказів наявних у позивача.

Правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством.

Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оспорюване податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні №/0 від 21.06.2007р., яким позивачу  визначено суму податкового зобов’язання на загальну суму 12414 грн., з якої за основним платежем- 8276 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) –4138 грн.,   оскільки воно прийняте з порушенням чинного   законодавства України.

Понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають поверненню йому з Державного бюджету.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про  час і місце виготовлення постанови суду в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 69,71, 94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов  задовольнити  повністю.

2.Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні №/0 від 21.06.2007р., яким Приватному підприємству “Дніпротранс” (,  73040, м.Херсон, вул.Тарле,буд.4, корпус 2, кв.96 р/р1521 в ХОФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 352015)  визначено суму податкового зобов’язання на загальну суму 12414 грн. 00 коп., з якої за основним платежем- 8276 грн.00 коп., за штрафними (фінансовими санкціями) –4138 грн.00 коп.

3.Повернути Приватному підприємству “Дніпротранс” (,  73040, м.Херсон, вул.Тарле,буд.4, корпус 2, кв.96 р/р1521 в ХОФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 352015) з Державного бюджету 3 грн. 40 коп судових витрат.

ї

Постанова набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду  першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Заява про  апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про  апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі  03.12.2007р.