ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2007
Справа  № 12/277

Суддя господарського суду Тисянчин В. М. розглянувши матеріали

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю
„Комора ЛТД”, м. Ужгород

про стягнення заборгованості в сумі 9 943,65 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_2, (представник за довіреністю від
11.12.2006 року)

Від відповідача - не з'явився
(не
викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов приватним підприємцем
ОСОБА_1, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю „Комора ЛТД”, м.
Ужгород   про стягнення заборгованості в
сумі 9 943,65 грн.

Представнику
позивача роз'яснені права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.12.2007 року до
13.12.2007 року з метою можливого отримання від сторін додаткових доказів в
підтвердження добровільного врегулювання спору (ст. 77 ГПК України).

Представник позивача підтримує позовні вимоги, посилаючись на їх
обгрунтованість матеріалами.

На вимогу суду
відповідач письмового відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та
довідку органу держстатистики про включення до ЄДРПОУ не подав, свого
уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, а тому
справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Ухвала
про порушення провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому
неявка уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є
перешкодою розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення
провадження у справі.

Повідомлення №
5447670 підтверджує завчасне вручення відповідачу  06.12.2007 року ухвали від 04.12.2007 року
про порушення провадження у справі, де вказано про  місце і час призначення розгляду справи, чим
забезпечено йому реалізацію Конституційного права на судовий захист (п.4 ст.
129 Конституції України).

Відповідач не
скористався своїм правом щодо направлення свого представника для участі в
судовому засіданні.

Вивчивши доводи
позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення
представника позивача,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 9 943,65 грн.
-основного боргу щодо оплати за поставлений, згідно договору № 151 від
08.02.2007 року, товар, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-  накладними за лютий -жовтень 2007 року ;

- актом звірки
взаємних розрахунків за період з 01.01.2006 року по 23.10.2007 року;

- розрахунком позову, а за
таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги
позивача про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст.
ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до
суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст.
175 ГК України майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням
особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на
день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін)
оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок
закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання
-кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від боржника у випадку
невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах. Підставою виникнення
зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого
виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є поставка товару (ст. 11 ЦК
України).

Отже, обов'язок відповідача оплатити вартість поставленого товару
є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається
(ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати пов'язані з
наданням юридичних послуг адвокатом (договір № 1/АП - К від 15.11.2007 року,
платіжне доручення № 130/1 від 13.12.2007 року на суму 900 грн.) підлягають
відшкодуванню відповідачем.

При постановленні судового рішення враховується характер
зобов'язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини,
суспільно - державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що
впливають на неможливість виконання відповідачем зобов'язання належним чином та
межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення
фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно
-правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані,
на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
спору, в даному випадку -письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не
приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким
чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі,
поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на
відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Зайво сплачені
витрати по оплаті послуг за інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу в сумі 118 грн. підлягають поверненню з державного бюджету України
(Постанова Кабінету Міністрів від 21.12.2005 року № 1258, якою затверджено
порядок оплати витрат з інформаційно -технічного забезпечення судових процесів,
пов'язаних із розглядом цивільних та господарських справ (п.13)).

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних
матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення
спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про
судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34,
36, 43, 44, 49, 75, 77,82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  повністю.

2.          Стягнути з
товариства з обмеженою відповідальністю „Комора ЛТД”                    (м. Ужгород, вул.
Українська, 58; код 34547276) на користь приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) суму  9
943,65 (дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три грн. 65 коп.) -
основного
боргу; 900 (дев'ятсот грн.) -витрат по оплаті послуг адвоката за надані
юридичні послуги та 102 (сто дві грн.) -
у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.)
-у відшкодування витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ.

3. Зайво сплачені
витрати по оплаті послуг за інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу (квитанція № QS412227 від 27.11.2007 року) в сумі 118 грн. підлягають
поверненню з державного бюджету України (Постанова Кабінету Міністрів від
21.12.2005 року № 1258).

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.