ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-7/387
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"05" грудня 2007 р.  16:58                                                                                м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді -  Ілюхіної Г.П.,

при секретарі          –Юренковій І.В.

за участю представників:

від позивача                    –Полоса І.В., головний спеціаліст –юрисконсульт, довіреність № 17 від 17.50.2007,

від відповідача          –не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За          Управління Пенсійного фонду України

адміністративним          у Нахімовському районі м. Севастополя

позовом           (99001, м. Севастополь, вул. Дзигунського, 19)

до відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро”

(99016, м. Севастополь, вул. Леваневського, 18)

про          стягнення заборгованості по сплаті внесків на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування за березень 2007 року в сумі 252,75 грн. -

Суть спору:

05.11.2007 (вх.№3773) Управління Пенсійного фонду України у Нахімовському районі м. Севастополя звернулось до господарського суду м. Севастополя з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро” про стягнення заборгованості по сплаті внесків на загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування за березень 2007 року в сумі 252,75 грн., з посиланням на статті 14, 17, 106, пункт 8 Розділу VI „Прикінцеві положення” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, Закон України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”.

Ухвалою від 06.11.2007 відкрито провадження по адміністративній справі, прийнято рішення про призначення підготовчого провадження та проведення попереднього судового засідання з метою всебічного та об’єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку в порядку статті 110 Кодексу адміністративного судочинства України (арк.с.1-2).

Ухвалою суду від 19.11.2007 закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (арк.с.42-43).

Відповідач явку уповноважених представників у попереднє та судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за адресою, що зазначена в позовній заяві та витягу з ЄДРПОУ, а також в Розрахунку відповідача, належним чином та своєчасно. В матеріалах справи міститься повернення документів, з позначкою установи пошти, що адресат за зазначеними адресами відсутній (арк.с.27-39, 45-50).

Відповідно до частини другої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення  ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

При викладених обставинах, враховуючи те, що відповідач викликався в попереднє та судове засідання, зобов’язувався надати необхідні для розгляду справи документи, але в суд не з’явився та не надав витребуваних документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро”  зареєстровано як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного Фонду Україні у Нахімовському районі м. Севастополя 24.09.2006.

Платник страхових внесків - Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро”, згідно з частиною шостою статті 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі –Закон № 1058-ІV), абзацу 4 підпункту 5.1.6 пункту 5.1 частини п’ятої „Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 під № 64/8663 (далі –інструкція № 21-1)  – зобов’язаний був самостійно сплатити нараховані ним в Розрахунку сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за березень 2007 року на суму 252,75 грн. до 20.04.20007 (арк.с.8).

Однак, у встановлений законом строк, зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро” по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за березень 2007 року на загальну суму 252,75 грн. останнім сплачені в повному обсязі не були.

Згідно з пунктом 8.1 частини восьмої Інструкції №21-1 своєчасно не сплачені страхові внески у розмірі 252,75 грн. були визнані недоїмкою, стосовно якої, згідно з пунктом 8.2 частини восьмої  Інструкції №21-1, була виписана вимога про сплату боргу: № Ю 378 від 03.05.2007 на суму 252,75 грн. Вказана вимога про сплату боргу у зв’язку з закінченням терміну зберігання були повернуті на адресу Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя поштовим відділенням зв’язку (арк.с.9-11).

В рахунок сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за березень 2007 року відповідачем будь-які грошові кошти перераховані не були.

Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро” по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування перед бюджетом Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя на час вирішення адміністративного позову складає 252,75 грн.

Спір виник в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань по своєчасній сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у встановлені строки та розмірі відповідно до статей 14, 15, 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Правовідносини сторін регулюються статтями 14, 15, 17, 20, 106, пунктом 1 статті 8 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі –Закон № 1058), статтею 4 Закону України „Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 № 400 (далі –Закон № 400), „Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 під № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно з частиною першою статті 15, пункту 1 статті 14 Закону № 1058, пунктом 2.1 Інструкції № 21-1,  страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону;

Відповідно до пункту 6 частини другої статті17 Закону № 1058, страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

До набрання законної сили законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду, страхові внески, згідно з пунктом 1 статті 8 Прикінцевих положень Закону № 1058, перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом № 400 для відповідних платників збору.

Пунктами 1, 4 статті 4 Закону № 400, пунктом 4.1 частини четвертої Інструкції № 21-1 встановлено, що розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставками, зокрема: для платників, зазначених у підпунктах 2.1.1 (крім платників фіксованого сільськогосподарського податку) та 2.1.2 пункту 2.1 цієї Інструкції, - 33,2 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплати винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до пункту 11.11 Інструкції № 21-1 платники, зазначені в підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, щомісяця складають у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків, за формою згідно з додатком 23 цієї Інструкції.

У розрахунку вказуються всі передбачені в ній показники. У разі незаповнення того чи іншого рядка через відсутність операції цей рядок прокреслюється. Розрахунок заповнюється чорнилом, кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, принтерів, засобів механізації та інших засобів, які забезпечують збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності.

Пунктами 5.1.3 Інструкції № 21-1 встановлено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Термін сплати страхових внесків передбачено частиною шостою статті 20 Закону № 1058, відповідно до якої, страхові внески нараховані за відповідний базовий звітний період, рівний календарному місяцю, сплачуються не пізніш ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, до 20 числа місяця.

Статтею 106 Закону № 1058 встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 15, 17, 20, 106, пунктом 1 статті 8 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV, „Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 під № 64/8663, статтями 71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромюгагро” (99016, м. Севастополь, вул. Леваневського, 18, ідентифікаційний код 34192384, п/р № 828 в АКБ „Правекс-Банк”, м. Київ,  МФО 321983) на користь Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя (99001, м. Севастополь, вул. Дзигунського, 19, п/р № 0412, 0513 в СМВ № 4548 ВАТ „Державний Ощадний Банк України”, МФО 384027, ) заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 252,75 грн.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення або з дня її складання в повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення або з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або поданням апеляційної скарги в 10-денний строк без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                               Г.П. Ілюхіна

Постанова складена та підписана

в порядку частини 3 статті 160 КАС України

10.12.2007 о 10 год. 17 хв.