КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007                                                                                           № 21/213

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Луговець Л.А. (довіреність 01-29-1167 від 25.12.2006р.);

від відповідача -не з’явився,

від третьої особи: Прокопець О.В. (довіреність б/н від 26.12.2006р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.05.2007

у справі № 21/213 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Київський річковий порт"

до                                                   Підприємство з іноземними інвестиціями Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко-Київ"

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко-Україна"

третя особа позивача

про                                                  визнання частки в праві спільної власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.03.2007р. порушено провадження              у справі № 21/213 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Київ» про визнання права власності на частку в розмірі 50 % об’єкту спільної часткової власності – станції техобслуговування автомобілів, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» залучене до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2007р. провадження у справі                № 21/213 зупинене на підставі статей 41, 79 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з призначенням будівельно-технічної експертизи.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали та передачу справи на розгляд місцевого господарського суду. Скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд порушив норми чинного законодавства та неповно дослідив матеріали справи.

Відкрите акціонерне товариство «Київський річковий порт» надало відзив                          на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» висловився за задоволення апеляційної скарги, представник Відкритого акціонерного товариства «Київський річковий порт» - за її відхилення.

Враховуючи те, що відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі без участі представника відповідача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» й Відкритого акціонерного товариства «Київський річковий порт», дослідивши матеріали справи                   та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, вважає що апеляційна скарга                            не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі у випадку призначення судової експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи у сторін є розбіжності в оцінці обставин спору,                    а підставою для призначення судової експертизи по цій справі є необхідність встановлення ринкової вартості об’єкту нерухомого майна, право власності на частку якого оспорюється, а також визначення вартості внеску позивача у ході виконання зобов’язань за договором про сумісну діяльність від 20.01.1995р.

За змістом частини 1 та 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. При цьому учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз’яснені судовим експертам. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

У контексті викладеного місцевий господарський суд, зупиняючи згідно оскарженої ухвали провадження у справі, правомірно виходив з необхідності проведення судової експертизи, не порушуючи при цьому прав учасників судового процесу,                   передбачених статтями 42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

За цієї обставини слід визнати, що у місцевого господарського суду було достатньо підстав для застосування інституту зупинення провадження у справі, оскільки його застосування за змістом статті 79 Господарського процесуального кодексу України обумовлюється, зокрема, призначенням судом судової експертизи.

Враховуючи наведене й ту обставину, що статтею 41 Господарського процесуального кодексу України не передбачено право учасників процесу оскаржувати ухвалу про призначення і проведення судової експертизи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності позиції суду першої інстанції не спростовують і тому їх належить залишити поза увагою.

При таких обставинах, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що порушення норм процесуального права, які могли призвести до скасування ухвали господарського суду міста Києва                                         від 16.05.2007р. у справі № 21/213 відсутні, а мотиви позивача з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду м. Києва від 16.05.2007р. у справі № 21/213 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» –  без задоволення.

Справу № 21/213 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв  А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Розваляєва  Т.С.

16.07.07 (відправлено)