ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  34/451

13.12.07

За позовом Відкритого акціонерного товариства Торговельно-фінансовий банк  „Контракт”, м. Київ

До                Товариства з обмеженою відповідальністю „Ра дизайн”, м. Київ

Про              зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача         не з’явився

Від відповідача     Кравчук О.В.–пред. по довір.

В судовому засіданні в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась короткочасна перерва

Обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство Торговельно-фінансовий банк „Контракт” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю                „Ра дизайн” про зобов’язання вчинити певні дії у зв’язку з неналежним виконанням умов усної домовленості щодо купівлі-продажу меблів (усна домовленість сторін кваліфікується в даному випадку як договір купівлі-продажу з елементами поставки).

Розпорядженням Заступника голови Господарського суду міста Києва В.І.Саранюка від 02.02.2007р. № 04-1/249 справу № 34/451 було передано на подальший  розгляд судді Качан Н.І.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2007р. заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв’язку з проведенням органами внутрішніх справ слідчих дій щодо отримання меблів, посилаючись на те, що дані обставини безпосередньо пов’язані з розглядом заявленого господарського спору  по суті.

Одночасно позивач  заявляв уточнення вимог позову щодо необхідності розірвати усні домовленості сторін за причин невиконання умов угоди купівлі-продажу, оскільки відповідачем не повернуто сплачені позивачем кошти.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2007р. зупинено провадження у справі  № 34/451 в зв’язку з проведенням слідчих дій.

12.09.07р. до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі № 34/451, а також, були додані докази в підтвердження доцільності поновлення провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 11.10.2007р.

Під час судового розгляду спору розгляд справи відкладався (ст. 77 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав додаткові пояснення на заперечення відповідача.

Відповідач заявлені вимоги не визнав, пред’явлені докази оспорив посилаючись на те, що твердження позивача суперечать дійсним обставинам господарського спору. Не відмовляючись від укладення усних договорів акцентував увагу суду, на те, що позивач надає неправдиву інформацію і відповідач певний час очікував від позивача виконання його зобов’язань щодо оформлення передачі партії товарів та проведення відповідних розрахунків.

Сторонами проводились службові перевірки пов’язані з обліком знаходження меблів і до матеріалів справи залучено довідку позивача, в якій наводиться перелік прийнятих ним меблів з визначенням вартості одиниці виробу та зазначається, що частина меблів не виявлена в наявності. При цьому загальна вартість придбаних товарів або їх балансовий облік станом на день прийняття рішення відповідними доказами не підтверджується.

Відповідач у додаткових поясненнях до відзиву, посилаючись на зазначені обставини, вважає, що є підстави для відмови у позові, оскільки, позивач, не прийняв всіх залежних від нього заходів щодо виконання усних домовленостей і фактично не отримав останню партію меблів вартістю 7 471,45 грн., що знаходиться на зберіганні у відповідача.

Позивачем надавалась додаткові письмові пояснення до позову та заперечення на відзив відповідача.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали,  всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін,  Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно усних домовленостей між сторонами було здійснено виготовлення, поставка та продаж партії меблів у 2005 році та оформлено відповідну передачу  товарів, але розрахунки проведено частково.

За умовами усної домовленості позивач, як покупець, отримував  меблеві товари  і відповідно мав зобов’язання перед відповідачем, як постачальником та виконавцем замовлення, провести розрахунки за отриману партію меблів. Відповідач, в свою чергу, гарантував оформити належним чином поставлений товар.

Відповідач виставив позивачу рахунки-фактури № 10.04 від 14.04.2005р., № 08.05 від 11.05.2005р., № 09.05 від 11.05.2005р. Позивач в свою чергу перерахував на рахунок відповідача 26.04.2005р. суму 72 827 грн., 16.05.2005р. по рахунку-фактурі 08.05 суму 48 208,02 грн., 11.05.2005р. по рахунку-фактурі № 09.05 суму 66 785,60 грн.,  по рахунку-фактурі № 11.05 суму 57 404 грн., по рахунку-фактурі № 09.04 суму 75 195,93 грн., що складає загальну суму оплати та дорівнює 320 494,55 грн.

Виставлені рахунки були оплачені позивачем без будь-яких застережень, що дає підстави суду зробити висновок про погодженість покупця із запропонованим асортиментом, кількістю та фактичним товаром за вказаною продавцем-постачальником  ціною.

Проте, оформлення документів щодо товарів фактично не відбулося за причин залежних від виготовлювача  і продавця, а також, із вини позивача, який по суті змінив домовленість в частині  вартості та ціни за товар, але ці дії та належні пропозиції  в установленому порядку не узгодив з продавцем.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До матеріалів справи залучено довідку позивача про перелік тих меблів, які були прийняті банком по довіреності та оформлені відповідними накладними та перелік товарів, що не були прийняті по накладним від відповідача на загальну суму 7 471,45 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 206 ЦК України юридичній особі, що сплатила за товари і послуги на підставі усного правочину другою стороною видається документ, що підтверджує підстави щодо  сплати на суму одержаних грошових коштів.

Сторони наводять різні періоди виконання домовленостей і не мають документальних підтверджень щодо фактичного переходу права власності на майно і ці обставини  безумовно впливають на визначення моменту виконання договірних зобов’язань і визначення правових наслідків фактично вчиненого або недійсного правочину.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину або провести відповідне відшкодування вартості.

У нашому випадку позивач ставить питання, що він як кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку тоді як умови усних угод не можуть бути досліджені у судовому засіданні навіть за участі представників сторін, оскільки, вони безумовно не володіють текстом умов домовленостей. За уточненою інформацією сторін існувало п’ять домовленостей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Факт не виконання умов договору відповідачем підтверджується зібраними доказами по справі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про часткову обґрунтованість вимог позивача, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,  домовленістю сторін, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ра дизайн” ( м. Київ, вул. Тарасівська, 9-А, к. 29, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Торговельно-фінансовий банк  „Контракт” (03113, м. Київ, вул. Лагерна, 38, ), - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, 7 471 (сім тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 45 коп.  заборгованості, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та зобов’язати відповідача оформити передаточні документи .які посвідчують перехід прав до власника майна.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                                         Н. І. Качан

Дата підписання 14.01.2008року.