ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2007 р.

№ 20/368/06

Доповідач
- суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Відкритого
акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на рішення           господарського
суду Запорізької області від 16.07.2007 року

та на постанову           Запорізького
апеляційного        господарського суду
від 20.09.2007р.

у справі
№ 20/368/06

господарського суду                              Запорізької області

за позовом          Товариства з
обмеженою відповідальністю "Видавничо-поліграфічне об"єднання
"Запоріжжя"

до          Відкритого
акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

за участю третіх осіб,

які не заявляють самостійних

вимог на предмет спору

на стороні позивача:          1) Закритого
акціонерного товариства страхової компанії "Крона" в особі
Запорізької філії Закритого акціонерного товариства страхової компанії
"Крона"

2) ОСОБА_1

3) ОСОБА_2

за участю третьої особи,

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору

на стороні відповідача -          ОСОБА_3

про          стягнення 7 808,37 грн.

за участю представників:

позивача -          Рогальського В.М.

відповідача -
Процька В.Я.

за участю представників

третіх осіб на стороні

позивача -           1) не з"явились

2) не з"явились

3) не з"явились

за участю представників

третьої особи на стороні

відповідача -           не з"явились

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Видавничо-поліграфічне об"єднання
"Запоріжжя" звернулось до господарського суду Запорізької області з
позовом до Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 7 808,37 грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 16.07.2007 року (суддя Гандюкова Л.П.), залишеним без
змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.09.2007
року (судді: Коробка Н.Д., Зубкова Т.П., Кагітіна Л.П.), позов задоволено
частково, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавничо-поліграфічне об"єднання "Запоріжжя"
7 008,37 грн. збитків, завданих заподіянням майнової шкоди внаслідок ДТП, та
судові витрати, а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі Відкрите
акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" просить скасувати рішення
та постанову господарських судів першої та апеляційної інстанцій, а справу
передати на новий розгляд до місцевого господарського суду. В обгрунтування
своїх вимог скаржник посилається на порушення та неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої
та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, господарськими судами
попередніх інстанцій встановлено, що 16.06.2006 року о 10:30 год. на вул.
Українській, напроти будинку 170/1 у місті Запоріжжя сталося ДТП.

З протоколу серії АЗ 0868067 про
адміністративне правопорушення від 19.06.2006р. вбачається, що 16.06.2006 р. в
м. Запоріжжя по вул. Українській ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2121
(державний НОМЕР_1), що належить відповідачу, не обрав безпечну швидкість руху
та скоїв зіткнення з автомобілем марки ГАЗ-2410 - державний НОМЕР_2(водій
ОСОБА_1), який належить позивачу. Після зіткнення автомобіль марки ГАЗ-2410
скоїв наїзд на електроопору та автомобіль марки ДЕО державний НОМЕР_3(водій
ОСОБА_2), який стояв біля бордюрного каменя. Такими діями ОСОБА_3 порушив
п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124
Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок ДТП всі вищевказані
автомобілі пошкоджені. На місці ДТП 16.06.2006р. складено схему, яка підписана
інспектором дізнання, понятими, а також водіями ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

Постановою Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2006р., яка набрала законної сили, на
підставі ст. 284, п. 1 ст. 247 КУпАП припинено провадження по адміністративній
справі № 3-13062/06 стосовно ОСОБА_1 по ст. 124 КУпАП за відсутністю в його
діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2006р. при розгляді
адміністративної справи стосовно водія ОСОБА_3, призначено судову автотехнічну експертизу,
проведення якої доручено експертам ДП Українського експертного центру
«Експрес-Сервіс-Авто».

Відповідно до висновку №367 судової
автотехнічної експертизи від 22.09.2006р. по адміністративній справі №
3-4834/2006р., проведеної на підставі постанови суду експертом ОСОБА_4, водій
автомобіля марки ВАЗ-2121 (державний № НОМЕР_1) ОСОБА_3 не забезпечив виконання
вимог п.1.3 Правил дорожнього руху, рухаючись за автомобілем марки ГАЗ-2410 на
відстані менше безпечної дистанції, створив небезпечну дорожню обстановку, яка
після зміни ним напряму руху вправо в сторону руху автомобіля марки ГАЗ-2410,
що рухався в крайню праву смугу руху з середньої смуги з включеним завчасно
сигналом правового повороту, переросла в аварійну. Дії водія автомобіля марки
ГАЗ-2410 ОСОБА_1 в дорожній ситуації, що склалася, не суперечили вимогам Правил
дорожнього руху.

Постановою судді
Орджонікідзевського районого суду м. Запоріжжя у справі №3-4834 2006 рік від
03.11.2006р. на підставі ст.ст. 38, 284 КУпАП припинено провадження по адміністративній
справі стосовно ОСОБА_3. у зв'язку з закінченням терміну притягнення
до адміністративної відповідальності. При цьому судом встановлено вину ОСОБА_3.
в скоєнні зіткнення з автомобілем марки ГАЗ 2410 (державний № НОМЕР_2) під
керуванням ОСОБА_1

Постановою першого заступника
голови Апеляційного суду Запорізької області від 18.01.2007р., залишеною без
змін постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
03.11.2006р., визнано ОСОБА_3. винним в скоєнні адміністративного правопорушення.
Крім того, вина ОСОБА_3. підтверджується зібраними матеріалами: протоколом про
адміністративне правопорушення, поясненнями учасників ДТП та свідків, схемою
місця дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами судової автотехнічної
експертизи, постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від
06.06.2006р., яка набрала законної сили.

Водії ОСОБА_1 і ОСОБА_3 під час
скоєння ДТП виконували свої службові обов'язки.

Внаслідок ДТП автомобіль марки
ГАЗ-2410 (державний № НОМЕР_2 АЕ) отримав ушкодження, характер і обсяг яких
визначені в протоколі огляду транспортного засобу 23.06.2006 р., підписаному
учасниками ДТП, зокрема, ОСОБА_3

За результатами експертної оцінки,
складеної Українським центром післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс», по
визначенню розміру матеріального збитку, вартість матеріальної шкоди, нанесеної
власнику автомобіля марки ГАЗ-2410 (державний № НОМЕР_2 АЕ) в результаті
пошкодження, становить 6 672,37 грн.

Задовольняючи  позовні
вимоги  про стягнення з
відповідача на користь позивача майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція,
повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно встановив
вину водія відповідача у скоєнні ДТП.

При цьому суд обгрунтовано послався
на норми ст.ст.1166, 11752, 1187, 1188, 1192 ЦК України.

Дані висновки судів відповідають
вимогам закону, встановленим судом обставинам та ґрунтуються на матеріалах
справи.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень

Статтею 1166 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних
та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується  особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 5 зазначеної статті
визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В даному випадку відповідачем не
доведено, що завдана позивачу шкода спричинена внаслідок непереборної сили або
умислу позивача.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Звільнення від
відшкодування можливе лише у разі, якщо той, хто заподіяв шкоду доведе, що
шкоду заподіяно не з його вини.

За таких обставин місцевий та
апеляційний господарські суди, враховуючи приписи цивільного законодавства,
дійшли вірного висновку про доведення позивачем складу правопорушення, а саме
факт спричинення йому шкоди, як власнику транспортного засобу, протиправність
поведінки, розмір шкоди і причинний зв"язок та про правильність
притягнення відповідача до відповідальності за заподіяну його працівником шкоду
під час виконання ним службових обов»язків.

Посилання касаційної скарги на
відсутність вини водія відповідача у ДТП, не заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, наведені у касаційній
скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над
іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги
не беруться.

Водночас відповідно до статті 1117
ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти  докази.

З огляду на наведене, місцевий та
апеляційний господарські суди дійшли вірного висновку про задоволення вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничо-поліграфічне
об"єднання "Запоріжжя" щодо компенсації майнової шкоди.

За таких обставин, прийняте рішення
суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають встановленим ними
фактичним обставинам справи, прийняті з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 16.07.2007 року та постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 20.09.2007р. у справі № 20/368/06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П.Козир

Судді

Н.І.Мележик

О.А.Подоляк