ПОСТАНОВА

"30" жовтня 2007 р.
Справа № 7а/136-3540

16 год. 10хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання  Підлубній О.В.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька лізингова компанія", м. Тернопіль, вул. Подільська, 37а, 46008

до відповідача: Тернопільської митниці, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, 46000

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, 46003

Прокуратура Тернопільської області, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, 46000

За участю представників від:

позивача:          Василевич Олег Вікторович –довіреність від 13.08.07р.;

відповідача:           Галіян Ігор Михайлович –довіреність № 18/1-1271 від 26.02.07р.;

Твардовська Світлана Ігорівна –довіреність № 18/1-6643 від 25.09.07р.;

Антонович Оксана Валентинівна –довіреність

третьої особи:          Ковальська Зоряна Володимирівна –довіреність № 61300/4/10-015 від 13.09.07р.;

прокурора:          Свачій Марія Іванівна –посвідчення № 58

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька лізингова компанія" звернулося з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення № 012 від 01.08.2007р. прийнятого Тернопільською митницею.

Представникам сторін в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В засіданні з 25.09.2007р. по 30.10.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалися перерви для надання сторонам можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Тернопільська митниця проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення винесено на підставі акту перевірки проведеної митницею згідно листа та матеріалів перевірки Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, за результатами якої встановлено порушення товариством норм Митного кодексу України та Закону  України "Про податок на додану вартість".

Третя особа письмових заперечень проти позову не надала, повноважний представник в судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, посилаючись на акт перевірки №4502/22-222/33198652 від 11.05.2007р., проведеної Тернопільською ОДПІ на предмет дотримання ТзОВ "Галицька лізингова компанія" вимог податкового, валютного та іншого законодавства, яким встановлено, що позивач  не  включив до митної вартості імпортованого товару суму інсталяційних послуг, в результаті чого занизив суму податку на додану вартість.

Фрицька Л.М. допитана в якості свідка.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, пояснення представників сторін, показання свідка, встановлено:

- Тернопільською митницею, на підставі підпункту „б”, пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181), прийняте податкове повідомлення № 012 від 01.08.2007р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю „Галицька лізингова компанія” визначено суму податкового зобов’язання 43177,50грн. : 28785 грн. податку на додану вартість та 14392,50 грн. штрафних санкцій.

Як зазначено в повідомлені , підставою для визначення податкового зобов’язання з ПДВ, згідно акту позапланової виїзної документальної перевірки № 0010/7/403000000/ від 26.06.2007р., проведеної на предмет дотримання товариством вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.01.2005р. по 31.05.2007р., стало порушення товариством п.1.14.ст.1 та пп. 3.1.2. п. 3.1.ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” (далі Закон про ПДВ) ст. 259 тач.1.ст. 267 Митного кодексу України (далі МК України), а саме товариством не включено до митної вартості в’язального обладнання послуги по його інсталяції (наладці та підготовці до запуску) на суму 143925,00 грн., в результаті чого платником  занижено заявлене у ВМД № 403000001/6/000013 від 05.01.2006р. податкове зобов’язання з податку на додану вартість, що справляється при ввезенні товарів на митну територію України в сумі 28785 грн..

Позивач проти доводів митниці та податкової інспекції заперечує, посилаючись на те, що відповідачем необґрунтовано визначено згідно оскаржуваного повідомлення суму податкового зобов’язання з ПДВ та застосовані штрафні санкції, оскільки відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. Закону про ПДВ об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки  товарів  та  послуг,  місце надання яких знаходиться на митній території України, а оскільки послуги з інсталяції (наладці та підготовці до запуску) надані поза межами митної території України, а тому відсутні підстави для визначення бази оподаткування для послуг, які поставляються нерезидентами з місцем їх надання поза межами митної території України. Також просить суд врахувати, що надані послуги не відносяться по супутніх послуг, як стверджує митниця та третя особа, а також, що відповідно до п.п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону 2181  у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне трактування прав та обов’язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. крім того Крім того, звертає увагу суду на те, що проведеною Тернопільською ОДПІ перевіркою не встановлено порушень при формуванні у бухгалтерському обліку інформації про запаси, визнання первісної оцінки та оцінки вибуття запасів.

Допитаний в процесі судового розгляду справи свідок Фрицька Л.М., повідомила суду, що з 2001 року працює декларантом в ТОВ "Джерело" і до її обов’язків входить декларування митної вартості. ТзОВ „Галицька лізингова компанія” на початку 2006 року подало документи для митного оформлення –договір купівлі продажу, рахунок фактуру, транспортні накладні, супровідні документи, сертифікат по кожному товару. Також повідомила, що були подані ще додатки до договору № 1 та № 2, але про що у них йшлося не пам’ятає. Всі подані документи були внесені в ВМД і зауважень щодо їх оформлення у митних органів не було.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов  підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1. ст. 2 Закону 2181, контролюючим органом стосовно сплати податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов’язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов’язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України є митні органи;

- контроль за правильністю обчислення і своєчасністю сплати ПДВ при митному оформленні товарів, що імпортуються в Україну, здійснюється митними органами у відповідності до положень, чинної на момент здійснення митного оформлення товару, "Інструкції про порядок контролю митними органами за справлянням під час митного оформлення товарів, увезених (пересланих) на митну територію України, та перерахуванням до бюджету податку на додану вартість" затвердженої наказом Державної митної служби України від 09.06.1999р. N 346 ( втратила чинність на підставі наказу Державної митної служби України "821 від 27.09.2006р.);

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм Закону про ПДВ при здійсненні митного оформлення товарів , органи державної митної служби застосовують заходи передбачені Законом 2181, на підставі матеріалів перевірки порядок проведення яких встановлений „Порядком проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України” затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1730 від 23.12.2004р., результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України” затвердженого наказом Державної митної служби № 254 від 30.03.2006р., шляхом прийняття податкових повідомлень.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Доводи митниці щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення № 012 від 01.08.2007р. є помилковими, оскільки:

- товари, які ввозяться в Україну, оподатковуються ПДВ в порядку передбаченому Законом про ПДВ, за ставкою 20 відсотків від бази оподаткування, обчисленої згідно  вимог п.4.3. ст.4 даного  Закону;

- базою оподаткування для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, згідно  частини 1 п. 4.3. ст. 4 Закону про ПДВ, є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з ввезенням (пересиланням) таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що  включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування;

- відповідно до ст. 259 МК України митною вартістю товарів які переміщуються через митний кордон України вважається ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу;

- визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України , здійснюється шляхом застосування методів встановлених ст. 266 МК України,  один із яких застосований при визначені митної вартості в’язальних машин, а саме метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Порядок визначення митної вартості за даним методом передбачений ст. 267 МК України, відповідно до частини першої якої, митна вартість таких товарів є ціна угоди , фактично сплачена, чи ціна , яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Як випливає із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю „Галицька лізингова компанія” (Покупець) та фірмою UNIPLET GROUP, Kloknerova, 9, 148 00, Praha, Czech Republiс (Продавець), укладено 07.07.2005р. контракт № 520080 на поставку в’язальних машин малого діаметру, відповідно до якого сторони взяли на себе зобов’язання: Продавець продає, а Покупець купляє в’язальне обладнання згідно специфікації наведеної в Додатку № 1 на загальну суму 85000 дол. США.

Позивачем проведено оплату за придбане згідно контракту № 520080 від 07.07.2005р. в’язальне обладнання згідно платіжних доручень № 365081 від 07.10.2005р. на суму 25500 дол. США та № 469823 від 23.12.2005р. на суму 59500 дол. США, а всього на суму 85000 дол. США, що згідно курсу Національного банку України на день митного оформлення (5,05 грн. за 1 дол. США) становить 429250 грн. та сплачено 85850 грн. ПДВ, що підтверджено відповідачем в акті перевірки. Декларантом при митному оформлені товару поданий повний перелік документів, що стосується купівлі - продажу обладнання, передбачений "Порядком здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації" затвердженої наказом Державної митної служби України від 20.04.2005р., про що свідчить ВМД № 403000001/6/000013 від 05.01.2006р.. Отже база оподаткування обладнання по контракту № 520080 визначена у відповідності до чинного законодавства , що не заперечується ні митницею, ні податковою інспекцією.

Твердження митниці та податкової інспекції про  необхідність включення до митної вартості імпортованого в’язального обладнання вартості послуг по його інсталяції, які є супутніми послугами , судом відхиляються, як такі що не відповідають чинному законодавству.

Так, згідно контракту про виконання робіт по інсталяції в’язальних машин № 520080/1 від 07.07.2005р. укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю „Галицька лізингова компанія” (Замовник) та фірмою UNIPLET GROUP, Kloknerova, 9, 148 00, Praha, Czech Republiс (Виконавець) виконавець взяв на себе зобов’язання по виконанню робіт з інсталяції (наладці та підготовці до запуску) в’язального обладнання, а замовник зобов’язався прийняти та оплатити їх вартість в сумі 28500 дол. США. Виконання робіт підтверджено актом здачі-приймання виконаних робіт від 02.01.2006р., вартість яких оплачена  платіжним дорученням № 64077 від 28.02.2005р. в  сумі 28500 дол. США (що згідно курсу НБУ становить 143925 грн.).

Супутні послуги, згідно п. 1.14. Закону про ПДВ, є послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Визначення таких послуг, які включаються до бази оподаткування встановлені ч.1 п.4.3.ст.4 Закону про ПДВ  та ч.2 ст.267 МК України.

Виконанні послуги по інсталяції (наладці та підготовці до запуску) обладнання не відносяться до послуг передбачених Законом про ПДВ , що сторонами не оспорюється , так як перелік послуг встановлений  ч.1 п.4.3.ст.4 цього Закону  є виключним .

Також, не включається даний вид послуг до митної вартості товару. Посилання митниці на пп.г п.3 ч.2 ст.267 МК України , є безпідставним, оскільки, відповідно до даної норми закону , при визначені митної вартості  додаються витрати пов’язані  з інженерною обробкою, дослідно - конструкторськими роботами, дизайном, художнім оформленням, ескізів та креслень, виконаних за межами митної території і безпосередньо необхідних для виготовлення товарів , що оцінюються.

Ні митниця , ні податкова інспекція не надали належних доказів , що дані послуги необхідні при виготовлені в’язальних машин малого діаметру, придбаних позивачем.

Слід зазначити, що згідно ч. 2 п. 4.3. ст. 4 Закону про ПДВ оподатковуються   послуги,  які  поставляються  нерезидентами  з  місцем їх надання на митній території України і, базою оподаткування таких послуг є договірна (контрактна) вартість таких послуг.

Як видно з акту виконаних робіт послуги з інсталяції надавались поза межами митної території України.

Крім того, роботи по інсталяції в’язального обладнання товариством у бухгалтерському обліку відображені у відповідності до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", що підтверджується  актом виїзної планової перевірки № 4502/22-222/33198652 від 11.05.2007 року проведеної Тернопільською об’єднаною держаною податковою інспекцією на предмет дотримання товариством вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.10.2004р. по 31.12.2006р..

При таких обставинах, митниця  не довела порушення позивачем  вимог податкового законодавства, у зв’язку з чим оскаржуване податкове повідомлення визнається нечинним.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 94, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати нечинним податкове повідомлення № 012 від 01.08.2007р. прийняте Тернопільською митницею про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю „Галицька лізингова компанія” податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 28785 грн. основного платежу та 14392,50 грн. штрафних санкцій.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (_07.12.2007р.) до Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    М.С. Стадник