ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2007 р.
Справа № 17/5578

Розглянувши справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „Автоклуб”, м.Київ

До Відкритого акціонерного товариства Білогірського підприємства „Агрохім”, смт.Білогір’я Хмельницької області

про  стягнення 5468,38 грн. заборгованості

Суддя   В.В.Димбовський

Представники :

Від позивача : не з’явився

Від відповідача :  не з’явився

Суть спору:  Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 31.07.2007 року порушено провадження у справі №17/5578 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Автоклуб”, м.Київ до Відкритого акціонерного товариства Білогірського підприємства „Агрохім”, смт.Білогір’я Хмельницької області про стягнення 5468,38 грн. заборгованості .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі  укладених між сторонами договорів №1795 та 1795/1 (з відповідними додатками №1,№2, які є невід’ємною частиною Договору)  від17.10.2000 року , позивач надавав послуги відповідачу по отриманню автомобіля ВАЗ-2106 на умовах 60-місячного розпису оплати його вартості, за який відповідач належним чином не розрахувався .

Повноважний представник позивача  для участі у судовому засіданні  не  з’явився ,  але в попередніх судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони підтверджені поданими доказами .

Повноважний представник відповідача  в судове засідання не  з’явився , в судовому засіданні 22.08.2007 року надав на розгляд суду письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів,  у відповідності до якого відповідач проти позовних вимог позивача заперечує , з підстав того, що позивачем не надіслано стороні відповідача копії позовної заяви та документів, які додаються. Також в своїх запереченнях відповідач посилається на те, що позовна заява надіслана  «Автоклуб»не відповідає вимогам чинного законодавства, пропущено строк позовної давності. Посилається на те, що правлення ВАТ «Білогірське підприємство «Агрохім»акуратно проводило розрахунок з ТОВ «Автоклуб». Щомісячно, згідно встановлених рахунків - фактур з врахуванням зростаючої ціна на автомобіль, а також щомісячна плата за адміністративні витрати. Рівно 40 місяців і 6 днів ТОВ «Автоклуб»користувався коштами ВАТ «Білогірське підприємство «Агрохім». Лише на 41 місяці по фондовому акту вирішив видати ВАТ «Білогірське підприємство «Агрохім»автомобіль вартістю в 24000 гривень. Різниця від ціни автомобіля на період заключення договору становить (24000 - 20350 = 3650 грн.) плюс до даної різниці вступні 610 грн.50 коп., 240 грн. плата за право одержання автомобіля і 0,33% щомісячних від зростаючої вартості автомобіля. У відзиві на позов посилається також на те, що у відповідності додатку № 2 договору № 1795 від 17 жовтня 2000 року ВАТ «Білогірське підприємство «Агрохім»розраховувалось повним внеском, щомісячної плати за автомобіль і вносило в рамках Договору Комісії, розмір якої визначався шляхом ділення зростаючої ціни автомобіля і відповідно від зростаючої ціни адміністративних затрат, тобто вважає, що ВАТ «Агрохім»повністю сплачувало вартість автомобіля і послуги для надприбутків для ТОВ «Автоклуб». 25 лютого 2004 року ТОВ «Автоклуб»передав, а ВАТ «Білогірське підприємство «Агрохім»прийняло автомобіль ціною в 24000 грн., в тому числі ПДВ. Актом передачі приймання по договору № 1795/1 від 17 жовтня 2000 року і договору № 1795 від 17 жовтня 2000 року 25 лютого 2004 р. м.Київ сторона-1 в особі директора Гора Олександра ВалерІйовича, ООО «Автоклуб»в особі директора Герасименко Миколи Миколайовича сторона - 2 передали стороні - 3 «Білогірському підприємству «Агрохім»автомобіль ВАЗ 2106 ХТК 3394 у власність. Також зазначає, що на день заключення договору між ВАТ «Агрохім»і ТОВ «Автоклуб»ринкова вартість становила 20350 грн., а на день передачі 24000 тис.грн.. А тому відповідач вважає, що розрахувався з ТОВ «Автоклуб»повністю по ціні і за послуги і згідно бухгалтерського обліку борг не числиться.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

17 жовтня 2000 року між  ВАТ БП «Агрохім»" ( в подальшому Відповідач) та ТОВ "Автоклуб", (в подальшому Позивач), було укладено Договір № 1795 та 1795/1 ( з відповідними додатками № 1, № 2 які є невід'ємною частиною Договору).

Згідно умов Договору Позивач зобов'язався надати послуги Відповідачу по отриманню автомобіля ВАЗ - 2106 на умовах 60-місячного розпису оплати його вартості, а Відповідач зобов'язався сплачувати на розрахунковий рахунок Позивача грошові внески, направлені на погашення ціни автомобіля та витрат Компанії у строки і розмірах визначені Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору № 1795/1 та п.3.2. Договору № 1795 і п.п. 6.З., 6.4., 10.4. Додатку № 2 до нього, Клієнт Компанії зобов'язаний був сплачувати внесок щомісячно до 10-го числа у розмірі, узгодженому у окремому Додатку № 1.

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином повністю, автомобіль ВАЗ -2106 Відповідач отримав, згідно підписаного сторонами Акту здачі - приймання від 25 лютого 2004 р.

Відповідач в порушення умов Договору, незважаючи на те, що кінцевий термін виконання договірних зобов'язань по розрахунках сплинув 10 вересня 2005 року, відповідач розрахунки з позивачем не провів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 5468,38 грн..

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається наступне:

У відповідності до ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України - одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.  Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до   звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п.п. 1 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином .

У відповідності до ст.547 Цивільного кодексу України –правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі . Правочин   щодо забезпечення виконання зобов’язання , вчинений із недодержанням письмової форми , є нікчемним .

Основна заборгованість в сумі 5468,38 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи  документами, а саме  договорами №1795 та 1795/1 (з відповідними додатками №1,№2, які є невід’ємною частиною Договору)  від17.10.2000 року, виставленими позивачем відповідачу рахунками, актом здачі-приймання робіт від 25.02.2004 року по договорам №1795 та 1795/1 , належним розрахунком заборгованості .

Заперечення відповідача про пропуск позовної давності та сплату вартості автомобіля судом до уваги не приймається з огляду на ті обставини, що додатком №2 від 25.02.2004 року до договору від 17.10.2000 року сторони підтвердили борг відповідача в сумі 7290 грн. та згідно п.4 зазначеного додатку погодили сплату зазначеної суми відповідачем рівними частинами протягом 18 місяців . Таким чином, борг в сумі 5468,38 грн. становлять обов’язкові внески відповідача за період вересень 2004 року-серпень 2005 року .

Виходячи із вищенаведеного,  позов є обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи і належними доказами та підлягає задоволенню в сумі  5468,38 грн..

У відповідності із ст. 49 ГПК України судові витрати у справі належить покласти на відповідача.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 173,174,193 Господарського кодексу України , ст.ст.525,526,547 Цивільного кодексу України , ст.ст. 47,49,82,84,116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

в и р і ш и в:

Позов  Товариства з обмеженою відповідальністю „Автоклуб”, м.Київ до Відкритого акціонерного товариства Білогірського підприємства „Агрохім”, смт.Білогір’я Хмельницької області про стягнення 5468,38 грн. заборгованості    задоволити  .

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Білогірського підприємства „Агрохім”, смт.Білогір’я Хмельницької області , вул.Миру, 16    (р/р 8001 ХФ Приватбанку, МФО 315405, )  на користь   Товариства з обмеженою відповідальністю „Автоклуб”, м.Київ, вул.Кибальчича, 2-А (р/р 0436 в Подільському відділенні ПІБ в м.Києві,  МФО 322197 , Код )  -  5468,38 грн. (п’ять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень 38 копійок) , 102,00 грн. ( сто дві гривень 00 копійок) витрат по оплаті державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 копійок)  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя