ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18.12.07                                                                                           Справа№ 28/356 А

12 год 25 хв

За позовом: Державного територіально-галузевого об”єднання “Львівська залізниця”, м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Рівне, м. Рівне Рівненської області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2007 року № /0/23-121 а також податкового повідомлення-рішення від 16.11.2007 року № /1/23-121

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін:

Від позивача: Завалишин Ю.О. –юрисконсульт, Саноцький Ю.Л. –помічник начальника залізниці

Від відповідача: Прищепа О.С. –державний податковий інспектор

Позов заявлено Державним територіально-галузевим об”єднанням “Львівська залізниця” до Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від 22.10.2007 року № /0/23-121.

Доповненням до позовної заяви  від 26.11.2007 року  №НПЕ –10/179 (вх. №25565 від 26.11.2007 року) позивач  доповнив  позовні вимоги, з врахуванням   цього доповнення  просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від 22.10.2007 року № /0/23-121, а також  податкове повідомлення-рішення  від 16.11.2007 року №/1/23-121.

Представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та  доповненні до позовної заяви, позивач просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від 22.10.2007 року № /0/23-121, а також  податкове повідомлення-рішення  від 16.11.2007 року №/1/23-121. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №287/97-ВР (із змінами та доповненнями) - платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи. Відповідно до п. 2.2 ст.2 вказаного Закону - платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниці. Відповідно до п. 1.32 п.1 Закону  - господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи. Проте, як зазначає позивач  управління залізниці фактично здійснює свою діяльність тільки через  свої відокремлені підрозділи. В  п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” йде мова про  те, що платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, а не підрозділи управління залізниці(в даному випадку Відокремлений підрозділ «Станція Рівне», який є підрозділом без права юридичної особи управління залізниці - ДГТО «Львівська залізниця», і не являється структурним підрозділом підприємства залізничного транспорту). Відповідно до ст.1,4 Закону України «Про залізничний транспорт»від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, основною організаційною ланкою на залізничному  транспорті є залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі. Повноваження, права та обов'язки залізниць визначаються цим Законом, їх статутами, затвердження яких здійснюється Міністерством транспорту України за погодженням з центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та Антимонопольним комітетом України. Також, як вбачається із ст. 5 Закону України „Про залізничний транспорт”, поняття залізниці та підприємства залізничного транспорту не змішуються, а навпаки, підкреслюється, що вони є повноправними ланками залізничного транспорту. Тому Відокремлений підрозділ  «Станція Рівне»не є платником податку на прибуток. Також відповідачем не враховано, що донарахована сума податку на прибуток в розмірі 3958,84 грн фактично сплачена у бюджет за результатами відображення господарської діяльності юридичної особи –ДТГО «Львівська залізниця».

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у письмовому запереченні на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що  Переліком  робіт та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998 року №173 обумовлено: основна діяльність залізничного транспорту є складовою частиною загальної господарської діяльності  і означає діяльність усіх  взаємопов”язаних  підприємств та структурних підрозділів галузі,  спрямовану на  виконання  єдиного перевізного процесу. В перевіряємому періоді  Відокремлений підрозділ „Станція Рівне” крім доходів від господарської діяльності залізничного транспорту   одержував доходи  не від діяльності спрямованої на виконання  єдиного перевізного процесу (реклами, оренди, обслуговування обладнання). Оскільки  послуги  реклами, оренди, обслуговування телекомунікаційного обладнання та розміщення  реклами не входить до переліку  робіт та послуг, що належать до господарської діяльності  залізничного транспорту і дана діяльність не спрямована на виконання  єдиного перевізного процесу, тому відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №287/97-ВР  (де зазначено, що платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи) прибуток від надання послуг оренди, реклами, послуг по обслуговуванню телекомунікаційного обладнання має бути оподаткований Відокремленим підрозділом «Станція Рівне». Таким чином, перевіркою встановлено заниження скоригованого валового доходу не від господарської діяльності залізничного транспорту, внаслідок чого занижено податок на прибуток що одержаний не від господарської діяльності, спрямованої на виконання єдиного перевізного процесу на загальну суму 3958,84 грн.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, податкові роз”яснення, листи, декларації з податку на прибуток, звіти про доходи і витрати, зведена таблиця доходів і валових витрат, довідки,  положення, статут, розрахунок штрафних (фінансових) санкцій,    рішення про результати розгляду первинної скарги  та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у м. Рівне проведено виїзну позапланову перевірку Відокремленого підрозділу „Станція Рівне” Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2006 року по 30.06.2007 року, за результатами якої було складено Акт від 12.10.2007 року № /01070818(далі-Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення: п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №287/97-ВР (із змінами та доповненнями), в результаті занижено податок на прибуток всього на суму 3958,84 грн;  п.п. 4.1.1, п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України  „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, із змінами та доповненнями, не подано до ДПІ у м.Рівне Декларації з податку на прибуток за ІІІ квартали 2006 року, 11 місяців 2006 року, 2006 рік(річна), І квартал 2007 року, півріччя  2007 року.

На підставі Акту перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівне було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2007 року № /0/23-121, яким ДГТО «Львівська залізниця», в особі Відокремленого підрозділу „Станція Рівне” визначено суму податкового зобовязання за платежем  податок на прибуток  підприємств у розмірі 6103 грн 97 коп (в т.ч. 3958 грн 84 коп –основного платежу та 2145 грн 13 коп –штрафних  (фінансових) санкцій).

За результатами адміністративного оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення, Рішенням ДПІ у м. Рівне від 12.11.2007 року №50008/25-09 „Про результати розгляду первинної скарги”, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2007 року № /0/23-121 було залишено без змін, а скарга платника - без задоволення.

За наслідками розгляду скарги Державною податковою інспекцією у м. Рівне було прийнято повторне податкове повідомлення-рішення від 16.11.2007 року № /1/23-121 на цю-ж суму із зміненими строками сплати (відповідно до абз.5 пункту 5.3 «Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування  штрафних (фінансових) санкцій», затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 року за № 567/5758, із змінами і доповненнями).

Як вбачається із розрахунку фінансових(штрафних) санкцій за порушення податкового законодавства, сума штрафних(фінансових) санкцій складається із 1295,13 грн (застосованих згідно із п.п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ) та 850 грн за неподання декларацій по податку на прибуток (згідно п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, по 170 грн за кожне таке неподання).

Згідно із Статутом  Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця», зареєстрованим в новій редакції 06.02.3006 року, Державне територіально-галузеве об’єднання «Львівська залізниця»(надалі Залізниця) створене згідно із статтями 1,4 Закону України «Про залізничний транспорт»(п.1.1 статуту); до складу Залізниці входять структурні та відокремлені підрозділи(п.1.2 статуту).

Як вбачається із Положення про Відокремлений підрозділ „Станція Рівне” Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»(нова редакція), ВП „Станція Рівне”(далі - станція) є виробничим відокремленим  підрозділом  Залізниці без права юридичної особи.

Відповідно до  ст.ст.1,4 Закону України „Про залізничний транспорт” від 4 липня 1996 року N 273/96-ВР, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо. Основною організаційною ланкою на залізничному транспорті є залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі. Повноваження, права та обов'язки залізниць визначаються цим Законом, їх статутами, затвердження яких здійснюється Міністерством транспорту України за погодженням з центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та Антимонопольним комітетом України. У статті 5 зазначеного Закону, поняття «залізниця»і «підприємство залізничного транспорту»також не змішуються, а навпаки  підкреслюється, що вони є повноправними ланками залізничного транспорту.

Відповідно до п.п 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №287/97-ВР (із змінами та доповненнями), платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи.

Відповідно до п. 2.2 ст.2 Закону - платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниці.

Відповідно до п. 1. 32 п.1 Закону  - господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

З наведеного вбачається, що ДТГО «Львівська залізниця»не підпадає під ознаки підприємства залізничного транспорту в розумінні п.п 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, і як наслідок Відокремлений підрозділ „Станція Рівне”  не підпадає під ознаки структурного підрозділу підприємства залізничного транспорту, а є відокремленим підрозділом без права юридичної особи управління залізниці (ДТГО «Львівська залізниця»). В Законі України „Про оподаткування прибутку підприємств” йде мова про підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, а не про  підрозділи управління залізниці. Тому застосування податковим органом норми п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” відносно ВП «Станція Рівне»є необґрунтованим.

Аналогічну позицію зайняла і ДПА України, яка у своєму Листі від 10.07.2002 року №10777/7/15-1117 за результатами розгляду листа залізниці роз’яснила наступне: у разі якщо управління залізниці не має підпорядкованих підприємств залізничного транспорту, що мають статус юридичних осіб, та відповідно їх структурних підрозділів, то єдиним платником податку на прибуток (від основної діяльності, від неосновної діяльності, від позареалізаційних операцій тощо) в системі зазначеного управління залізниці є виключно управління залізниці, а структурні підрозділи залізниці відповідно до підпункту 2.2.2 ст. 2 Закону про прибуток не вважаються окремими платниками податку, оскільки не мають статусу підприємств.

Таким чином, необґрунтованим є висновок податкового органу про те, що  прибуток від надання послуг оренди, реклами, послуг по обслуговуванню телекомунікаційного обладнання має бути сплачений безпосередньо Відокремленим підрозділом «Станція Рівне»за своїм місцезнаходженням. Також податковим органом не враховано, що донарахована сума податку на прибуток в розмірі 3958,84 грн фактично сплачена у бюджет за результатами відображення господарської діяльності ДТГО «Львівська залізниця». Тому визначення податкового зобов”язання спірними податковими повідомленнями-рішеннями на підставі п.п 2.2.2 п. 2.2 ст.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року №287/97-ВР здійснено відповідачем безпідставно. Як наслідок, безпідставно засновані і штрафні санкції, в тому числі і в тій частині, яка застосована за неподання ВП «Станція Рівне»декларацій по податку на прибуток, так як з матеріалів справи не вбачається обов’язку ВП «Станція Рівне»подавати такі декларації до ДПІ у м.Рівне, оскільки(як зазначає сам відповідач на сторінках 2 та 6 Акту перевірки) ВП «Станція Рівне»на час перевірки не є платником податку на прибуток, який сплачується до бюджету в централізованому порядку через Державне територіально-галузеве об’єднання «Львівська залізниця».

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Виходячи із вищенаведеного суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Рівне від 22.10.2007 року № /0/23-121 та від 16.11.2007 року №/1/23-121 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від 22.10.2007 року № /0/23-121 та від 16.11.2007 року №/1/23-121.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного територіально-галузевого об”єднання „Львівська залізниця” (79000, м.Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний ) 3 грн 40 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.