КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2007                                                                                           № 36/323

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Ропій  Л.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Цимбаліст (довіреність № 155/1/11-5027 від 06.09.2007);

від відповідача - Борисенко М.О. (довіреність № 41 від 28.09.2007);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Фармація"

на рішення Господарського суду м.Києва від 08.10.2007

у справі № 36/323

за позовом                               Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до                                                   Комунального підприємства "Фармація"

про                                                  виселення та повернення нежилого приміщення

Відповідно до розпорядження Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 № 01-23/1/11 розгляд справи здійснюється колегією суддів у складі: головуючої судді Ропій Л.М., суддів: Барицької Т.Л., Гольцової Л.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від08.10.2007 у справі №36/323 позовні вимоги задоволено повністю. Виселено КП ”Фармація” з нежитлового приміщення, загальною площею 236,20 кв. м. в будинку № 15/5 літера А по вул. Інститутська/Садова в м. Києві з поверненням вказаного приміщення КП ”Київжитлоспецексплуатація”. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що договір оренди укладений між позивачем та відповідачем № 06/2138 від 29.11.2005 закінчив свою дію 27.11.2006; позивач, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна”, листом № 155/05-3506 від 30.11.2006 повідомив відповідача про припинення дії договору оренди № 06/2138 від 29.11.2006 27.11.2006 і просив звільнити приміщення. Крім того, рішенням Київської міської ради від 12.07.2007 № 1165/1826 відповідачу відмовлено в продовженні строку дії договору оренди № 06/2138 від 29.11.2005. Таким чином, відповідач безпідставно займає спірне приміщення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю, оскільки вважає, що при прийнятті рішення господарським судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. При цьому відповідач вказує на те, що ним протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди було подано власнику майна заяву про продовження терміну дії договору на той же термін, а відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” після закінчення договору оренди орендар, який належним чином виконує свої обов’язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий строк, у зв’язку з чим до вирішення питання про продовження строку дії договору оренди Київською міською радою відповідач виселенню не підлягає.

Також, відповідач зазначає, що з метою отримання розпорядчих документів на право оренди спірного приміщення він звернувся до Головного управління комунальної власності м. Києва.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. При цьому позивач зазначає, що сторонами в п. 9.1. договору оренди погоджено термін дії договору до 27.11.2006. Позивач, керуючись ч. 2 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна”, у встановлений строк та належним чином повідомив відповідача про закінчення троку дії договору оренди та пред’явив вимогу звільнити орендоване приміщення і передати його позивачу по акту приймання-передачі, про що свідчить лист № 155/05-3506 від 30.11.2006.

Крім того, позивач зазначає, що п. 9.3. договору оренди передбачає, що після закінчення строку дії договору оренди його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради. До матеріалів справи залучено рішення Київської міської ради, яким відповідачу відмовлено в наданні нежитлового приміщення площею 236,20 кв. м. по вул. Інститутська/Садова, 15/5 літера А в орендне користування.

В судовому засіданні 20.11.2007 представник відповідача подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи до вирішення Київською міською радою на черговій сесії питання про продовження терміну оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Інститутська/Садова, 15/5 літера А, оскільки відповідач звернувся до власника майна з листом про продовження дії договору оренди до якого додав усі необхідні документи для переукладення договору оренди нерухомого майна.

Представник позивача заперечує проти задоволення клопотання представника відповідача.

Апеляційний господарський суд розглянувши подане представником відповідача клопотання дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки:

- заявником в обґрунтування поданого клопотання не надано доказів того, що на черговій сесії Київської міської ради буде розглядатись питання про продовження відповідачу терміну оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Інститутська/Садова, 15/5 літера А. Із доданого представником відповідача до вказаного клопотання листа № 1-01. 1670 від 22.10.2007, адресованого начальнику Головного управління комунальної власності м. Києва, не вбачається, що Київською міською радою на черговій сесії буде розглядатись питання про продовження відповідачу терміну оренди зазначеного нежитлового приміщення;

- строк розгляду апеляційної скарги обмежений нормами Господарського процесуального кодексу України; згідно із ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладається коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному судовому засіданні, звернення відповідача до Головного управління комунальної власності м. Києва з проханням продовжити дію договору оренди нерухомого майна не є такою обставиною, з урахуванням того, що в матеріалах справи міститься рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1165/1826, яким відповідачу відмовлено в продовженні договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 236,20 кв. м.  по вул. Інститутська/Садова, в будинку № 15/5 літера А. Інших обставин, за яких даний спір не може бути вирішено у судовому засіданні, представник відповідача не наводить.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представників сторін, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

29.11.2005 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 06/2138 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі договір оренди), відповідно до умов якого, позивач, як орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради ХІ сесії ІV скликання від 29.11.2005 № 551/3012 додатку 1 пункту 6 передав, а відповідач, як орендар, прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: м. Київ, вул. Інститутська/Садова, будинок № 15/5 літера А, загальною площею 236,20 кв. м. (п.1.1., 2.1.).

Згідно із наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі від 29.11.2005, складеного та підписаного сторонами, позивач передав відповідачу вищевказане приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна”, норми якого є спеціальними, термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Частиною 4 ст. 284 ГК України передбачено, що сторони по договору визначають строк його дії.

За умовами п. 9.1 договору оренди строк дії договору оренди встановлений сторонами з 29.11.2005 по 27.11.2006.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріали справи свідчать, що позивач листом № 155/05-3506 від 30.11.2006 повідомив відповідача про припинення дії договору оренди у зв’язку із закінченням строку його дії 27.11.2006 і запропонував звільнити орендоване ним приміщення.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував факту отримання відповідачем зазначеного листа.

Пунктом 9.5. договору оренди передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 2 ст. 26 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” та п. 2 ст. 291 ГК України також передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, враховуючи, що позивач у встановленому чинним законодавством порядку попередив відповідача про припинення дії договору оренди, то відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” та п. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припинив свою дію 27.11.2006.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Отже, як випливає із вищенаведених норм, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Пунктами 5.4. та 9.3 договору оренди передбачено, що після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення (дозволу) Київської міської ради.

Однак із матеріалів справи не вбачається, що після закінчення терміну дії договору оренди його дія була продовжена Київською міською радою.

Натомість, під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції представник позивача надав копію рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1165/1826, із пункту 1 додатку № 1 якого вбачається, що Комунальному підприємству ”Фармація” (відповідачу) відмовлено в продовженні договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 236,20 кв. м.  по вул. Інститутська/Садова, в будинку № 15/5 літера А.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” та п. 1 ст. 785 ЦК України у разі закінчення строку дії договору оренди орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди; у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.5 договору оренди передбачено, що в разі закінчення строку договору або при його розірванні, відповідач зобов’язаний за актом приймання-передачі повернути об’єкт оренди позивачу у стані, в якому перебував об’єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених відповідачем поліпшень, які неможливо відокремити від об’єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Як свідчать матеріали справи відповідач, в порушення вищенаведених норм, після закінчення строку договору оренди не звільнив спірне приміщення та не передав його в установленому законодавством і зазначеним договором порядку позивачу, а продовжував користуватися ним, не маючи на це жодних правових підстав, що, відповідно, і послужило підставою для звернення позивача до господарського суду першої інстанції для захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, оскільки у зв’язку з припиненням дії договору оренди у відповідача відсутні підстави перебування у спірному приміщенні, а відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою користування майном, що перебуває у комунальній власності є договір оренди, то господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про виселення відповідача із спірного приміщення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ним протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди було подано власнику майна заяву про продовження терміну дії договору на той же термін, а відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” після закінчення договору оренди орендар, який належним чином виконує свої обов’язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий строк, у зв’язку з чим до вирішення питання про продовження строку дії договору оренди Київською міською радою відповідач виселенню не підлягає, апеляційний господарський суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1165/1826, яким відмовлено відповідачу в продовженні терміну оренди приміщення за адресою: м. Київ, вул. Інститутська/Садова, 15/5 літера А, що свідчить про те, що заява відповідача про продовження терміну дії договору оренди була розглянута.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, якщо відповідач вважає, що його переважне право на продовження договору оренди на новий термін порушено, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про спонукання укласти з ним на новий строк договір оренди на приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Інститутська/Садова, 15/5 літера А.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що господарським судом першої інстанції в процесі розгляду справи в достатній мірі з’ясовані та доведені обставини, що мають значення для справи. Рішення прийняте судом у повній відповідності з матеріалами справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 ”Про судове рішення” із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981 № 4, від 25.12.1992 № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскаржене рішення цим вимогам відповідає, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва від08.10.2007 у справі №36/323 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу № 36/323 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді