ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 15/249

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"

на постанову
від 16.05.07 Львівського апеляційного господарського суду

та на рішення
від 08.12.06

у справі
№15/249

господарського суду
Рівненської області

за позовом
Приватного підприємства "Центр солодкої декорації "Украса"

до
1. Відкритого акціонерного товариства "Рівненський авторемонтний завод"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Коммет"
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"

про
визнання недійсними договорів купівлі-продажу

за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"

до
Приватного підприємства "Центр солодкої декорації "Украса"

про
усунення перешкод в користуванні правом власності на незавершене будівництво

за участю представників сторін

від позивача:
Волошин С.Г. –директор

від відповідача 1:
у засідання не прибули

від відповідача 2:
у засідання не прибули

від відповідача 3:
Демидов І.А., дов.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Центр солодкої декорації "Украса" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про визнання недійсними: договору купівлі-продажу від 23.02.05, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Рівненський авторемонтний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Коммет"; та договору купівлі-продажу від 01.03.05, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Коммет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Господарник".

Позов мотивовано тим, що на момент укладення оспорюваних договорів позивач був єдиним законним власником незавершеного будівництва головного виробничого корпусу за адресою: м. Рівне, вул. Чернишова, 7 (нині –Чернишова, 9-А), яке є предметом цих договорів. Крім того, позивач наголошує, що на момент укладення спірних договорів вищезазначене майно перебувало під арештом, а відтак будь-які дії щодо його розпорядження є незаконними.

Відповідачі ВАТ "Рівненський авторемонтний завод" та ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" відзиви на позов не надали і участі в судовому засіданні не взяли.

Відповідач ТОВ "Господарник" позовні вимоги не визнав в зв'язку з їх безпідставністю, посилаючись на виконання ним усіх умов договору купівлі-продажу від 01.03.05 та прийняттям спірного майна. ТОВ "Господарник" вважає, що він набув право власності на будівлю правомірно і є добросовісним набувачем незавершеного будівництвом головного виробничого корпусу.

Крім того, ТОВ "Господарник" заявив зустрічний позов про зобов'язання позивача усунути перешкоди в користуванні правом власності на незавершене будівництво головного виробничого корпусу, розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чернишова, 7 (нині –вул. Чернишова, 9-А).

Зустрічний позов мотивовано тим, що ТОВ "Господарник" є законним власником спірного незавершеного будівництва, а позивач чинить перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вищезазначеним майном.

Рішенням від 08.12.06 господарського суду Рівненської області (суддя Коломис В.В.), яке залишено без змін постановою від 16.05.07 Львівського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Юркевич М.В. –головуючий, Городечна М.І., Кузь В.Л.) первісний позов задоволено: визнано недійсним спірні договори купівлі-продажу від 23.02.05 та 01.03.05; а також відмовлено в задоволені зустрічного позову.

Ухвалою від 10.10.07 Вищий господарський суд України призначив до розгляду клопотання про прийняття до провадження касаційної скарги ТОВ "Господарник", в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 24.10.07 Вищого господарського суду України розгляд справи відкладався.

З огляду на надання скаржником в судовому засіданні належних доказів сплати ним державного мита у встановленому порядку і розмірі, а також надходження від ВАТ "Рівненський авторемонтний завод" і ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" відзивів на касаційну скаргу, судова колегія дійшла висновку про прийняття касаційної скарги до провадження та розгляд її по суті.

Касаційна скарга мотивована неповним встановленням судами суттєвих обставин справи та недотриманням вимог матеріального і процесуального законодавства.

Касатор доводить, що є добросовісним набувачем спірного майна, а відтак правові підстави для визнання позивача належним власником  цього майна відсутні. Крім того, касатор зазначає про те, що судами не вирішено питання щодо правових наслідків визнання недійсними спірних угод купівлі-продажу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 02.07.04 на підставі Акта про придбання арештованого майна з прилюдних торгів позивач придбав незавершене будівництво головного виробничого корпусу за адресою: м. Рівне, вул. Чернишова, 7 (нині –вул. Чернишова, 9-А), сплативши за нього 370000,00 грн. В зв'язку з цим 02.07.04 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Оніщуком І.М. позивачу видано свідоцтво про право власності на вказане незавершене будівництво, а 16.06.06 КП Рівненським МБТІ здійснено державну реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна за позивачем.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема, із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проте 23.02.05 між ВАТ "Рівненський авторемонтний завод" та ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" укладено договір купівлі-продажу вказаного незавершеного будівництва. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л.П.

Через тиждень цей же об'єкт на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.05 відчужено ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" на користь ТОВ "Господарник". Цей договір також посвідчено нотаріусом.

Вважаючи порушеним своє право власності на спірний об'єкт, ПП "Центр солодкої декорації "Украса" звернулось до господарського суду з позовом про визнання договорів від 23.02.05 та від 01.03.05 недійсними.

Правовідносини стосовно законності набуття позивачем права власності на спірний об'єкт були предметом розгляду в справі №12/254 господарського суду Рівненської області. За результатами розгляду цієї справи постановою від 02.03.06 Вищого господарського суду України залишено без змін рішення від 17.08.05 господарського суду Рівненської області, яким визнано відповідними закону прилюдні торги з продажу незавершеного будівництва головного виробничого корпусу за адресою: м. Рівне, вул. Чернишова, 7 (нині –вул. Чернишова, 9-А), що відбулися 02.07.04.

Виходячи з обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій і не спростованих належними доказами відповідачами, прилюдні торги, які відбулися 02.07.04, згідно з висновками господарського суду в справі №12/254 відповідають вимогам законодавства, і належним покупцем спірного незавершеного будівництва є ПП "Центр солодкої декорації "Украса" з 02.07.04. Тобто власником спірного незавершеного будівництва (матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)) згідно з положеннями п.п. 3, 4 ст. 331 ЦК України (в редакції на момент укладення спірних договорів) при наявності зазначених в цьому законі обставин є позивач.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи встановлено, що на момент укладення спірних договорів рішення господарського суду Рівненської області від 03.08.04 у справі №12/254 не набрало законної сили, а надалі рішенням господарського суду Рівненської області від 17.08.05 у цій же справі визнано дійсними відповідні прилюдні торги. При цьому судами прийнято до уваги те, що при розгляді справи №12/254 ухвалою господарського суду Рівненської області від 06.07.04 накладено арешт на спірне майно, а ухвалою Вищого господарського суду України від 30.12.04 зупинено виконання рішення господарського суду від 03.08.04 до закінчення касаційного провадження у справі.

З огляду на такі обставини судова колегія погоджується з висновком судів про відсутність у ВАТ "Рівненський авторемонтний завод" станом на 23.02.05, а також у ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" станом на 01.03.05 прав власності на спірне незавершене будівництво згідно з положеннями ст.ст. 182, 210, 656, 658 ЦК України. Отже, спірні договори купівлі-продажу укладені неналежними продавцями, а відтак правомірно визнанні недійсними згідно з вимогами ст.ст. 215, 655, 658 ЦК України.

Доводи касатора стосовно визнання ТОВ "Господарник" добросовісним набувачем і двосторонньої реституції є безпідставними, оскільки обставини, визначені у ст.ст. 216, 388 ЦК України, не були визначені позивачем предметом позовних вимог, фактичні обставини приймання-передачі спірного у справі майна ТОВ "Торгово-промислова компанія "Коммет" і ТОВ "Господарник" на підставі спірних договорів матеріалами справи не доведені, а правові підстави повернення цього майна продавцям за спірними договорами відсутні та суперечать вимогам ст.ст. 321, 328 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої –п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, оспорені договори укладені у період накладення арешту на спірне майно і зупинення виконання рішення суду в справі №12/254 господарського суду Рівненської області, тобто сторони за цими угодам діяли всупереч вимогами частин 2-4 ст. 13 ЦК України. З огляду на таке судова колегія вважає, що заявлений ТОВ "Господарник" зустрічний позов не підлягав задоволенню як спосіб захисту його прав.

Виходячи з викладеного, судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції у справі та задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.07 у справі №15/249 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький