КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2007                                                                                           № 2/164

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                     Решоткіній Т.О.

За участю представників:

-позивача: Брусліновський С.В. (голова правління),

Величко О.В. (дов. від 01.12.06),

-відповідача 1: Дятел Ю.В. (дов. від 06.02.07 № 8),

-відповідача 2: Гриценюк А.С. (дов. від 16.06.06 № 042/13/1-4239),

-відповідача 3: Грабчак В.М. (дов. від 25.04.07),

-ДКТП “Хрещатик”: не з’явився,

-ТОВ “Агротехінформ”: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "50-років Жовтня"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.12.2006 (підписано 10.01.07)

у справі № 2/164 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Житлово-будівельного кооперативу "50-років Жовтня"

до                                                   1.Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву,

2.Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ком"

треті особи            1. Державне комунальне торговельне підприємство “Хрещатик”,

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехінформ"

про                                                  визнання права власності на нежитлові приміщення площею 126,40 кв.м.,

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельний кооператив “50-років Жовтня” (далі-позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі-відповідач 1), Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі-відповідач 2), треті особи – Державне комунальне торговельне підприємство “Хрещатик” (далі – ДКТП “Хрещатик”), Товариство з обмеженою відповідальністю “Агротехінформ” (далі – ТОВ “Агротехінформ”) про визнання права власності на нежитлові службові приміщення №№ 2-6, №№ 13-17 загальною площею 126,40 кв.м. в будинку № 8 по Печерському узвозі в м. Києві (далі – спірні нежитлові приміщення).

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції позивач через канцелярію суду подав заяву від 06.12.06 про зміну та доповнення позову, заміну первісного відповідача належним та уточнення і збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд:

- первісного відповідача у справі – Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву замінити як неналежного відповідача на належного – Товариство з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком”;

- визнати за позивачем право власності на спірні нежилі приміщення;

- витребувати у ТОВ “Альянс Ком” спірні нежилі приміщення;

- зобов’язати ТОВ “Альянс Ком” звільнити спірні нежилі приміщення;

- зобов’язати ТОВ “Альянс Ком” не чинити позивачеві перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні спірними нежилими приміщеннями;

- залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача в судовому засіданні 07.12.06 був поданий ще один примірник заяви про зміну і доповнення підстав позову, заміну первісного відповідача належним та про уточнення і збільшення позовних вимог. Вона містила додаткову вимогу про визнання недійсним Свідоцтва від 10.11.05 серії ЯЯЯ №7345690 про право власності на нежилі приміщення №№ 2-6, №№ 13-17 загальною площею 126,40кв.м., які розташовані в  м. Києві по Печерському узвозу № 8 (літера “А”), виданого відповідачем 2.

Зазначені клопотання позивача після обговорення у судових засіданнях були відхилені місцевим судом з посиланням на їх невідповідність статтям 22 та 58 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), а також порушення Господарським судом м. Києва провадження у справі №30/184 за позовом ЖБК “50-років Жовтня” до Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсним згаданого вище свідоцтва про право власності (ухвала від 01.02.06).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.12.06 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд послався на наказ Міністерства аграрної політики України від 27.12.02 №413, звернення ДТП “Хрещатик” до відповідача 2 щодо оформлення права державної власності на спірне нежитлове приміщення та їх перебування (закріплення) на балансі ДТП “Хрещатик”. Крім того, судом першої інстанції було зазначено, що оскільки не спростовано, що балансоутримович спірних приміщень є державним підприємством, то за зазначених обставин не спростовано і право державної власності на них. Крім того, місцевий суд також послався на постанову Господарського суду м. Києва від 11.04.06 по адміністративній справі № 30/121-А, якою позивачеві було відмовлено у задоволенні його вимог про скасування наказу Головного управління комунальної власності міста Києва від 10.11.05 № 1548-В “Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна”.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а також порушенням норм матеріального і процесуального права, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За клопотанням представника позивача здійснювалася технічна фіксація судового процесу.

Під час перегляду рішення місцевого суду в апеляційному порядку за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком” (ухвала суду від 05.03.07).

Також колегія суддів задовольнила заявлене в судовому засіданні 05.03.07 клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів, а саме про витребування у Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна належним чином засвідченої копії інвентаризаційної справи на будинок № 8 по Печерському узвозі в м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “Альянс Ком” зазначило, що 27.04.06 між ним, як переможцем аукціону, та ДКТП “Хрещатик” було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ДКТП “Хрещатик” передало у власність (продало) нерухоме майно (нежитлові приміщення загальною площею 126,40 кв.м., які розташовані в  м. Києві по Печерському узвозу № 8). Цей договір був нотаріально посвідчений, а право власності  зареєстровано у встановленому законом порядку. До договору купівлі-продажу сторонами підписано акт прийому-передачі нежитлових приміщень.

Відповідач 2 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржуване рішення прийнято місцевим судом з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи позивача є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу відповідачем 1, ДКТП “Хрещатик”, ТОВ “Агротехінформ” надані не були.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 10.04.07 продовжено строк розгляду справи на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).

В судовому засіданні 23.05.07 представником ТОВ “Альянс Ком” було заявлено клопотання про залучення цього товариства до участі у справі в якості відповідача.

Приймаючи до уваги, що ТОВ “Альянс Ком” на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.06, посвідченого в нотаріальному порядку, купило у ДКТП “Хрещатик” нежилі приміщення з № 2 по № 6, з № 13 по № 17 в групі приміщень № 1-б підвалу в літері “А” загальною площею 126, 4кв.м., розташовані в м. Києві, узвіз Печерський, 8 (літера “А”), колегія суддів залучила згадане товариство, яке до цього було третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі в якості відповідача 3 (ухвала від 23.05.07).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.07 вжито заходів до забезпечення позову.

Листом від 05.03.07 № 2/164/02–11/400 Київський апеляційний господарський суд, керуючись частиною 1 статті 38 ГПК України, зобов’язував Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна (далі – Київське міське БТІ) надати суду належним чином засвідчену копію інвентаризаційної справи на спірний будинок. На запит Київське міське БТІ при листі від 23.03.07 № 8460 надало копії поповерхових планів спірних нежилих приміщень, листа Державного комплексного підприємства “Хрещатик” від 13.10.05 № 54 – 7/1198 з проханням до Київського міського БТІ виготовити технічну документацію спірного приміщення, акта прийому – передачі основних фондів та основних засобів з балансу ДЕП “Агро” на баланс ДКТП “Хрещатик” згідно з наказом Міністерства аграрної політики України від 27.12.02 № 413, видаткової накладної від 30.12.02 № 34, листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 08.12.05 № 30 – 04/9119, Свідоцтва про право власності від 10.11.05 та листа Міністерства аграрної політики України від 01.03.06 № 37–24–13/3211 (т. 3, а.с. 86–94).

Листом від 26.04.07 № 2/164/02–11/667 Київський апеляційний господарський суд вдруге звернувся до Київського міського БТІ, та зобов’язував надати належним чином засвідчені копії матеріалів інвентаризаційної справи щодо реєстрації будинку № 8 по Печерському узвозі у м. Києві в БТІ за період з 1970 по 2007 роки (за виключенням копій матеріалів, надісланих суду в якості додатку до листа від 23.03.07 № 8460).

Матеріали щодо правового становища позивача відносно спірного будинку надані не були, у зв’язку з чим апеляційна скарга розглядається за матеріалами, наявними у справі.

Відповідач 1, не погоджуючись з апеляційною скаргою, вважає, що рішення суду першої інстанції було прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства. На думку останнього, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву є неналежним відповідачем у справі, оскільки ні на момент подачі позову, ні під час розгляду апеляційної скарги воно не володіло, не користувалося і не здійснювало управління спірними приміщеннями, тобто не може виступати відповідачем у віндикаційному позові.

Відповідач 3 просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на відсутність серед матеріалів справи будь-яких доказів, що підтверджують набуття позивачем статусу юридичної особи, відсутність в нього коштів, необхідних для фінансування будівництва в повній сумі тощо. Так, наприклад, він стверджує, що з документів, наданих позивачем, неможливо зробити висновок про фінансування членами кооперативу чогось іншого крім їх особистих квартир. Крім того, на думку відповідача 3, відсутність будь-якого договору, укладеного з банком, затвердженого плану видачі йому строкової позички не дозволяють зробити висновок, що вона надавалась для фінансування будівництва всього будинку.

Представник відповідача 2 також вважає, що рішення суду першої інстанції було прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представники третіх осіб в судове засідання не з’явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка зазначених вище представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки, на думку колегії суддів, в матеріалах справи достатньо доказів для її розгляду.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Належні повноваження голови кооперативу Бруслиновського С.В. підтверджуються Протоколом звітно–виборчих зборів членів житлово–будівельного кооперативу (позивача) від 01.06.04 № 2.

Згідно з пунктом 5 Типового статуту житлово–будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 10.09.62 №1065 (далі – Типовий статут) кооператив з часу реєстрації його статуту у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих набуває права юридичної особи, користується печаткою з зазначенням свого найменування.

Пунктом 9 Типового статуту встановлено, що будівництво жилого будинку (будинків) житлово–будівельного кооперативу може здійснюватись лише після внесення кооперативом в банк власних коштів у розмірі не менше 40 процентів вартості будинку та надання житлово–будівельного кооперативу державного кредиту в розмірі до 60 процентів кошторисної вартості на строк 10–15 років, з сплатою його щорічно рівними частками.

Не зважаючи на відсутність серед матеріалів справи доказів належної реєстрації позивача у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих та відповідні заперечення представника відповідача 3, колегія суддів на підставі ст. 43 ГПК України дійшла висновку, що фактично кооператив було зареєстровано в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло в той час. Це, насамперед, вбачається з матеріалів справи, які підтверджують позитивне вирішення позивачем всіх питань, пов’язаних з будівництвом жилого будинку, де розташовані спірні не житлові приміщення.

Так, Рішенням виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих від 09.08.66 №1177 Управлінню капітального будівництва міськвиконкому було відведено земельну ділянку площею біля 0,6 га по Печерському узвозі 8-10 в Печерському районі під будівництво житлових будинків.

Рішенням цього ж Виконкому від 21.02.67 № 281 було затверджено проектно-кошторисну документацію (проектне завдання та кошторисно-фінансовий розрахунок) на будівництво жилого будинку ЖБК “50 років Жовтня” по Печерському узвозі 8-10 в Печерському районі міста Києва. При цьому управліннями в справах будівництва та архітектури та капітального будівництва міськвиконкому рекомендовані такі показники:

– кубатура будинку-24529куб.м.;

– жила площа-3042кв.м.;

– кошторисна вартість будівництва по зведенню витрат-587,28тис.крб., в т.ч.:

а) вартість будинку-578,73тис.крб.;

б) вартість об’єктів комунального будівництва-0,69 тис. крб.;

в) вартість додаткових робіт по влаштуванню сараїв в підвалі будинку-7,86тис.крб.;

– вартість 1 куб. м. будинку-23,55крб.;

– вартість 1 кв. м. житла-190,25крб.

На замовлення позивача з дозволу Ради Міністрів України (лист від 23.11.66 № 24-807, адресований Київському міськвиконкому, Українській республіканській конторі Будбанку СРСР та Житлово-будівельному кооперативу “50 років Жовтня”) Державним проектним інститутом “Укргіпроцукор” був розроблений індивідуальний проект 9-поверхового житлового будинку по Печерському узвозі 8–10 з відкриттям відповідного фінансування.

Індивідуальний проект будинку був узгоджений Будівельно–архітектурною Радою Управління у справах будівництва і архітектури Київського міськвиконкому (протокол від 15.02.67 № 20) та затверджений Рішенням Київського міськвиконкому від 21.02.67 № 281.

Плановим завданням з проектування житлового будинку по Печерському узвозі, 8-10 в Печерському районі м. Києва замовником будівництва було визначено Управління капітального будівництва Київського міськвиконкому.

З матеріалів справи вбачається, що фінансування будівництва будинку здійснювалося позивачем. При цьому 240350,00крб. (40% від проектної кошторисної вартості будинку) було внесено за рахунок пайових внесків членів кооперативу, а 292733 крб. – за  рахунок позичкових коштів, наданих позивачеві Київською обласною конторою Будбанку СРСР за відповідним договором позики.

Згідно з Актом державного приймання від 30.09.70 житловий будинок №8-10 по Печерському узвозі був прийнятий в експлуатацію. На підставі цього Акту позивач був визначений організацією, на яку покладено експлуатацію будинку. При цьому загальний об’єм будинку склав 24529куб.м., загальна корисна площа – 5175кв.м., жила площа (90 квартир) – 3364кв.м., вбудовані приміщення на першому (цокольному) поверсі – відсутні, підвальні приміщення – службові приміщення – 495,60кв.м.

Рішенням Виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих від 30.09.70 № 1757 був затверджений акт Державної приймальної комісії про введення в  експлуатацію житлового будинку по Печерському узвозі 8–10. Одночасно Управляння капітального будівництва Київського міськвиконкому було зобов’язано передати, а позивач – прийняти будинок на баланс.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 30.09.70 № 1757 Акт Державної приймальної комісії про введення в експлуатацію будинку було затверджено і дозволено експлуатацію цього будинку за призначенням.

На виконання цього рішення Актом–розпорядженням УКБ Київського міськвиконкому від 23.04.71 було проведено звірку розрахунків та витрат з позивачем. Звіркою розрахунків підтверджені фактичні витрати на будівництво на момент його передачі на баланс позивачеві (536399крб., в тому числі 4272крб. – вартість сараїв в підвалі (комори, які будувалися за рахунок членів кооперативу, вартість яких була включена до суми паїв).

23.04.71 позивач прийняв на баланс будинок за відповідним Актом–  розпорядженням від Управління капітального будівництва Київського міськвиконкому.

Погашення позики банку в загальній сумі 292733крб. здійснювалося позивачем за рахунок коштів членів кооперативу до 1-го кварталу 1984 року включно.

Сплата позивачем вартості будівництва за рахунок пайових внесків членів кооперативу та позики банку, погашеної своєчасно, підтверджується копіями платіжних доручень за період: 1-й квартал 1971року – 1-й квартал 1984 року, наявними в матеріалах справи.

За зазначених обставин колегія суддів не погоджується з думкою представника відповідача 3, що будівництво будинку, в тому числі спірних нежилих приміщень, здійснювалося за рахунок замовника – Виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 22.11.84 утримання позички з усіх членів кооперативу з 01.01.85 було припинено.

Так, згідно з пунктом 14 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 10.09.62 № 1065, будівлі і споруди, збудовані кооперативом, належать йому на правах кооперативної власності і не можуть бути продані або передані як в цілому, так і частинами (квартири, кімнати тощо), ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі у встановленому порядку у випадку ліквідації кооперативу.

Аналогічне регулювання зазначеного вбачається також зі змісту пункту 23 Типового статуту житлово–будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.72 № 297, який діяв на момент завершення виплат позивачем державної позики.

Частиною 1 статті 19 Закону України від 10.07.03 № 1087-IV “Про кооперацію” (далі – Закон № 1087-IV) передбачено, що джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом (частина 2 статті 19 Закону № 1087-IV).

Отже, на думку колегії суддів, зазначене вище свідчить, що будинок, до якого належать спірні нежилі приміщення, був збудований позивачем на власні кошти та належить йому на праві власності і відповідно до чинного законодавства не може бути відчуженим.

На підставі частини 3 статті 19 Закону № 1087-IV володіння, користування та розпорядження яким здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Матеріали справи свідчать, що протягом кількох років позивач, як власник спірних нежитлових приміщень, на підставі відповідних постанов загальних зборів, зокрема, від 23.04.70 № 6, здавав їх в оренду різноманітним особам.

Так, відповідно до договору, укладеного позивачем у жовтні 1978 року з ЦКТБ Держкомсільгосптехніки УРСР (орендар), в оренду з 02.10.78 по 01.04.79 було передано 22 кв.м. приміщень, розташованих за адресою: Печерський узвіз, 8.

Договором від 14.01.84 передбачена передача позивачем в оренду інституту “Укрсільгосптехпроект” ізольованого приміщення площею 96 кв.м. на цокольному поверсі 9-ти поверхового будинку за адресою: Печерський узвіз, 8.

Згідно з договором від 01.01.85 інститут “Укрсільгосптехпроект” протягом 1985 – 1990 років орендував у позивача теж саме приміщення.

Той факт, що спірні нежитлові приміщення дійсно здавалися позивачем, як їх власником, в оренду зі сплатою орендних платежів підтверджується також листом Адміністративно-господарського управління Державного комітету по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства від 22.01.80 № 20-6/10, платіжними дорученнями від 28.03.75, від 29.05.79, від 27.05.81, від 04.02.85, від 22.11.85, від 19.04.89, від 01.09.89, розрахунками орендної плати тощо.

Твердження відповідача 3, що згадані документи позбавляють можливості встановити здачу в оренду нежилих приміщень саме площею 126,4кв.м. не приймається колегією суддів до уваги, оскільки будинок, де вони знаходяться, побудований на кошти позивача.

Відчуження майна – у цивільному праві один із способів здійснення власником правомочності розпоряджатися належним йому майном шляхом передачі цього майна у власність іншій особі (див. “Юридична енциклопедія”, К. 1998, Видавництво “Українська енциклопедія” ім. М.П. Бажана, т. 1, с.447).

З матеріалів справи, наданих сторонами, як суду першої інстанції, так і апеляційному суду, не вбачається, що позивач протягом свого існування відчужував спірні приміщення в цілому або в частині.

Таким чином, нікому поза волею кооперативу право власності на спірні приміщення перейти не могло.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та зазначає позивач, спірні приміщення вибули з  володіння поза його волею на підставі Свідоцтва про право власності на користь Держави Україна від 10.11.05 № 1548-В, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва, з оформленням права власності на них за ДКТП “Хрещатик”.

Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна (далі – Київське міське БТІ) на запит апеляційного господарського суду листом від 15.05.07 № 13295 повідомило, що згідно з даними книг реєстрації Бюро по нежитловому фонду за адресою Печерський узвіз, 8 (літ. “А”) первинну реєстрацію права власності було проведено за Державою Україна на нежилі приміщення з 2 по 6, з 13 по 17 (в групі прим. 1Б), загальною площею 126,4 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на користь Держави Україна від 10.11.05 № 1548-В, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва. В цьому ж листі Київське міське БТІ повідомило суд також, що від ДКТП “Хрещатик” право власності на нежилі приміщення з 2 по 6, з 13 по 17 (в групі прим. 1Б), загальною площею 126,4 кв.м. перейшло і на даний час зареєстровано за ТОВ “Альянс Ком” на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 27.04.06, та акту приймання-передачі від 28.04.06.

Зазначене підтверджується також копією реєстраційного посвідчення від 16.06.06 № 019607, виданого Київським міським БТІ (див. матеріали справи).

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На думку колегії суддів, з огляду на застереження, зазначене в частині 1 статті 388 ЦК України, відповідач 3 не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки, укладаючи з ДКТП “Хрещатик” договір купівлі-продажу спірних нежилих приміщень, не був позбавлений права з’ясувати чи мав продавець право на їх відчуження.

Отже, на підставі статті 387 ЦК України позивач, якщо буде встановлено його право на спірні нежилі приміщення, вправі витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За зазначених вище обставин суд першої інстанції, зважаючи на вимоги статті 22 ГПК України, безпідставно відмовив позивачеві у задоволенні його заяви від 06.12.06 про зміну позовних вимог, зокрема, в частині залучення ТОВ “Альянс Ком” в якості відповідача, витребування у нього спірних нежилих приміщень та зобов’язання ТОВ “Альянс Ком” їх звільнити.

Що стосується вимог позивача зобов’язати ТОВ “Альянс Ком” не чинити йому перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні спірними нежилими приміщеннями, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. На час розгляду справи у місцевого господарського суду, а апеляційної скарги – у колегії суддів були відсутні підстави вважати, що їх судові рішення не будуть виконані, тому вимога позивача про зобов’язання відповідача 3 не чинити позивачеві перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні спірними нежилими приміщеннями не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу “50-років Жовтня” задовольнити частково.

2.   Рішення Господарського суду м. Києва від 28.12.06 у справі № 2/164 скасувати.

3. Визнати за Житлово-будівельним кооперативом “50-років Жовтня” право власності на нежилі приміщення з № 2 по № 6, з № 13 по № 17 (в групі прим. 1Б), загальною площею 126,4 кв.м., розташовані за адресою: Печерський узвіз, 8 (літ. “А”).

4. Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком” в місячний термін звільнити нежилі приміщення з № 2 по № 6, з № 13 по № 17 (в групі прим. 1Б), загальною площею 126,4 кв.м., розташовані за адресою: Печерський узвіз, 8 (літ. “А”).

5.  В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Пункт IV ухвали Київського апеляційного господарського суду від 23.05.07 скасувати.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком” на користь Житлово-будівельного кооперативу “50-років Жовтня” 85 грн. державного мита, сплаченого при подачі позовної заяви, та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Ком” на користь Житлово-будівельного кооперативу “50-років Жовтня” 42, 50 грн. державного мита, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

9. Наказ на  виконання  даної  постанови  доручити видати  Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.

21.06.07 (відправлено)