донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.03.2007 р.                                                                          справа №16/322

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Гаспарян Р.А. (довіреність №2269/01 від 20.03.2007р.)
Вікулін О.А. (довіреність №1990/01 від 12.03.2007р.)
Батура А.М. (довіреність №6289/14 від 04.08.2006р.),

від відповідача:
Савченко Е.О. (довіреність №03/143 від 03.01.2007р.)
Чекменьов Г.А. (довіреність №03/286 від 13.03.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства "Завод Коксоремонт" м.Макіївка

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
19.01.2007 року

по справі
№16/322 (суддя Манжур В.В.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод" м.Макіївка

до
Закритого акціонерного товариства "Завод Коксоремонт" м.Макіївка

про
стягнення  26 775грн. 60коп.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006року позивач, Відкрите акціонерне товариство „Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Завод Коксоремонт” м.Макіївка про відшкодування шкоди за поставку неякісного бетону в сумі 26775грн.60коп.

Рішенням від 19.01.2007року господарський суд Донецької області (суддя Манжур В.В.) позовні вимоги задовольнив повністю, стягнувши з відповідача 26775грн.76коп. збитків, та судові витрати. Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та припинити  провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що господарським судом Донецької області вже було розглянуто позов ВАТ „Ясинівський коксохімічний завод” до ЗАТ „Завод коксоремонт” про стягнення шкоди за поставку неякісної продукції у розмірі  33022,00грн. (справа №44/101). Рішенням від 22.05.2006року у позові було відмовлено. Але, у вересні 2006року позивач знову звернувся з позовом за тим самим предметом спору, та тими самими підставами, чим порушив вимоги статті 80 Господарського процесуального кодексу України. На думку заявника, суд першої інстанції повинен був припинити провадження по даній справі.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного:

Між  Закритим акціонерним товариством „Завод „Коксоремонт” м.Макіївка (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством „Ясинівський коксохімічний завод”  м.Макіївка (покупець) 01.12.2004року укладений договір  поставки №0602-ю. Предметом даного договору є поставка продукції виробничо-технічного призначення у кількості та за ціною, яка узгоджена сторонами у специфікаціях (а.с.8-12). Даний договір був підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

У позовній заяві позивач вказує, що ним у вересні 2005року від Закритого акціонерного товариства „Завод коксоремонт” був отриманий бетон М-300 у кількості 14м3, але за якими саме товарно-транспортними накладними не відомо.

При винесені рішення господарським судом зазначено, що на виконання умов договору відповідач передав, а позивач прийняв за товарно-транспортним накладним №№, , та товар на загальну суму 5443грн.54коп. Даний факт не відповідає дійсності, оскільки позивачем до позовної заяви надані зовсім інші товарно-транспортні накладні, а саме: №000195 від 26.08.2005р., №000196 від 26.08.2005р., №000197 від 30.08.2005р.,  №000198 від 30.08.2005р., №000203 від 02.09.2005р., №000201 від 02.09.2005р., №000199 від 02.09.2005р., №000204 від 06.09.2005р., №000205 від 06.09.2005р., №000210 від 09.09.2005р., №000208 від 09.09.2005р., які  підтверджують  отриману позивачем продукцію-бетон М-300 у серпні-вересні 2005р. (а.с.14-17, 19-25).

Позивач стверджує, що отриманий  бетон у кількості 14м3  був  застосований у будівельно-монтажних роботах.

Пунктом п. 4.2. договору сторони передбачили, що прийомка продукції по кількості та якості здійснюється покупцем у відповідності з вимогами Інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості та якості”  №П-6 і №П-7  від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами).

Наданий акт не має доказової сили і не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки був складений з порушенням вимог Інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості” №П-7 (п.29, п.п.9 п.31, п.32).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що у ході розгляду справи судом першої інстанції була дана оцінка юридичним фактам, які вже були встановлені господарським судом у справі №44/101 від  22.05.2006року (а.с.53). Але, провадження у справі відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України припинено не було, а справа була розглянута з урахуванням додатково наданих позивачем документів, які не були витребувані судом у розумінні ст.38 Господарського процесуального кодексу України.

Так, на аркуші справи 37 є договір №2-ГП від 03.10.2005р. на виконання підрядних робіт, укладений між Відкритим акціонерним товариством „Ясинівський коксохімічний завод” (позивач у справі), який виступає у якості замовника, і Товариством з обмеженою відповідальністю „Скомо” м.Макіївка –генпідрядник. За умовами даного договору, будівельно-монтажні роботи на об'єктах замовника виконуються із його матеріалів. Про те, що спірний бетон був позивачем переданий Товариству з обмеженою відповідальністю „Скомо” для будівельних робіт ані договором, ані іншими документами не підтверджено.

Далі, на аркуші справи №77 знаходиться договір №2-СП від 10.03.2005року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Скомо” м.Макіївка (підрядник)  та  ПП НПФ „Синком” м.Макіївка  (субпідрядник) на виконання будівельно-монтажних і ремонтних робіт на об'єктах замовника - Відкритого акціонерного товариства „Ясинівський коксохімічний завод”.

Між  ПП НПФ „Синком” та ДП  „Донецький ПромстройНИИпроект” 03.10.2005року укладений договір №7/189-05 на визначення фізико-механічних властивостей бетону, який використовується на об'єктах будівництва ПП НПФ „Синком” (а.с.71). 04.10.2005року Будівельною компанією „Укрбуд” встановлено невідповідність зразків бетону вимогам ДСТГ 10180-90, про що свідчить протокол №02/10-05 (а.с.33).

Дослідивши вищевказані документи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції невірно прийняв їх в якості доказів позовних вимог у справі, оскільки договір №2-СП від 10.03.2005року , між ТОВ „Скомо” і ПП НПФ „Синком”, укладений  раніше договору №2-ГП, укладеного між  замовником, ВАТ „Ясинівський коксохімічний завод” і генпідрядником, ТОВ „Скомо” від 03.10.2005р.

Крім того, ТОВ „Скомо” і ПП НПФ „Синком” не є сторонами у справі.

Доказів того, що дані договори відносяться щодо визначення властивості бетону, отриманого позивачем від відповідача у спірний період, на об'єктах будівництва позивача відсутні. Також неможливо встановити, що випробувані спеціалістами Донецького ПромстройНІІпроект зразки бетону були взяті саме за спірними накладними.

Позивачем не надано передбачених договором та Інструкцією належних доказів поставки неякісного бетону, а також жодним чином не обґрунтовано розмір заявленої шкоди, оскільки надані до матеріалів справи документи не дають можливості зробити висновок про спричинення позивачеві шкоди у розумінні ст.1166 Цивільного кодексу України, яка передбачає відшкодування шкоди між сторонами, які не знаходяться у договірних взаємовідносинах.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження судова колегія дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення шкоди внаслідок отриманого неякісного бетону, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними засобами доказування позовні вимоги у відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалене рішення господарського суду Донецької області від  19.01.2007року не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за позовною заявою та по апеляційній скарзі покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Коксоремонт” м.Макіївка Донецької області задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від  19.01.2007року у справі №16/322 – скасувати.

У задоволені позову Відкритого акціонерне товариство „Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка  до Закритого акціонерного товариства „Завод Коксоремонт” м.Макіївка про відшкодування шкоди за поставку неякісного бетону в сумі 26775грн.60коп. відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерне товариство „Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка   на користь Закритого акціонерного товариства „Завод Коксоремонт” м.Макіївка витрати по сплаті державного миту по апеляційній скарзі у сумі 133,88 грн.

Господарському суду Донецької області видати наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС