ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" грудня 2007 р.
Справа  № 20-26/161-07-3809

За позовом: ВАТ „Запоріжавтотранс”;

До відповідача: ВАТ „Лазтранссервіс”;

про стягнення 5 980,55 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Чорний С.В.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: ВАТ „Запоріжавтотранс” звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з ВАТ „Лазтранссервіс” 5 980,55 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, посилається на ст.1212 ЦК України, вказуючи, що відповідач без достатніх підстав зберігає у себе суму основного боргу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2007р. (суддя Никифорчук М.І.) позовні вимоги залишено без розгляду. Приймаючи ухвалу, суд виходив з того, що позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, та представник позивача  не з’явився на виклик у засідання господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду України від 18.09.2007р. ухвалу суду від 25.06.2007р. скасовано, у зв’язку з відсутністю у суду першої інстанції законних підстав для застосування п. 5 ст. 81 ГПК України.

Ухвалою від 01.10.07р. справу прийнято до провадження суддею Щавинською Ю.М.

При новому розгляді справи позивач заявлені позовні вимоги з урахуванням зміни підстав позову підтримав у повному обсязі та пояснив, що оскільки позивачем було перераховано 10800 грн., а відпрацьовано відповідачем 4819,45 грн., різницю між цими сумами в розмірі 5980,55 грн. відповідач зберігає у себе без правових підстав, оскільки перевезення більше не здійснювались і на даний час строк дії договору закінчився.

У судове засідання 3.12.2007р. представник позивача не з’явився, надіславши телеграму про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач, заперечуючи проти позову, надав письмові пояснення (вх.25580 від 12.11.2007р.), з яких вбачається, що відповідач вважає вимоги безпідставними, оскільки позивачем не надано актів виконаних робіт, які позивач мав складати згідно з п.3.1. договору, і які мали бути затверджені відповідачем, крім того, відповідач не має інформації про обсяги продажу квитків, оскільки обов’язок контролю за цим був покладений договором на позивача, а кошти були перераховані на законних  підставах в межах дії договору № 44-05 від 31.12.2004р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

31.12.2004 року між ВАТ „Запоріжавтотранс” та ВАТ „Лазтранссервіс” було укладено договір №44-05, відповідно до якого ВАТ „Запоріжавтотранс” (господарюючий суб’єкт) надає ВАТ „Лазтранссервіс” (перевізнику) на автостанціях та автовокзалах всі необхідні послуги і виконує роботи, які пов’язані із відправленням і прибуттям пасажирів автобусних маршрутів загального користування згідно з розкладом руху, організовує диспетчерське управління і регулювання руху автобусів, а ВАТ „Лазтранссервіс” забезпечує перевезення пасажирів в приміських та міжміських сполученнях автобусами в кількості, по типам і маркам, що передбачені затвердженим розкладом, та зобов’язується обслуговувати маршрути: Одеса –Мелітополь 145/146, Одеса –Енергодар 25/26.

Відповідно до п.п.3.1, 3.4 зазначеного договору загальні кошти від реалізації квитків на проїзд пасажирів розподіляються таким чином: кошти, що становлять складову частину вартості квитка, тобто тарифи на перевезення пасажирів, відповідно до відомості касового продажу квитків 20-АСС: ВАТ „Запоріжавтотранс” - 10% суми від тарифу на перевезення пасажирів з урахуванням ПДВ; ВАТ „Лазтранссервіс” –90% суми від тарифу на перевезення з урахуванням ПДВ. Розрахунки здійснюються між сторонами подекадно, остаточно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно до п.2.2.9 та п.2.2.11 договору №44-05 ВАТ „Лазтранссервіс” зобов’язується на вимогу ВАТ “Запоріжавтотранс” надавати інформацію про кількість перевезень пасажирів, виконаних рейсів та про обсяг виручки, отриманої від перевезень, а також до 15 числа місяця, що наступає за звітнім, надавати ВАТ „Запоріжавтотранс” затверджений акт виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору, платіжними дорученнями № 2968 від 07.07.2050р, № 3113 від 12.07.2005р., № 3261 від 20.07.2005р., № 3162 від 13.07.2005р., № 3489 від 28.07.2005р., № 3347 від 22.07.2005р., № 3726 від 16.08.2005р. було перераховано 10800 грн. Як свідчать надані позивачем звіти ЕККА, ВАТ „Запоріжавтотранс” протягом липня було продано квитків на рейси, що виконувалися ВАТ „Лазтранссервіс” на загальну суму 5354,96 грн. З загальної суми вартості реалізованих квитків 10% залишаються у позивача –535,90грн., 90% - які належать відповідачу це 4819,45 грн., різниця складає 5980,55 грн.

Крім того, як вбачається із пояснень позивача, (вх. 27072 від 29.11.2007р.) 300 грн., перераховані відповідачу 07.07.2005р., враховані позивачем як оплата за липень 2007р. на наступних підставах: згідно платіжного доручення №2701 від 23.06.2005р. відповідачу перераховано 2500,00 грн. за червень 2005р., загальна сума, на яку позивачем реалізовано квитків, складає 2743,84 грн. 90% з цієї суми належить відповідачу –2 469,46 грн., а 10% позивачу –274,38 грн. Таким чином, перерахована відповідачу згідно платіжного доручення №2701 від 23.06.2005р. сума складає 2500,00грн., а відпрацьовано відповідачем 2 469,46 грн. З урахуванням чого, фактично, у повному обсязі, сума 300 грн., яка перерахована  відповідачу 07.07.2005р., є оплатою за липень 2005р. Враховуючи, що перевезення у серпні 2005р. повинні були здійснюватись відповідачем, 16.08.2005р. позивачем було перераховано відповідачу 2500,00грн., однак оскільки, згідно до звітів автобусних станцій про перевізників та обсяги перевезень, ВАТ „Лазтранссервіс” не виконував перевезення у серпні 2005р., перерахована 16.08.2005р. за перевезення сума 2500,00 грн. є грошовими коштами, які безпідставно зберігаються відповідачем.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Виконуючи зобов’язання за вищезазначеним договором, ВАТ „Запоріжавтотранс” перерахував ВАТ „Лазтранссервіс” грошові кошти в сумі 10 800 грн., що належним чином доведено позивачем, шляхом надання відповідних платіжних доручень.

Доказів здійснення перевезень на більшу суму, ніж зазначено позивачем, відповідач, в порушення ст. 33 ГПК України, не надав.

Твердження відповідача про недоведеність позовних вимог, зроблені з посиланням на те, що саме позивач повинен був надавати акти виконаних робіт та здійснювати контроль за обсягами проданих квитків та здійснених перевезень, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються змістом п. 2.2.9 договору якій закріплює зобов’язання відповідача надавати інформацію, тобто мати її, зокрема, про кількість перевезень, кількість виконаних рейсів та про обсяг виручки, отриманої від перевезень. Зазначена інформація за вимогами нормативних актів має міститься у квитково – обліковому листі роботи водія, форма якого затверджена Наказом Міністерства транспорту України від 23.04.1996р. за №133.

Відповідно до ст.38 Закону України „Про автомобільний транспорт” (у редакції, що діяла під час існування спірних правовідносин), документами на  перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування для водія автобуса є: посвідчення водія,   реєстраційні документи на транспортний засіб, дорожній лист, квитково-обліковий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), дозвіл замовника на перевезення. Таким чином, обов’язок водія при здійсненні перевезення мати зазначений квитково-обліковий лист чітко встановлений законодавцем.

Згідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не може підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином суд вважає, що не надавши на вимогу суду інформацію про кількість перевезень пасажирів, виконаних рейсів та обсяг виручки від виконаних рейсів та необхідні документи, які мають підтверджувати цю інформацію, а саме: квитково-облікові листи та дорожні листи, відповідач, в порушення ст. 33 ГПК України, не надав належні докази в обґрунтування своєї правової позиції.

Посилання відповідача на те що, бухгалтерська документація ведеться на підприємстві з 12.08.2005р., а бухгалтерські звіти та первісні документи за минулий період відсутні, зроблені з посиланням на довідку, видану заступником начальника Хаджибіївського відділу Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, судом до уваги не приймаються. Як вбачається із матеріалів справи, зазначеною довідкою підтверджується звернення в.о. голови правління ВАТ „Лазтранссервіс” Латиша В.Ю. із заявою по факту втрати печатки та статутних документів ВАТ. Таким чином, зазначена заява по-перше стосується тільки печатки та статутних документів, а по-друге зареєстрована за №2218 від 23.05.2005р., тобто ще до часу виникнення спірних правовідносин. Між тим, відповідачем перевезення за спірним договором від 31.12.2004р. виконувалися у липні 2005р., тобто вже після втрати печатки та документів та під час виконання обов’язків голови правління Латишем В.Ю. Більш того, будь які документи про здійснення перевезень, починаючи з серпня 2005р., відповідач також не надав.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що термін дії договору №44-05 від 31.12.2004р. сплинув 31.12.2005р., суд вважає, що на надмірно перераховані за зазначеним договором кошти в сумі 5 980,55 грн. розповсюджується дія вищезазначених приписів ст.1212 ЦК України, у зв’язку з чим вимоги про повернення вказаної суми відповідають чинному законодавству, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.  Стягнути з ВАТ "Лазтранссервіс" (65031, м. Одеса, Ленінградське шосе, 2, ) на користь ВАТ "Запоріжавтотранс" (69063, м. Запоріжжя, вул. Свердлова, 30, ) 5 980 /п"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят/ грн. 55 коп. боргу, 102 /сто дві/ грн. державного мита, 118 /сто вісімнадцять/ грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили

Рішення підписано 7.12.2005р.

Суддя                                                                                       Щавинська Ю.М.