ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2007 р.                                                       Справа №  10/5332

Господарський суд Черкаської області в особі судді Шумка В.В.,  при секретарі судового засідання Рикуновій Л.М., за участю представників сторін:

позивача –Потапенка С.В. –за довіреністю,

відповідача –Анашкевича І.В. -  за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи за позовом Черкаського вищого професійного училища ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф.Короленка

до   Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго"

про  стягнення 69762,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з відповідача на користь позивача 69762,65 грн., переплачених внаслідок завищення відповідачем тарифів на послуги з постачання теплової енергії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, надаючи позивачеві рахунки на оплату поставленої теплової енергії, застосував тарифи на її оплату, встановлені в цілому для промислових підприємств. Однак позивач вважає, що вартість теплової енергії, поставленої на опалення гуртожитку, який знаходиться на балансі позивача мала визначатися за тарифами, встановленими для населення. Тому позивач вважає, що внаслідок сплати рахунків, наданих відповідачем для оплати теплової енергії без врахування тарифів для населення, він переплатив відповідачеві 69762,65 грн., які є предметом цього позову.

У засіданні суду представник позивача позов підтримав з тих же мотивів.

Відповідач у відзиві на позов, його представник у засіданні суду проти позову заперечили, мотивуючи це тим, що тарифи по оплаті теплової енергії, поставленої позивачеві ним застосовані згідно з чинним законодавством.

Встановивши на підставі поданих суду доказів обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на  які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарсько-правові відносини сторін  з теплопостачання  визначені договором №42 про постачання теплової енергії, укладеного сторонами 01.01.2006 року.

Це підтверджено копією вказаного договору та не заперечується сторонами.

Підпунктом 6.1. п. 6  вказаного договору встановлено розрахунки за теплову енергію, що  споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, затверджених відповідним рішенням органів виконавчої влади.

Статтею 12 Закону України „Про теплопостачання” встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать :

регулювання діяльності суб’єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад;  встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, яка надається підприємствами та організаціями комунальної власності.

Згідно підпункту 2 пункту (а) ст. 28 Закону України „Про місцеве самоврядування” до власного відання виконавчих органів   міських рад належать  встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових,  комунальних, транспортних та інших послуг,  які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності  відповідної  територіальної   громади.

Статтею 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року  №1875 встановлено, що органи  місцевого  самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі  економічно  обґрунтованих витрат на їх виробництво;    у  разі  затвердження  цін/тарифів  на  житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на  їх виробництво  орган,  що їх затвердив,  зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам  різницю  між затвердженим  розміром  цін/тарифів  та  економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг; видатки на відшкодування втрат підприємств,  що  пов'язані з затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих  витрат  на  їх  виробництво, відповідна  міська   рада   передбачає   у відповідному місцевому бюджеті.

Згідно п. 1 ст. 73 Закону України „Про місцеве самоврядування” 21.05.1997 року акти ради,  міського голови,  виконавчого комітету міської,  прийняті в межах наданих їм повноважень,  є обов'язковими для виконання всіма розташованими  на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями    громадян,    підприємствами,     установами     та організаціями,   посадовими  особами,  а  також  громадянами,  які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Виконком Черкаської міської ради рішенням від 15.04.99 р. № 253 „Про затвердження тарифів на теплопостачання державному комунальному підприємству теплових мереж  "Черкаситеплокомуненерго" затвердив і ввів в дію тарифи на центральне опалення та гаряче водопостачання та Положення про застосування тарифів на центральне опалення та гаряче водопостачання по державному комунальному підприємству теплових мереж  "Черкаситеплокомуненерго" ( відповідача по справі).

Пунктом 6 Положення № 253 визначено, що тарифи на теплову енергію встановлені для 3-х груп споживачів: населення, комунально-побутові і бюджетні організації та інші споживачі незалежно від форм власності.

До I-ої групи споживачів відноситься населення, яке проживає в житлових будинках, незалежно від відомчої підпорядкованості, в т. ч. кооперативних і на правах особистої власності. Відпуск теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання гуртожитків проводиться за тарифами встановленими для споживачів тепла І групи (населення) у випадках коли розрахунки за тепло безпосередньо проводяться житловими організаціями незалежно від відомчої підпорядкованості, які діють на основі госпрозрахунку і знаходяться в договірних відносинах безпосередньо з теплопоста чальною організацією.

Якщо розрахунки за теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання гуртожитків  проводяться  безпосередньо з підприємствами,  установами та організаціями, в підпорядкуванні яких знаходиться гуртожиток, то відпуск теплової енергії проводиться за тарифами, передбаченими для цієї групи споживачів, до яких відноситься це підприємство (організація). Якщо гуртожиток має статус сімейного, то розрахунки проводяться за тарифами І-групи.

Теплова енергія, яка відпускається житловим організаціям для опалення і гарячого водопостачання нежитлових приміщень, а також приміщень, які здаються в оренду підприємствам і організаціям різних форм власності оплачується за тарифами II і III груп споживачів.

До ІІ - групи відносяться споживачі тепла, що фінансуються з бюджету.

До Ш - групи споживачів відносяться всі інші споживачі незалежно від форм

власності.

Розрахунки за теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання  приміщень позивача, в т.ч. і гуртожитку,  проводить  безпосередньо позивач,  в підпорядкуванні якого знаходиться гуртожиток, що підтверджує Договір № 42. Тому відпуск теплової енергії відповідачем здійснювався за тарифами ІІ групи споживачів, тобто як з бюджетною організацією.

Чинним договором №42 про постачання теплової енергії, укладеним сторонами 01.01.2006 року за відпущену теплову енергію на опалення  всіх приміщень, в т.ч. і гуртожитку, позивач зобов’язаний оплачувати по тарифу другої групи –бюджетні організації, що затверджений виконкомом Черкаської міської ради рішенням від 12.04.05 р. № 494, а саме, 122,5 грн. га 1 Гкал. В подальшому  ці тарифи змінювалися відповідно до рішень виконкому міської ради :

з 01.07.06 р. –рішення виконкому  від 30.06.06 р. № 884;

з 23.08.06 р. –рішення виконкому від  14.08.06 р. № 1127 ;

з 31.01.07 р. –рішення виконкому від 26.01.07 р. № 80.

За таких обставин суд вважає, що оплата позивачем послуг з постачання теплової енергії здійснювалась за тарифами, встановленими відповідними нормативними актами та умовами договору сторін.

Посилання позивача на ст. 4, ст. 6 Житлового кодексу України в обґрунтування  позовних вимог  про стягнення з відповідача коштів не може бути враховано судом при прийнятті рішення зі спору, оскільки вказаним Законом не регулюються правовідносини з встановлення та застосування тарифів з теплопостачання.

Враховуючи викладене,  керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя                                                                                                    В.В. Шумко

Рішення підписано 11.01.2008 року