АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2007
№ 6/243

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Гарник Л.Л.

Вербицької О.В.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю:

позивача - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1, виданий
Дарницьким РУГУ МВС України у м. Києві 26.04.2001 року);

представника відповідача-1 - Галкін
В.В. (довіреність б/н від 07.02.2007 року);

від відповідача-2 - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу КП "Компас"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від
16.06.2007

у справі № 6/243 (Ковтун С.А.)

за позовом                               СПД ФО ОСОБА_1

до                                                   КП
"Компас"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий
банк"

про
визнання недійсним договору

за скаргою колективного підприємства “КОМПАС”,
м. Київ

на дії Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, м. Київ

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 16 червня 2007 року, яка прийнята у справі № 6/243 (суддя - Шабунін
С.В.), за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(надалі - Позивач, Підприємець) до колективного підприємства “КОМПАС” (надалі -
Відповідач №1, Підприємство) та товариства з обмеженою відповідальністю
“Український промисловий банк” (надалі - Відповідач №2, Товариство) про
визнання недійсним договору, за скаргою колективного підприємства “КОМПАС” на
дії Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.
Києві, провадження у справі з розгляду скарги Підприємства на дії відділу
Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.
Києві від 09.03.2006 року припинено (т. 3 а.с. 117-119).

Колективне підприємство “КОМПАС”,
не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулось до
Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначену ухвалу (т. 3 а.с. 122).

У судовому засіданні 17.09.2007
року представник Підприємства уточнив апеляційні вимоги та просив скасувати
оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду
скарги (т. 3 а.с. 132-133).

Позивач у судовому засіданні не
погоджується з вимогами, що викладені Підприємством в апеляційній скарзі, а
тому просить залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 16 червня 2007
року у даній справі без змін, а апеляційну скаргу Відповідача №1 - без
задоволення з підстав, викладених, у відзиві на апеляційну скаргу від
14.09.2007 року (т. 3 а.с. 128) та наданих поясненнях(т. 3 а.с. 132-133).

Враховуючи, що матеріали справи
містять належні докази повідомлення Відповідача №2 та Державної виконавчої
служби про день і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги
Підприємства, що підтверджується ухвалою від 27.07.2007 року з відміткою (на
зворотному боці) про направлення копій даної ухвали учасникам провадження у
справі (т. 3 а.с. 121), а також, повідомленнями про вручення поштового
відправлення (т. 3 а.с. 124, 127), апеляційний господарський суд вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу Підприємства без участі представників
Відповідача №2 та Державної виконавчої служби.

Заслухавши усні пояснення Позивача
та представника Відповідача №1 у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши
матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду м. Києва із позовом від 04.04.2003
року, в якому просив визнати недійсним договір оренди нежилого приміщення від
04.06.2002 року, укладений між Відповідачем №1 та Відповідачем №2, та припинити
його дію на майбутнє. При цьому, Позивач посилався на ст.ст. 48, 59, 161, 162
Цивільного кодексу України та ст.ст. 48, 50 Закону України “Про власність” (т.
1 а.с. 8-9).

Рішенням господарського суду м.
Києва від 28 травня 2003 року позов задоволено повністю, визнано недійсним
договір від 04.06.2002 року оренди нежилого приміщення площею 55 кв. м.,
розташованого в будинку № 16 на Русанівській набережній у м. Києві, укладений
між Відповідачем №1 та Відповідачем №2, та припинено його дію на майбутнє,
виселено Товариство з нежилого приміщення, яке було об'єктом спірного договору
та стягнуто з відповідачів на користь Позивача пропорційно суму державного мита
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 1 а.с.
79-83).

Господарським судом м. Києва
11.12.2003 року видано накази про примусове виконання рішення від 28 травня
2003 року у справі № 6/243 (т.1 а.с. 128-130).

Колективне підприємство “КОМПАС”
звернулось до господарського суду м. Києва зі скаргою від 09.03.2006 року на
дії Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.
Києві, в якій просило визнати дії державних виконавців та пропозицію № 175/1
від 02.02.2004 року незаконними, стягнути судові витрати з виконавчої служби
(т. 2 а.с. 13).

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 16 червня 2007 року провадження у справі з розгляду скарги Підприємства
на дії відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві від 09.03.2006 року припинено.

В обґрунтування своєї позиції суд
першої інстанції посилається на те, що відбувся процес реформування органів
державної виконавчої служби, при цьому, новостворені органи Державної
виконавчої служби не є правонаступниками ліквідованих відділів державної
виконавчої служби обласних, районних, районних у містах, міських управлінь
юстиції. Таким чином, оскільки скаргу Підприємством подано на дії та акт
відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції
у м. Києві, котрий на момент подання скарги був ліквідований, відповідно до
чинного господарського процесуального законодавства, провадження по розгляду такої
скарги слід припинити. При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами
ст.ст. 80, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України (надалі -
ГПК України) (т. 3 а.с. 117-119).

Між тим, зазначений висновок суду
першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК
України).

За таких обставин, оскаржувана
ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга -
задоволенню у повному обсязі, зокрема, апеляційний господарський суд вважає за
необхідне, керуючись ст.ст. 106, 121-2 ГПК України, передати справу до
господарського суду м. Києва для розгляду скарги Підприємства на дії органу
Державної виконавчої служби.

До вказаних висновків апеляційна
інстанція дійшла, враховуючи наступне:

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України
встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених
у цьому розділі.

Частиною 2 ст. 101 ГПК України
визначено, що апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у
повному обсязі.

З прийняттям Закону України від
23.06.2005 року № 2716 “Про внесення змін до законів України “Про державну
виконавчу службу” та “Про виконавче провадження”, Указу Президента України від
20.04.2005 року № 701/2005 “Питання Міністерства юстиції України” та постанови
Кабінету Міністрів України від 23.04.2005 року № 320 “Про утворення урядового
органу державного управління у складі Міністерства юстиції”, відбувся процес
реформування органів Державної виконавчої служби та було утворено Департамент
державної виконавчої служби.

На виконання вищеназваних
нормативно-правових актів та наказу Міністерства юстиції України від 19.08.2005
року № 1482/к відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських,
міськрайонних управлінь юстиції ліквідовано.

Відповідно до ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Проаналізувавши
положення даної норми цивільного права, можна дійти висновку, що
правонаступництво має місце тоді, коли припинення юридичної особи відбувається
шляхом реорганізації, а при припиненні юридичної особи шляхом ліквідації
правонаступництво відсутнє.

З огляду на це, новостворені органи
Державної виконавчої служби не є правонаступниками ліквідованих відділів
державної виконавчої служби управлінь юстиції у розумінні чинного цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України
“Про державну виконавчу службу” державна виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Згідно ст. 2 Закону України “Про
виконавче провадження” примусове виконання рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції
України.

Положеннями частини 1 ст. 121-2 ГПК
України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів
можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з
дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, чинне господарське
процесуальне законодавство передбачає право учасників виконавчого провадження
оскаржувати дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, які такі
органи вчиняють при реалізації своїх повноважень з виконання судових рішень.
При цьому, виходячи зі змісту наведеної норми ГПК України, стягувачем,
боржником або прокурором можуть бути оскаржені саме дії чи бездіяльність
органу, уповноваженого законом здійснювати виконання судового рішення, без
прямої вказівки на назву такого органу.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведені положення чинного законодавства, апеляційний господарський суд
вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції неправомірно дійшов
висновку про наявність підстав для припинення провадження у даній справі з
розгляду скарги Підприємства на дії відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з мотивів ліквідації
останнього на момент подання такої скарги. Підприємством оскаржувалися дії
органу Державної виконавчої служби, пов'язані з реалізацією повноважень такого
органу у процесі виконання судового рішення у даній справі. При цьому, з реорганізацією
органів Державної виконавчої служби виконавче провадження у справі не
припинилося і, навіть з ліквідацією органу Державної виконавчої служби на дії
якого була безпосередньо подана скарга Підприємством, його повноваження з
виконання судового рішення чинним законодавством покладено на новостворений
орган.

Крім того, виходячи з системного
аналізу норм чинного господарського процесуального законодавства, апеляційна
інстанція зазначає, що припинення провадження з розгляду скарги Відповідача №1
на дії органу Державної виконавчої служби щодо виконання ним рішення
господарського суду не відповідає їх положенням. Зокрема, стаття 80 ГПК
України, яка визначає підстави, за наявністю яких господарський суд припиняє
провадження у справі, не може застосовуватися до провадження з розгляду скарг
на дії органів Державної виконавчої служби.

Підсумовуючи наведене вище,
апеляційний господарський суд констатує, що вимоги скаржника, які викладені в
апеляційній скарзі, обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства,
а суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали неправомірно дійшов
висновку щодо наявності підстав, передбачених ст. 80 ГПК України, для
припинення провадження з розгляду скарги Підприємства на дії органу Державної
виконавчої служби.

Враховуючи викладене, керуючись
нормами ст. 1 Закону України “Про державну виконавчу службу”, ст. 2 Закону
України “Про виконавче провадження”, ст. 104 Цивільного кодексу України та
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 80, 91, 94, 99, 101 -106, 121-2 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу колективного підприємства
“КОМПАС” задовольнити повністю.

2.Ухвалу господарського суду м.
Києва від 16 червня 2007 року у справі № 6/243 скасувати.

3.Справу № 6/243 передати на
розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Коваленко В.М.

Судді
Гарник Л.Л.

Вербицька
О.В.

24.09.07 (відправлено)