АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

15.01.2007  року
Справа № 15/379

Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Журавльової Л.І.

суддів                                        Бородіної
Л.І.

Перлова Д.Ю.

За участю секретаря

судового засідання                 Шабадаш Д.С.

та

представників сторін:

від позивача:                          ОСОБА_1,  паспорт серії ЕК

НОМЕР_1,

суб”єкт підприємницької
діяльності;

від відповідача:                      Баймухамедова Т.І., довіреність
№3202

від 05.12.06, провідний юрисконсульт

ВАТ „Державний Ощадний банк України”

Рубіжанського відділення №3120;

від ДВС в Луганській

області:                                  повноважний
представник у судове

засідання не прибув;

розглянувши

апеляційну скаргу          Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Рубіжне
Луганської області

на рішення

господарського суду          Луганської області

від          02.10.06

по справі          №15/379 (суддя Пономаренко Є.Ю.)

за позовом          Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Рубіжне Луганської області

до відповідача          Відкритого акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України” в особі Рубіжанського відділення №3120,
м.Рубіжне Луганської області

про          стягнення 588 грн. 68 коп.

В С Т А Н О В И
В:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1звернулась
до господарського суду Луганської області з позовом до Відкритого акціонерного
товариства „Державний ощадний банк України” в особі Рубіжанського відділення
№3120 про  стягнення майнової шкоди у
розмірі 588 грн. 68 коп.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 02.10.06 у справі №15/379   (суддя Пономаренко Є.Ю.)  у задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати покладено на  позивача.

Рішення господарського суду
Луганської області мотивовано наступним.

Списання коштів з банківського
рахунку здійснено відповідачем на підставі постанов державного виконавця, в
яких чітко зазначено реквізити рахунку.

Позивачем не доведено безпідставність
списання банком коштів з рахунку, оскільки вимоги державного виконавця є
обов'язковими для банківських установ, і відповідно відповідач зобов'язаний був
виконати вимоги державного виконавця вміщені у постановах від 30.03.04 та від
16.04.04.  При цьому, вказані постанови
органу державної виконавчої служби про накладення арешту на кошти та про
списання коштів з даного рахунку, не скасовано (не визнано недійсними, тощо),
позивач взагалі їх не оскаржував.

Крім того, доводи позивача є
необґрунтованими по суті, оскільки фізична особа відповідає за своїми
зобов'язаннями, що виникли при здійсненні нею діяльності як підприємцем усім
належним на праві власності майном та зокрема коштами, як і навпаки доходи та
інше майно, набуте особою при здійсненні нею підприємницької діяльності є
засобами розрахунку за зобов'язаннями цієї фізичної особи.

Відповідно до ст. 25 Цивільного
кодексу України цивільну правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та
обов'язки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи
виникає у момент її народження.

Здійснення підприємницької діяльності
є одним з прав фізичної особи з повною цивільною дієздатністю, що зокрема
закріплено у ст. 50 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 52 Цивільного
кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями,
пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке
згідно із законом не може бути звернено стягнення.  Фізична особа - підприємець, яка перебуває у
шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю,
усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності
подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Також, згідно ч. 2 ст. 128
Господарського кодексу України громадянин-підприємець відповідає за своїми
зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено
стягнення.

Так, фізична особа відповідає за
зобов'язаннями, що виникли при здійсненні нею підприємницької діяльності, усім
майном належній цій фізичній особі.

Норми статей 68, 69 Закону України
“Про виконавче провадження” регламентують порядок стягнення (відрахувань) із
заробітку боржника фізичної особи (громадянина).

У статті 69 Закону України “Про
виконавче провадження”, яка визначає звернення стягнення на інші доходи
боржника вказується, що зазначені у статтях 67 і 68 цього Закону правила стягнення
поширюються і на випадки звернення стягнення зокрема на доходи, отримані
фізичною особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Так, виходячи з системного аналізу
норм цивільного, господарського законодавства та Закону України “Про виконавче
провадження” слідує, що доходи одержані фізичною особою від підприємницької
діяльності та відповідно містяться на банківських рахунках можуть бути стягнуті
в ході виконавчого провадження відносно боржника - цієї фізичної особи.

Позивач не довів всіх складових  правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Луганської області            від 02.10.06 у справі №15/379  Фізична особа -підприємець ОСОБА_1 звернулась
до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №б/н від
11.11.06, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської
області, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційних вимог
заявник зазначає наступне.

Судом
прийнято рішення в порушення Закону України „Про банки та банківську
діяльність” від 07.12.00 №2121-3, а також Інструкції по безготівковим
розрахункам в Україні у національній валюті, затвердженої постановою Правління
Національного Банку України від 29.03.01 №135.

Отримавши платіжне доручення
№НОМЕР_2  виконавчої служби, банк повинен
був у відповідності із Законом №2121-3
при виконанні розрахункової операції по зняттю коштів перевірити
достовірність і формальну відповідність документів.

У графі  - платник
вказано фізична особа ОСОБА_1, яка не має поточного рахунку у кредитній
установі.

Фактично відповідач  фізична особа -підприємець ОСОБА_1 відкрила
поточний рахунок для  проведення
розрахунків з іншими суб”єктами підприємницької діяльності при здійсненні
господарської діяльності.

Відповідач відзивом на апеляційну
скаргу №1352 від 01.12.06  просить
залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення господарського
суду Луганської області без змін, посилаючись на обґрунтованість списання
коштів з вказаного виконавчою службою рахунку, за недостатність даних несе
відповідальність стягувач згідно гл. 5 п.5.4
Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній
валюті”.

Розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 16.11.06 у справі №15/379 для розгляду
апеляційної скарги Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського
суду Луганської області від 02.10.06 у справі №15/379 призначено судову колегію
у складі: Журавльова Л.І. -суддя -головуючий, Бородіна Л.І. -суддя, Перлов Д.Ю.
-суддя.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими
суду першої інстанції                                (ст.99 ч.2 Господарського
процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм
матеріального та процесуального права, судова колегія  дійшла висновку,  що апеляційну скаргу  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 слід
залишити без задоволення,   рішення
господарського суду Луганської області від 02.10.06 у справі №15/379 слід
залишити без змін з  наступних підстав.

Постановою від 30.03.04 №НОМЕР_3 про
накладення арешту на кошти боржника державного виконавця Рубіжанського відділу
державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції при
примусовому виконанні рішення Рубіжанського суду  №2-404-03р про стягнення боргу у сумі 101,62
грн., постанов ГПЧ-26 про стягнення штрафів на загальну суму 85 грн., постанови
Рубіжанського суду  №3-215-04р про
стягнення штрафу у сумі 170 грн., постанови Рубіжанського ВДВС про стягнення
виконавчого збору від 03.04.03р. у сумі 85 грн. з ОСОБА_1   накладено арешт на кошти  у сумі 470 грн. 95 коп., що містяться на
рахунку №НОМЕР_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та
належить                 ОСОБА_1

Постановою державного виконавця
Рубіжанського відділу державної виконавчої служби управління юстиції від 16.04.04
постановлено зняти  кошти у сумі 470,95
грн. з арештованого рахунку ОСОБА_1, інд. код НОМЕР_5, а саме №НОМЕР_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та перерахувати їх на рахунок Рубіжанського ВДВС.

Постановами органу державної
виконавчої служби чітко визначено реквізити рахунку з якого підлягають списанню
кошти.

Позивачем не надано доказів
скасування (визнання недійсними)
вказаних  постанов органу
державної виконавчої служби про накладення арешту на кошти на певному рахунку
та про зняття коштів з даного рахунку.

Згідно постанови Рубіжанського
відділу державної виконавчої служби від 16.04.04  платіжною вимогою №НОМЕР_6 стягнуто з рахунку
№НОМЕР_4 470 грн. 95 коп.

Як вбачається з постанови
Рубіжанської  ВДВС від 16.04.04, яка
направлена відповідачу, державним виконавцем ВДВС постановлено зняти кошти у
сумі 470 грн. 95 коп. з арештованого
рахунку ОСОБА_1, а саме: №НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, інд. код боржниці
1НОМЕР_5 і перерахувати їх на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 (аркуш справи 12).

З матеріалів справи вбачається,
що  у відповідача були відсутні підстави
повернення платіжної вимоги №48 ВДВС, у зв”язку з чим доводи скаржника про
порушення відповідачем ст.51 Закону України
від 07.11.00 №2121-3 „Про банки та банківську діяльність” необґрунтовані.

Відповідно до ст. 6 Закону України
“Про виконавче провадження” вимоги державного виконавця є обов'язковими для
усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на
території України.

Відповідач зобов'язаний виконати
вимоги державного виконавця наведені у постановах від 30.03.04  та від 16.04.04.

Господарським судом Луганської
області вірно зазначено, що позивачем не доведено безпідставність списання
банком коштів з рахунку, оскільки, як вже зазначалося вище, вимоги державного
виконавця є обов'язковими для банківських установ, і відповідно відповідач
зобов'язаний був виконати вимоги державного виконавця вміщені у постановах від
30.03.04 та від 16.04.04.  При цьому,
вказані постанови органу державної виконавчої служби про накладення арешту на
кошти та про списання коштів з даного рахунку, не скасовано (не визнано
недійсними, тощо), позивач взагалі їх не оскаржував.

Норми статей 68, 69 Закону України
“Про виконавче провадження” регламентують порядок стягнення (відрахувань) із
заробітку боржника фізичної особи (громадянина).

Статтею 69 Закону України “Про
виконавче провадження”, яка визначає звернення стягнення на інші доходи
боржника передбачено, що зазначені у статтях 67 і 68 цього Закону правила
стягнення поширюються і на випадки звернення стягнення зокрема на доходи,
отримані фізичною особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

За таких обставин, господарським
судом  Луганської області вірно у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що
доводи заявника апеляційної скарги
спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення
господарського суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України   витрати по
сплаті державного мита за подання апеляційної скарги відносяться на
заявника.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, п.1
ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т
А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на  рішення
господарського   суду   Луганської
області   від  02.10.06
у справі №15/379  залишити без
задоволення.

2.          Рішення господарського суду
Луганської області від 02.10.06  у
справі  №15/379 залишити без змін.

Відповідно ч. 3,
ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає
законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
Л.І.Журавльова

Суддя
Л.І.Бородіна

Суддя
Д.Ю.Перлов

Надруковано 5 примірників:

1-до справи

2-до наряду

3-позивачу

4-відповідачу

5-господарському суду Луганської області