ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.07                                                                                                         Справа № 19/359

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів;

До Відповідача:   Громадська організація „Фонд соціально-культурного розвитку”, с.Сокільники;

Про: виселення із приміщень

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання Байко А.Я.

В судовому засіданні взяли участь представники Сторін:

Позивача:  Басистий В.О. –предст. ( №2302-209 від 22.01.2007р.)

Відповідача:  не з”явився;

Представнику Позивача, роз’яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме його процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів до Відповідача: Громадської організації „Фонд соціально-культурного розвитку”, м. Львів про виселення із приміщень.

Обставини справи:

Ухвалою суду від 27.11.2007р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 17.12.2007р.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 17.12.2007р. явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, відзиву на позовну заяву не представив, хоч був належним чином попереджений про час та місце проведення судового засідання.

Судом розглянуто справу в порядку, передбаченому  вимогами ст. 75 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно та повно з"ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, оглянувши у судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться у матеріалах справи, судом встановлено:

12.12.2005р. між Управління комунального майна Львівської міської ради (правонаступником якого є управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради) та Громадською організацією „Фонд соціально-культурного розвитку” (Відповідач), було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-3472-5  відповідно до п.1 якого Позивачем передано, а Відповідачем прийнято в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення загальною площею 294,50 м.кв., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Кушевича, 1.

Відповідно до п.п.2, 7.1. Договору оренди, Відповідач зобов'язувався використовувати об'єкт оренди для здійснення статутних завдань, за його цільовим призначенням та умов Договору. Крім цього, відповідно до умов п.п.5.3., 7.2.,7.3. Договору оренди Відповідач зобов'язувався своєчасно і в повному обсязі  не пізніше 20 числа місяця сплачувати орендну плату, утримувати об'єкт оренди у повній справності та нести всі необхідні витрати на його експлуатацію.

Відповідно до п.4.1. Договору оренди термін його дії визначений з 12.12.2005р. до 11.12.2006р. Також,  згідно з умовами п.4.3. Договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

За таких обставин Позивачем скеровано на адресу Відповідача Повідомлення № 12-4437 від 28.12.2006р. про припинення договірних стосунків, у зв”язку із закінченням терміну дії Договору оренди та вказано на обов”язок повернення приміщення до ЛКП „Замарстинів” в 15-денний термін.

Однак, всупереч вимогам Закону та умовам Договору оренди, Відповідач нежитлове приміщення не звільнив, за актом приймання-передачі в 15-денний термін, як це передбачено умовами Договору, орендодавцю (балансоутримувачу) не передав.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до вимог ст.2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендою визнається засноване на договорі строкове платне користування майном, яке необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Зі змісту п.1 ст. 763 ЦК України випливає, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до вимог п.1 ст.785 ЦК України,-у разі припинення, договору найму наймач зобов”язаний негайно повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено припинення дії договору оренди у разі закінчення строку, на який було укладено договір.

Відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також п.4.3. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем скеровано на адресу Відповідача Лист-Повідомлення № 12-4437 від 28.12.2006р. про припинення договірних стосунків, у зв”язку із закінченням терміну дії договору оренди та зазначено його обов”язок повернути приміщення ЛКП „Замарстинів” в 15-денний термін.

У відповідності до умов п.4.1. Договору, термін дії останнього визначений з 12.12.2005р. до 11.12.2006р.

Таким чином, Договір оренди № Г-3472-5 припинив свою дію 11.12.2006р.

Відповідач, в свою чергу, всупереч вимогам ч.1 ст.785 ЦК України та п. 9 Договору оренди, нежитлове приміщення не звільнив, за Актом приймання-передачі в 15-денний термін, як це передбачено умовами Договору, орендодавцю (балансоутримувачу) не передав.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк та у відповідності до умов  договору та вимог цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідачем не подано доказів підставності перебування його в орендованих приміщеннях та не спростовано позовних вимог Позивача, тому, згідно з вимогами ст.785 ЦК України, вимоги про виселення Відповідача з орендованих приміщень підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог  ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що Позивачем представлено достатньо об’єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а Відповідачем при наданому йому праві та можливостях не подано заперечень стосовно заявлених вимог та доказів які їх спростовують, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані  та підлягають задоволенню повністю.

Оскільки спір виник з вини Відповідача, - судові витрати слід покласти на останнього.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 763, 785 ЦК України, ст. 17, 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”,  ст.ст. 1, 2, 4, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Виселити Громадську організацію „Фонд соціально-культурного розвитку”, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Галицька, 2а (р/р 001 в ВАТ „Банк Універсальний”, МФО 325707, ід.код 25563649) із нежитлових приміщень по вул.Кушевича,1 у м.Львові загальною площею 294,5 м.кв.

3.Стягнути з Громадської організації „Фонд соціально-культурного розвитку”, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Галицька, 2а (р/р 001 в ВАТ „Банк Універсальний”, МФО 325707, ід.код 25563649)на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів, пл.Галицька, 15 (р/р 3071 в УДК Львівської області, МФО 825014, ) 85,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати відповідно до вимог ст.116 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду  в  порядку, визначеному  розділом ХII ГПК України.

Суддя