КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

14.03.07                                                                                           № 05-5-43/561

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ "Мостобудівельна компанія МСУ"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 16.01.2007

у справі № 05-5-43/561 (Пасько М.В.)

за позовом                               ТзОВ "Мостобудівельна компанія МСУ"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Німецько-Британо-Українське підприємство "Трансгазбуд"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 180998,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.01.2007 року № 05-5-43561  позовні матеріали  ТОВ „МК МСУ” до  ТОВ „Трансгазбуд” про стягнення 180998,49 грн.” повернути без розгляду на підстави п.п.4,6 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з  ухвалою позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що  суд першої інстанції не з’ясував  усіх  обставин, що мають значення для справи , порушив норми процесуального права, просить її  скасувати .

Відповідач правом, наданим ст. 96 ГПК України не скористався, відзив на  апеляційну скаргу не надав.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов висновку про наявність  підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв’язку з наступним.

Відповідно до п.4 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Згідно до Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” передбачено, що ставки державного мита із заяв майнового характеру , що подаються до господарських судів, встановлені у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01.07.02 складає 17 грн.

Платіжним дорученням № 45 від 11.07.06 позивач  за позовом про стягнення 180998,49 грн. перерахував 1891,31 грн., що є 1 % від суми позову. Отже, позивачем сплачено державне мито в повному обсязі.

Щодо перерахування державного мита не на розрахунковий рахунок відділу державного казначейства у Шевченківському районі м. Києва, то господарський суд дійшов помилки, оскільки позивач звернувся за захистом своїх інтересів до господарського суду Дніпропетровської області за місцем знаходження відповідача, але в зв’язку зі зміною  місця знаходження останнього господарський суд Дніпропетровської області направив позовні матеріали до господарського суду м. Києва в порядку ст.17 ГПК України.

Оскільки державне мито зараховано до бюджету, то господарський суд не може вимагати від позивача повторної сплати державного мита.

За вимогами ст. 57 ГПК України до позовної заяви повинні бути надані докази відправлення відповідачу  копії позовної заяви і доданих до неї документів, таким підтвердженням можуть бути поштові квитанції, розписка в одержанні, тощо.

У вирішенні питання про наслідки порушення позивачем вимог ст.57 ГПК України слід виходити з того, що підставою для повернення позовної заяви є тільки відсутність доказів сплати держмита у встановленому порядку і розмірі, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на ст. 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.( роз’яснення ВГСУ № 02-5618 від 06.11.00)

У матеріалах є копія повідомлення про направлення копії позову з додатками на адресу відповідача у м. Дніпропетровськ, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував про їх отримання.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що  апеляційна скарга обґрунтована та  підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду підлягає  скасуванню.

Керуючись ст. ст.106 ГПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „МК „МСУ” задовольнити, ухвалу господарського суду  м. Києва  від  16.01.2007року по справі № 05-5-43561 скасувати.

2.          Матеріали справи повернути  господарському суду  м. Києва для  розгляду.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді

Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

15.03.07 (відправлено)