ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2007 р.

№ 16/158
Вищий господарський суд
України у складі колегії су
головуючого
суддів :
розглянувши касаційну ска
ВАТ "Райффайзен Банк Аваль
" в особі Івано-Франківської о
Львівського апеляційного
господарського суду від 13.09.2007 р
у справі за позовом
ВАТ "Райффайзен Банк Аваль
" в особі Івано-Франківської о
бласної дирекції ТОВ фірми "Т
В С Т А Н О В И В:
у червні 2007 року, ВАТ "Рай
ффайзен Банк Аваль" звернуло
ся до господарського суду Ів
ано-Франківської області з п
озовом до ТОВ фірми "Траян" про
звернення стягнення на заст
Позивач зазначав, що для за
безпечення зобовязань за к
редитним договором №014/14-4/2690 від
08.07.2003 року, між банком і позичал
ьником укладено нотаріально
посвідчений договір застави
№Д-329 від 23.07.2003 року, за умовами як
ого позичальник - громадянин
ОСОБА_1 надав у заставу на
лежну йому квартиру АДРЕСА
На теперішній час заставле
не майно перебуває у власнос
ті ТОВ "Траян" на підставі дого
вору купівлі-продажу, укладе
ного останнім з позичальнико
Вважаючи, що застава зберіг
ає свою силу і при переході пр
ава на заставлене майно до ін
шої особи, та з огляду на непог
ашену заборгованість по кре
дитному договору, позивач пр
осив постановити рішення про
задоволення його вимог.
Рішенням господарського с
уду Івано-Франківської облас
ті від 18.07.2007 року у позові відмо
влено.
За наслідками перегляду сп
рави в апеляційному порядку,
постановою Львівського апел
яційного господарського суд
у від 13.09.2007 року апеляційна скар
га позивача залишена без зад
оволення, а рішення господар
ського суду першої інстанції
без змін.
Постановлені у справі судо
ві рішення оскаржено у касац
ійному порядку й ухвалою Вищ
ого господарського суду Укра
їни від 26.11.2007 року порушено каса
ційне провадження у справі з
а касаційною скаргою позивач
а, у якій він посилається на не
правильну правову оцінку суд
ами обставин справи, помилко
вість висновків щодо відсутн
ості у нього права вимоги щод
о звернення стягнення на зас
тавлене майно і просить ріше
ння господарського суду перш
ої інстанції та постанову ап
еляційного господарського с
уду скасувати, постановивши
нове рішення про задоволення
позову.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення представника п
озивача, перевіривши матеріа
ли справи та обговоривши вик
ладені в касаційній скарзі д
оводи, судова колегія вважає
, що рішення господарського с
уду першої інстанції та пост
анова апеляційного господар
ського суду не можуть залиша
тися без змін і підлягають ск
асуванню з направленням мате
ріалів справи на новий судов
ий розгляд, виходячи з наступ
ного.
Постановляючи про відмову
у позові, господарський суд п
ершої інстанції та апеляційн
ий господарський суд послали
сь на відсутність у позивача
права звернення на спірне ма
йно, за наявності його згоди н
а зняття заборони щодо відчу
ження заставленого майна та
відсутності у теперішнього в
ласника майна боргових зобов
язань перед банком.
Проте, наведені судами моти
ви не можна визнати такими, що
ґрунтуються на правових нор
мах, що регулюють спірні відн
осини.
Статтею 1 Закону України "Пр
о заставу" визначено, що заста
ва є способом забезпечення з
обов'язань і надає кредитору
право в разі невиконання бор
жником забезпеченого застав
ою зобов'язання одержати зад
оволення з вартості заставле
ного майна переважно перед і
ншими кредиторами.
При цьому, ст.7 Закону Україн
и "Про заставу" передбачає пра
во заставодавця розпоряджат
ись заставленим майном, зокр
ема, за згоди заставодержате
ля і відчужувати це майно.
За змістом ст. 27 Закону Украї
ни "Про заставу", застава збері
гає свою силу, якщо однією з пі
дстав, зазначених у законі, ма
йно або майнові права, що скла
дають предмет застави, перех
одить у власність іншої особ
и.
Не вважаючи цю норму достат
ньою підставою для визнання
спірного майна таким, що пере
буває у заставі, суд, у той же ч
ас, не навів обставин, які свід
чили про припинення застави
відповідно до вимог ст. 28 Зако
ну України "Про заставу".
Стверджуючи, що зняття банк
ом заборони на відчуження кв
артири є визнання права за но
вим власником, яке не може бут
и порушеним, суди не врахувал
и, що зняття заборони на відчу
ження майна не є формою припи
нення договору застави, який
на час розгляду справи не бул
о розірвано, ст. 346 ЦК України, н
а яку послались суди, передба
чено припинення права власно
сті не лише за наявності обст
авин, зазначених у частині пе
ршій цієї статті, а й в інших в
ипадках, встановлених законо
м.
При такому положенні, судов
і рішення не можна визнати за
конним та обґрунтованими, а т
ому, вони підлягають скасува
нню з направленням матеріалі
в справи на новий судовий роз
гляд, під час якого суду необх
ідно врахувати наведене, дат
и належну правову оцінку дій
сним обставинам справи і, в за
лежності від встановленого,
постановити рішення у відпов
ідності до норм матеріальног
о права, що підлягають застос
уванню до даних правовідноси
н.
Враховуючи наведене, керую
чись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Ви
щий господарський суд Україн
и, -

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу задов
ольнити частково.
Рішення господарського су
ду Івано-Франківської област
і від 18.07.2007 року та постанову Ль
вівського апеляційного госп
одарського суду від 13.09.2007 року с
касувати, а справу передати н
а новий судовий розгляд у інш
ому складі суддів.
Головуючий

М.І. Остапенко
Судді

Є.М.Борденюк

В
.М. Харченко