АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2007
№ 2-70/04

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:             Гарник Л.Л.

при секретарі:

За участю :

позивача - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1, виданий
28.04.1998 року);

представника позивача -
ОСОБА_2(довіреність № 822 від 19.12.2006 року);

представника відповідача - Требух
Г.М. (довіреність № 150 від 12.06.2007 року);

від третьої особи - не
з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Добрянська швейна
фабрика "Полісся"

на рішення місцевого Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 24.05.2004

у справі № 2-70/04

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Відкритого
акціонерного товариства "Добрянська швейна фабрика "Полісся"

третя особа відповідача           Ріпкинська районна державна
адміністрація

про
визнання загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства
такими, що не відбулися, скасування змін до статуту відкритого акціонерного товариства
та визнання позивача головою правління

Суть рішення і скарги:

Рішенням місцевого Ріпкинського
районного суду Чернігівської області від 24 травня 2004 року у справі № 2-70/04
(суддя - Шляхов В.І.) позов ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до відкритого акціонерного
товариства “Добрянська швейна фабрика “Полісся” (надалі - Відповідач,
Товариство) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача Ріпкинської районної державної
адміністрації (надалі - Третя особа) про визнання загальних зборів акціонерів
відкритого акціонерного товариства такими, що не відбулися, скасування змін до
статуту відкритого акціонерного товариства та визнання позивача головою
правління задоволено частково, визнано загальні збори акціонерів Товариства, що
проведені 10.06.2003 року, неправомочними, а прийняті на них рішення
незаконними, у зв'язку з чим вирішено вважати ОСОБА_1 головою правління
Товариства на підставі рішення загальних зборів акціонерів Товариства від
21.05.2001 року, зобов'язано Ріпкинську районну державну адміністрацію
скасувати розпорядження № 461 від 11.12.2003 року, яким зареєстрований додаток
№ 1 до Статуту Товариства, в задоволенні решти вимог відмовлено, стягнуто з
Товариства на користь ОСОБА_1 274 грн. 80 коп. витрат на проведення
судово-технічної експертизи документів та 08 грн. 50 коп. сплаченого мита (т. 1
а.с. 192-195).

Відкрите акціонерне товариство
“Добрянська швейна фабрика “Полісся”, не погоджуючись з прийнятим судом першої
інстанції рішенням, звернулось до Апеляційного суду Чернігівської області з
апеляційною скаргою № 199 від 22.06.2004 року, в якій просить скасувати
зазначене рішення, а справу направити на новий розгляд до Ріпкинського
районного суду Чернігівської області (т. 1 а.с. 198-199).

Крім того, відкритим акціонерним
товариством “Добрянська швейна фабрика “Полісся” у судовому засіданні
10.09.2007 року були подані зміни та доповнення до апеляційної скарги № 208 від
10.09.2007 року, в яких Товариство просить скасувати оскаржуване рішення
повністю і прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі (т. 2 а.с. 13-15).

Юрчук Микола Тодорович та його
представник у судовому засіданні 22.10.2007 року не погоджуються з вимогами, що
викладені Відповідачем в апеляційній скарзі, а тому просять залишити рішення
місцевого Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2004
року у даній справі без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення
з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, відзиві на зміни та
доповнення до апеляційної скарги, доповненнях і поясненнях на апеляційну скаргу
(т. 2 а.с. 47-49, 50, 52) та наданих поясненнях.

Ріпкинська районна державна
адміністрація у письмовому клопотанні № 03-69/436 від 21.09.2007 року зазначає,
що рішення місцевого Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24
травня 2004 року є законним та обґрунтованим, а також просить здійснити розгляд
даної справи без її участі (т. 2 а.с. 35).

Враховуючи, що матеріали справи
містять належні докази повідомлення Третьої особи про дату і час судового
засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства, що підтверджується ухвалою
від 03.10.2007 року про призначення апеляційної скарги до розгляду з відміткою
(на зворотному боці) про направлення копії даної ухвали сторонам та третій
особі у справі (т. 2 а.с. 39-40), повідомленням про вручення поштового
відправлення (т. 2 а.с. 46), а також викладене у клопотанні № 03-69/436 від
21.09.2007 року прохання Третьої особи здійснити розгляд даної справи без її
участі, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну
скаргу Відповідача без участі представника Третьої особи.

Київський апеляційний господарський
суд відхиляє заявлене у судовому засіданні 22.10.2007 року Позивачем письмове
клопотання від 22.10.2007 року про винесення окремої ухвали (т. 2 а.с. 53) з
наступних підстав. Частиною 1 ст. 90 Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України) передбачено, що господарський суд, виявивши при
вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності
підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить
окрему ухвалу. Враховуючи, що обов'язковою передумовою для винесення
господарським судом при розгляді справи окремої ухвали є факти порушення законності
або наявність недоліків в діяльності певних суб'єктів, апеляційний
господарський суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали у даній
справі, оскільки при її розгляді апеляційною інстанцією не було виявлено таких
фактів або недоліків. Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на
наступне. Позивач у клопотанні зазначає, що безпідставне взяття на себе
повноважень ОСОБА_3 має ознаки адміністративного і кримінального характеру. За
таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 90 ГПК України, яка передбачає наслідки
виявлення при вирішенні господарського спору порушення законності у діяльності
працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії, переслідуваної у
кримінальному порядку, господарський суд має надсилати повідомлення органам внутрішніх
справ чи прокуратури про цей факт. Таким чином, положення ст. 90 ГПК України не
передбачають права господарського суду виносити окрему ухвалу у випадку
наявності у діях осіб ознак дій, що переслідуються у кримінальному порядку.

Заслухавши усні пояснення Позивача,
представників Позивача та Відповідача у судовому засіданні, дослідивши та
вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Юрчук Микола Тодорович звернувся до місцевого
Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовною заявою від
16.01.2004 року, в якій просив визнати загальні збори акціонерів відкритого
акціонерного товариства “Добрянська швейна фабрика “Полісся” згідно протоколу
від 10.06.2003 року такими, що не відбулися, негайно призупинити дію змін до
статуту Товариства, зареєстрованих розпорядженням Ріпкинської районної
державної адміністрації № 461 від 11.12.2003 року, до вирішення питання в суді,
зобов'язати Товариство відновити його на посаді голови правління. Позивач
обґрунтовував свої вимоги тим, що загальні збори акціонерів Товариства, які
відбулися 10.06.2003 року, відповідно до Статуту не є повноважними, оскільки на
зборах були присутні тільки 2 акціонери, які мають менше ніж 60 відсотків
акцій, а протокол зборів в частині реєстрації присутніх і рішення відносно
перевиборів голови правління і внесення змін до Статуту Товариства
сфальсифікований (т. 1 а.с. 3-4).

У скарзі від 05.02.2004 року
Позивач на підставі ст. 248-1, 248-2, 248-7 Цивільного процесуального кодексу
України просить визнати, що загальні збори акціонерів Товариства від 10.06.2003
року не відбулися, а внесені цими зборами зміни до Статуту скасувати, а також
визнати його головою правління Товариства та зупинити до прийняття рішення по
справі дію змін до Статуту Товариства (т. 1 а.с. 36-37).

У клопотанні від 22.03.2004 року
Позивач зазначає, що свої позовні вимоги він уточнив у скарзі від 05.02.2004
року (т. 1 а.с. 140).

Рішенням місцевого Ріпкинського
районного суду Чернігівської області від 24 травня 2004 року позов ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Добрянська швейна фабрика “Полісся за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання
загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства такими, що не
відбулися, скасування змін до статуту відкритого акціонерного товариства та
визнання позивача головою правління задоволено частково, визнано загальні збори
акціонерів Товариства, що проведені 10.06.2003 року, неправомочними, а прийняті
на них рішення незаконними, у зв'язку з чим вирішено вважати ОСОБА_1 головою
правління Товариства на підставі рішення загальних зборів акціонерів Товариства
від 21.05.2001 року, зобов'язано Ріпкинську районну державну адміністрацію
скасувати розпорядження № 461 від 11.12.2003 року, яким зареєстрований додаток
№1 до Статуту Товариства, в задоволенні решти вимог відмовлено, стягнуто з
Товариства на користь ОСОБА_1 274 грн. 80 коп. витрат на проведення
судово-технічної експертизи документів та 08 грн. 50 коп., сплаченого мита (т.
1 а.с. 192-195).

Ухвалою Апеляційного суду
Чернігівської області від 21 вересня 2004 року у справі № 22-2469 апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства “Добрянська швейна фабрика “Полісся”
задоволено частково, рішення місцевого Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 24 травня 2004 року скасовано, а позовні вимоги
залишено без розгляду (т. 1 а.с. 237-240).

Ухвалою Верховного суду України від
01 березня 2005 року у задоволенні касаційної скарги позивачу відмовлено (т. 1
а.с. 271-272).

Ухвалою Верховного суду України від
28 квітня 2007 року скаргу ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у зв'язку з
винятковими обставинами задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 21 вересня 2004 року та ухвалу Верховного суду
України від 01 березня 2005 року скасовано, справу передано до розгляду
Київському апеляційному господарському суду (з урахуванням ухвали Верховного
суду України від 04 липня 2007 року, якою задоволено заяву Позивача про виправлення
описки) (т. 1 а.с. 318-319).

В обґрунтування висновку щодо
наявності підстав для визнання загальних зборів акціонерів Товариства
неправомочними, прийнятих на них рішень незаконними та визнання ОСОБА_1 головою
правління суд першої інстанції посилається на показання свідків та висновки
судово-технічної експертизи документів і судово-почеркознавчої експертизи. На
підставі даних доказів місцевий суд дійшов висновку, що загальні збори
акціонерів Товариства від 10.06.2003 року були проведені з численними порушеннями
законодавства, а складені в зв'язку з цим документи не відповідають дійсності.
При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 41, 44 Закону України “Про
господарські товариства”, Порядку посвідчення заповітів і доручень,
прирівнюваних до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.1995 року № 419, ст. 40 Закону України “Про
нотаріат” та ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 75, 202-203 Цивільного процесуального
кодексу України від 18.07.1963 року (т. 1 а.с. 192-195).

Між тим, висновок суду першої
інстанції щодо визнання загальних зборів акціонерів Товариства неправомочними,
прийнятих на них рішень незаконними та визнання ОСОБА_1 головою правління слід
визнати таким, що зроблений з порушенням та неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі, а
апеляційна скарга - задоволенню повністю. Поряд з цим, керуючись нормами ст.ст.
99, 103 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за необхідне прийняти
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

До вказаних висновків апеляційна
інстанція дійшла, враховуючи наступне:

Відповідно до Закону України “Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” № 483 від 15.12.2006
року (надалі - Закон № 483) частину 1 ст. 12 Господарського процесуального
кодексу (надалі - ГПК України) України доповнено пунктом 4, згідно якого
господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

При цьому, стаття 16 ГПК України
доповнена частиною 5, яка передбачає, що справи у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарського товариства, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього товариства, розглядаються господарським судом
за місцезнаходженням господарського товариства згідно з Єдиним державним
реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Після набрання чинності цим Законом
(29.12.2006 року) заяви і скарги у справах, передбачених абзацом першим пункту
1 та пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу
України, по яких не порушено (не відкрито) провадження, розглядаються
господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України (пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 483).

Судові рішення у справах,
передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, які ухвалені судами
до набрання чинності цим Законом і не набрали законної сили, можуть бути
оскаржені до апеляційного господарського суду за місцезнаходженням
господарського товариства в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України, і в строки, визначені процесуальним законом, за правилами
якого була розглянута справа чи постановлено рішення суду першої інстанції
(пункт 3 Прикінцевих положень Закону № 483).

З огляду на вищевикладене,
апеляційний господарський суд прийняв до провадження апеляційну скаргу
Товариства у даній справі та переглядає оскаржуване рішення у порядку,
встановленому Господарським процесуальним кодексом України (надалі - ГПК
України), враховуючи, що оскаржуване рішення було прийняте на підставі та у
відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України від 18.07.1963
року (із змінами і доповненнями) (надалі - ЦПК України), а отже, його
законність та обґрунтованість буде досліджена апеляційним господарським судом з
точки зору відповідності положенням цивільного процесуального законодавства,
яке було чинним на момент його прийняття.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_1 предметом позову у даній справі є визнання загальних зборів Товариства
від 10.06.2003 року такими, що не відбулися.

Згідно ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 15 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Статтею 116 ЦК України встановлено,
що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому
установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні
товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків,
встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати
його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4)
здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства,
цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому
законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку,
встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть
також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Статтею 97 ЦК України визначено, що
управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством
є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено
законом.

Частиною 5 ст. 98 ЦК України
передбачено, що рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства
до суду.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України
“Про господарські товариства” вищим органом акціонерного товариства є загальні
збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери,
незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких вони є. Брати участь у
загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть і члени виконавчих органів,
які не є акціонерами. Акціонери (їх представники), які беруть участь у
загальних зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, яку має кожний
учасник. Реєстрація акціонерів (їх представників), які прибули для участі у
загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром акціонерів у день проведення
загальних зборів виконавчим органом акціонерного товариства або реєстратором на
підставі укладеного з ним договору. Цей реєстр підписується головою та
секретарем зборів.

Відповідно до ч. 8 ст. 41 Закону
України “Про господарські товариства” загальні збори визнаються правомочними,
якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства
більш як 60 відсотків голосів.

Таким чином, рішення загальних
зборів товариства може бути оскаржене його учасником до суду шляхом подання
позову про захист його прав, передбачених законодавством, у спосіб, який
встановлений Цивільним кодексом та спеціальним законом, що регулює
правовідносини зі створення та діяльності господарських товариств. При цьому, з
положень ст. 41 Закону України “Про господарські товариства” можна зробити
висновок, що за умови прийняття участі в загальних зборах акціонерів, які відповідно
до статуту товариства мають менше ніж 60 відсотків голосів, такі збори можуть
бути визнані неправомочними. Отже, проаналізувавши наведені норми
законодавства, апеляційна інстанція дійшла висновку, що їх положення не
передбачають такого способу захисту порушеного права акціонера як визнання
загальних зборів акціонерів такими, що не відбулися.

Положеннями Статуту (пунктом
9.2.2.) відкритого акціонерного товариства “Добрянська швейна фабрика
“Полісся”, копія якого наявна у матеріалах справи (т. 1 а.с. 20-34),
передбачено наступне: збори вважаються правомочними, якщо в них беруть участь
акціонери, які володіють більш, ніж 60% акцій Товариства. Таким чином, Статутом
Відповідача також не передбачено такого способу захисту порушеного права
акціонера як визнання загальних зборів акціонерів такими, що не відбулися.

З огляду на вищенаведене,
апеляційна інстанція вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту порушеного
права не відповідає встановленим законом способам захисту порушеного права, а
відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
загальних зборів акціонерів згідно протоколу від 10.06.2003 року такими, що не
відбулися.

Відповідно до ст. 15-1 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, зазначених
в статті 5 цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Кожна особа,
яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій
розсуд, не порушуючи при цьому прав і охоронюваних законом інтересів інших
осіб. Таким правом користуються і особи (за винятком недієздатних і обмежено
дієздатних), в інтересах яких заявлені вимоги.

Як вже зазначалося вище, предметом
позову ОСОБА_1 до Товариства у даній справі є визнання загальних зборів такими,
що не відбулися. При цьому, у матеріалах справи відсутня заява Позивача про
зміну предмету позову. До того ж, як вбачається з протоколу судового засідання
від 24.05.2004 року (т. 1 а.с. 187), у судових дебатах представник Позивача
ОСОБА_4 просила визнати збори акціонерів від 10.06.2003 року такими, що не
відбулися та не відповідають закону.

Враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд дійшов висновку про вихід суду першої інстанції
при прийнятті оскаржуваного рішення за межі позовних вимог, оскільки місцевий
суд визнав загальні збори акціонерів Товариства неправомочними, у той час як
предметом позову у даній справі було визнання загальних зборів такими, що не
відбулися.

Таким чином, посилання скаржника на
неправомірність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи та відповідають положенням законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись
нормами ст.ст. 15, 16, 97, 98, 116 Цивільного кодексу України, ст. 41 Закону
України “Про господарські товариства”, ст. 15-1 Цивільного процесуального
кодексу України та ст.ст. 32, 33, 34, 91, 94, 99, 101 -105  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відкритого акціонерного
товариства “Добрянська швейна фабрика “Полісся” задовольнити повністю.

2.Рішення місцевого Ріпкинського
районного суду Чернігівської області від 24 травня 2004 року у справі № 2-70/04
скасувати повністю.

3.Прийняти нове рішення, яким у
позові ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Добрянська швейна фабрика
“Полісся” про визнання загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного
товариства такими, що не відбулися, скасування змін до статуту відкритого
акціонерного товариства та визнання позивача головою правління відмовити
повністю.

4.Справу № 2-70/04 повернути до
місцевого Ріпкинського районного суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді
Гарник Л.Л.

29.10.07 (відправлено)