КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2007                                                                                           № 16/208

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Іліка С.Ю., Кузьменко Ю.І.,

від відповідача - не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.05.2007

у справі № 16/208

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Промоушн Груп "Нота Бене Україна"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна"

про                                                  стягнення 34 734,82 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженоб відповідальністю “Хосса-Плекс

Україна”

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю “Промоушн Груп “Нота Бене Україна”

про                    стягнення 194333,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2007 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Хосса-Плекс Україна” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Промоушн Груп “Нота Бене Україна” 34734,82 грн. безпідставно набутих коштів, 2881,34 грн. витрат на проведення судової експертизи, 347,35 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну кількість суттєвих порушень норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення від 21.05.2007 без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

24.02.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Промоушн Груп “Нота Бене Україна” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Хосса-Плекс Україна” було укладено договір суборенди № 1 від 24.02.2005, за умовами якого відповідач зобов’язався передати позивачу в тимчасове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, пр-т. Московський, 9, корпус “Р”, загальною площею 175 м2.

Як вбачається з платіжних доручень № 13 від 24.02.2005 та № 21 від 28.02.2005, позивач перерахував відповідачу в якості передплати кошти в сумі 34734,82 грн.

Вказаним договором передбачено, що передача об’єкту суборенди оформляється актом прийому-передачі.

Термін фактичної передачі об’єкта оренди договором не визначено.

Відповідності до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов’язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Однак, відповідачем не було передано позивачу об’єкт оренди.

Листом № 1409/04 від 14.09.2005 позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення передплати.

Відповідач у свою чергу стверджує, що об’єкт суборенди було передано позивачу в день укладення договору. Крім того, 25.02.2005 позивачем було складено два примірники акту прийому-передачі, що були передані для підписання позивачу. Відповідач також зазначив, що на його адресу надійшов лист, у якому знаходився підписаний та належним чином завірений печаткою позивача один екземпляр акту приймання-передачі.

На підтвердження своїх слів, відповідач повідомив, що позивач відправляв поштову кореспонденцію та вантажі, вказуючи у якості зворотної адреси місцезнаходження орендованого приміщення, що підтверджується копіями накладних компанії “Ті єн ті”, які наявні в матеріалах справи. Також, позивач під час відправлення вантажів, користуючись послугами ПП “Нічний експрес”, вказував у якості контактного телефону № 247-69-61, що знаходиться за адресою орендованого приміщення, а користувачем цієї телефонної лінії є відповідач, як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Телеком”. Місцезнаходженням даної лінії є вказане приміщення. Відповідачем було долучено до матеріалів справи вантажні декларації № 4103132 від 10.03.2005, № 4097357 від 04.03.2005, № 4124601 від 22.03.2005, № 4124598 від 22.03.2005, № 4097359 під 04.03.2005, № 4097361 від 04.03.2005, які підтверджують факт зазначення контактного телефону відповідача позивачем, як власного контактного телефону.

Крім того, відповідач стверджував, що у березні 2006 року, його працівники з’явились в орендоване приміщення та під час огляду цих приміщень керівником служби безпеки позивача Вінніком І.О. було знайдено ряд оригіналів документів відповідача, а саме: вантажних декларацій, договорів, ряд копій документів, а саме: рахунки-фактури, банківські виписки.

Термін дії договору встановлено відповідно до п. 4.1 договору до 31.12.2005.

Пунктом 4.4 вказаного договору передбачено, що якщо жодна сторона в строк до одного місяця до закінчення строку дії даного договору не заявить про намір змінити його або розірвати, договір автоматично пролонгується до 24.02.2006.

З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що станом на 24.02.2006 договір суборенди № 1 від 24.02.2005 був чинним, а також підлягав виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна вартість користування об’єктом суборенди за період з 24.02.2005 до 24.02.2006 становить 229068 грн. Крім того, сума перерахована позивачем в якості передплати на користь відповідача за вказаний період складає 34734,82 грн., що спростовує позовні вимоги за первісним позовом та обґрунтовує вимогу зустрічного позову про стягнення з позивача заборгованість у сумі 194333,18 грн. за фактичне користування приміщенням за вказаний період.

Позивачем факт складання акту приймання-передачі від 25.02.2005 заперечувався, у зв’язку з тим, що підпис на вказаному акті не належить генеральному директору, печатка має ознаки підроблення. На цій підставі по справі було призначено експертизу.

Як вбачається з висновку експертизи № 6254 від 12.07.2006, в ході експертного дослідження було встановлено, що в спірному акті від 25.02.2005 відтиск печатки від імені позивача нанесений не тією печаткою, якою нанесені відтиски на вільних зразках, а іншою печаткою з аналогічним змістом. Відповідно до висновку № 5575 від 07.07.2006, підпис в спірному акті від 25.02.2005 від імені Кузьменко Ю.І., виконаний не Кузьменко Ю.І.

Згідно ст.ст. 42, 43 ГПК України, висновок судового експерта може бути доказом у справі і оцінюється господарським судом поряд з іншими доказами.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що факт підробки підпису та печатки за позивача має ознаки злочинного умислу, втіленого певною особою, а надані відповідачем документи, які підтверджують факт користування спірним приміщенням, не можуть бути прийняті судом, оскільки належність таких доказів саме позивачеві та їх достовірність викликає сумнів.

В матеріалах справи знаходиться акт звірки взаєморозрахунків станом на 21.04.2006 № 12 наданий позивачем, підписаний зі сторони відповідача головним бухгалтером, за даним актом передплачені кошти обліковуються відповідачем як невикористаний позивачем залишок.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави зобов’язана повернути потерпілому це майно.

З огляду на вищезазначене, договір суборенди відповідачем належно не виконувався, у зв’язку з тим, що вказане приміщення не було передано йому.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не доведено факт та не надано доказів користування позивачем спірним приміщенням в період з 24.02.2005 до 24.02.2006.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Хосса-Плекс Україна”, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2007 у справі № 16/208 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Хосса-Плекс Україна” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2007 у справі № 16/208 - без змін.

Матеріали справи № 16/208 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді