ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
17.01.07                                                                       Справа  № 9/168-2654
УХВАЛА

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді  -  М.В.Юркевича

суддів                           -  М.І.Городечна

В.Л.Кузь

Розглянув апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради

на рішення господарського  суду Тернопільської області від 13.09.2006 року

у справі № 9/168-2654

за позовом: ЗАТ «Агрокомбінат»м. Тернопіль

до відповідача-1: Управління комунальної власності Тернопільської міської ради

до відповідача-2: Виконавчого комітету Тернопільської міської ради

про визнання недійсним правочину –припинення дії договору оренди нежитлового приміщення

З участю представників :

Від позивача –Мужевич В.Я. –ю/т.

Від відповідача-1 –Мельничук О.М. –предст.

Від відповідача-2 –Гірняк В.М. –заст. нач. ю/управл.

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.09.2006 року у справі № 9/168-2654 частково задоволено позов ЗАТ «Агрокомбінат»м. Тернопіль до Управління комунальної власності Тернопільської міської ради та до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, взнавши недійсним односторонній правочин, як такий, що укладений внаслідок обману, і вчинений першим відповідачем, як органом, що діяв від імені орендодавця –відповідача-2 на припинення дії договору № 3173 від 17.01.2001 року оренди нежитлового приміщення комунальної власності площею 58,9 кв.м по вул. Чорновола, 14 в місті Тернополі. В задоволені вимог про визнання позивача орендарем за даним договором оренди –відмовлено.

Виконавчий комітет Тернопільської міської ради  не погоджується з даним рішенням суду, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути його в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступні обставини і підстави:

- Організаційні правовідносини, пов’язані з передачею майна в оренду та майнові правовідносини між орендодавцем і орендарем, регулюються відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким передбачене право комунальної власності територіальної громади, представницьким органом якої є Тернопільська міська рада;

- Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»встановлено місячний термін протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору оренди після закінчення його строку. Таку заяву зацікавлена особа може подати і до закінчення строку дії договору оренди. За усіх умов після закінчення терміну дії договору оренди, орендар, який належним чином виконував свої обов’язки, має переважне право продовження договору оренди на новий термін;

- При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги те, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 19.09.2005 року у справі № 5/33-430, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2005 року, зобов’язано ЗАТ «Агрокомбінат»в місячний термін з дня вступу рішення в законну силу звільнити приміщення комунальної власності по вул. Чорновола, 14 в місті Тернополі та передати його по акту Управлінню обліку та контролю за використання комунального майна;

- В основу доводів оскаржуваного рішення лягло рішення міської ради № 4/17/76 «Про приватизацію об’єкту комунальної власності», яке прийнято 27.12.2005 року. При вирішенні спору суд помилково, без наявності будь-яки фактичних даних прийшов до висновку, що приймаючи рішення про приватизацію приміщення по вул. Чорновола,14 відповідачі приховували дійсну свою волю направлену не на використання речі для власних потреб, а для розпорядження нею шляхом продажу іншій особі. Припиняючи дію договору оренди з позивачем, рішення про приватизацію ще не було прийнято. З моменту закінчення договору оренди 31.12.2004 року ЗАТ «Агроконтракт»продовжує користуватись приміщенням до цього часу,  а відтак власник не має змоги реалізувати свій намір користування майном для власних потреб.

Управління комунальної власності Тернопільської міської ради доводи апеляційної скарги підтримує з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення місцевого господарського суду вважає не обґрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

ЗАТ «Агрокомбінат»доводи апеляційної скарги заперечує з підстав та мотивів викладених у своєму запереченні на апеляційну скаргу. Оскаржене рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Причини та підстави відкладення розгляду справи викладенні в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду  від 22.11.2006 року.

В ході перегляду оскарженого рішення за наявними в справі матеріалами і доказами з’ясовано:

Згідно договору оренди нежитлового приміщення комунальної власності № 3173 від 17.01.2001 року укладеного між  Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та Державним комерційним підприємством торгівлі магазин «Промтовари»останньому передано в оренду нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Чорновола, 14 в місті Тернополі загальною площею 58,9 кв.м.

28.03.2003 року на підставі договору купівлі-продажу майна укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області та ЗАТ «Агрокомбінат», нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1860, позивач став правонаступником прав та обов’язків приватизованого підприємства та орендарем приміщення по вул. Чорновола, 14 в місті Тернополі.

Згідно п. 9 термін дії договору оренди встановлено сторонами до 31.12.2001 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач станом на 31.12.2004 року володів та користувався нежитловим приміщенням комунальної власності, таким чином , зобов’язувався виконувати всі умови договору оренди.

20.12.2004 року, до закінчення договору оренди, позивач звернувся до відповідача-1 листом в якому просив продовжити строк дії договору оренди нежитлового приміщення комунальної власності. Проте, відповідач-1 повідомив про відсутність намірів пролонгувати надалі договір з позивачем, про що свідчить лист від 20.12.2004 року.

24.01.2005 року, з дотримання місячного строку після закінчення договору оренди, відповідач-1 листом № 72-У повторно письмово повідомив орендаря про, те що не має наміру пролонгувати орендні правовідносини. При цьому, повідомивши позивача про закінчення договору оренди і звільнення займаного приміщення у 10-ти денний строк.

Не погоджуючись з даними обставинами, позивач звернувся з позовними вимогами до Управління комунальної власності Тернопільської міської ради та до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання недійсним правочину –припинення дії договору оренди нежитлового приміщення № 3173 від 17.01.2001 року та визнати позивача орендарем за даним договором оренди.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржене рішення місцевого господарського суду слід скасувати, апеляційну скаргу –задоволити, провадження у справі припинити. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Враховуючи те, що згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та п. 9 договору оренди нежитлового приміщення № 3173 від 17.01.2001 року термін договору оренди визначається за погодженням сторін, в даному випадку до 31.12.2001 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Закінчення терміну дії договору та заява однієї із сторін про припинення дії договору є юридичним фактом. Враховуючи норми ст. 17 Закону, припинення дії договору може відбуватись за ініціативою однієї із сторін двостороннього правочину. До таких правовідносин слід застосовувати положення про зобов’язання та договори.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. В розглядуваному випадку, сторони уклавши договір оренди прийшли до згоди всіх його істотних умов, в тому числі щодо припинення дії договору.

Як вбачається із наявних матеріалів у справі, відповідачем-1 були виконані належним чином умови договору оренди, в тому числі щодо припинення дії договору. Відповідач згідно п. 9 даного договору листом № 72-У від 20.01.2005 року повідомив позивача про припинення дії договору, що було передбачено умовами договору та ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно якої договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Враховуючи вище наведене, Львівський апеляційний господарський суд не погоджується з позицією суду першої інстанції що дію орендодавця регламентовану чинним законодавством та умовами договору можна і слід розглядати  як односторонній правочин –припинення дії договору оренди № 3173 від 17.01.2001 року, адже сторони за власним бажанням погодили умови припинення дії договору. Відповідач-1 згідно умов даного договору виконав своє зобов’язання по припиненню його дії та висловив свою волю використовувати власне майно для своїх потреб.

Висновки суду першої інстанції щодо приховування відповідачами дійсної своєї волі, направленої не на використання майна для власних потреб, а для розпорядження нею шляхом продажу іншій особі, як підстава для визнання правочину недійсним, помилкові. Адже, договір оренди згідно листа № 72-У відповідача-1 фактично припинено 20.01.2005 року, а рішення Тернопільської міської ради № 4/17/76 «Про приватизацію майна державних підприємств», яке лягло в основу оскарженого рішення місцевого господарського суду, як доказ про приховування волі відповідачів, прийнято через одинадцять місяців після припинення даного договору –20.12.2005 року. Крім того, законодавець не визначає скільки саме часу власник повинен використовувати майно для власних потреб та не забороняє в подальшому приймати рішення щодо його відчуження, яке і є одним із шляхів задоволення власних потреб.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним як одностороннього правочину –припинення дії договору оренди № 3173 від 17.01.2001 року та визнання ЗАТ «Агроконтракт»орендарем за даним договором не відповідають характеру дійсних правовідносин між сторонами, а повідомлення про непродовження орендних правовідносин не підпадає під ознаки одностороннього правочину.

Згідно ст. 12 ГПК України  господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав. В силу ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Наведене  стосується і вимоги про визнання позивача орендарем по договору, що припинив свою дію, оскільки така вимога стосується встановлення факту.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення не ґрунтується на чинному законодавстві, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 80, 101, 103, 104 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради  задоволити.

2. Рішення  господарського суду Тернопільської області від 13.09.2006 року по справі № 9/168-2654 скасувати.

3. Провадження по справі  № 9/168-2654 припинити.

4. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  №  9/168-2654 повернути в господарський суд Тернопільської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь