ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"19" січня 2007 р.
Справа № 305/15-06

Господарський суд Київської області
у складі судді Рябцевої О.О. розглянувши справу

За позовом           товариства з обмеженою
відповідальністю “Легагропромсервіс”, м. Київ

до           суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

про           стягнення 20423,85 грн.

за участю представників:

від позивача:  Ніколаєнко В.П. -виконуючий обов'язки
директора;

від відповідача: ОСОБА_1., ОСОБА_2
(дов. від 17.01.2007 р.);

Обставини справи:

товариство з обмеженою
відповідальністю “Легагропромсервіс” (далі - позивач) звернулося до
господарського суду Київської області з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд
визнати договір оренди НОМЕР_1 розірваним з 01.04.2006 р. та стягнути з
відповідача 20423,85 грн., з яких 13320,29 грн. -заборгованості по орендній
платі та комунальним платежам за договором оренди НОМЕР_1, 81,70 грн. -інфляційних
втрат, 266,86 грн. 3% річних, 2128,28 грн. -пені та 4626,72 грн.- неустойки.

Вимоги позивача обґрунтовані тим,
що відповідачем в порушення умов п. 3.2. Договору оренди НОМЕР_1 за період з
серпня 2005 р. по жовтень 2006 р. не сплачувались позивачу орендна плата та
комунальні платежі,  у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 13320,29 грн. У
зв'язку з наявністю зазначеної заборгованості позивачем нараховано відповідачу
81,70 грн. -інфляційних втрат, 266,86 грн. 3% річних, 2128,28 грн. -пені та
4626,72 грн.- неустойки. Всього загальна сума позову складає 20423,85 грн. У
позовній заяві позивачем зазначено, що заборгованість по орендній платі та
комунальним платежам у сумі 13320,29 грн. складається  також з платежів, сплачених відповідачем у
касу позивача; квитанції до прибуткових касових ордерів, про отримання
зазначених платежів позивачем, підписані ОСОБА_3. та скріплені печаткою ТОВ
“Легагропромсервіс”. Проте, як зазначено позивачем у позовній заяві, він
неодноразово повідомляв відповідача про те, що рішенням загальних зборів ТОВ
“Легагропромсервіс” ОСОБА_3. було відсторонено від виконання обов'язків
директора та повідомлено відповідача про необхідність сплати орендної плати
через заклади банків за реквізитами вказаними в договорі.

В судовому засіданні 19.01.2007 р.
відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що договір оренди
НОМЕР_1 є недійсним, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 793 ЦК України не був
нотаріально посвідчений сторонами при укладенні.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою
відповідальністю “Легагропромсервіс” звернулося до господарського суду
Київської області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1, в якому просить суд визнати договір оренди НОМЕР_1 розірваним з
01.04.2006 р. та стягнути з відповідача 20423,85 грн., з яких 13320,29 грн.
-заборгованості по орендній платі та комунальним платежам за договором оренди
НОМЕР_1, 81,70 грн. -інфляційних втрат, 266,86 грн. 3% річних, 2128,28 грн.
-пені та 4626,72 грн.- неустойки.

Згідно з ст. 13 Цивільного кодексу
України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту
цивільних прав та інтересів передбачені
ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких відсутній обраний позивачем спосіб
про визнання договору оренди НОМЕР_1 розірваним. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК
України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Діючим законодавством передбачено
розірвання судом договору у випадках передбачених законом, а не визнання
договору розірваним, отже, позовна вимога товариства з обмеженою
відповідальністю “Легагропромсервіс” про визнання договору оренди НОМЕР_1
розірваним з 01.04.2006 р. не відповідає матеріально-правовому способу захисту
права особи -позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання
договору оренди НОМЕР_1 розірваним з 01.04.2006 р. задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення
з відповідача заборгованості по орендній платі, то судом встановлено наступне:

01.01.2005 р. між позивачем та
відповідачем був укладений договір оренди НОМЕР_1, відповідно до умов якого
позивач (Орендодавець) передає, а відповідач (Орендар)  приймає в строкове платне користування
нежитлові охоронювані приміщення загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно з п. 3.2 зазначеного договору розмір орендної плати
визначається за домовленістю сторін і встановлюється в розмірі 17,00 грн. без
врахування ПДВ за 1 кв.м., який сплачується Орендодавцю по його розрахунку.
Відповідно до п. 4.1.4. Договору оренди НОМЕР_1 Орендар зобов'язаний своєчасно
сплачувати вартість комунальних послуг та постачання електроенергією згідно з
виставлених йому  розрахунків та показників
лічильника. Пунктом 3.4 Договору оренди НОМЕР_1 встановлено, що сплата орендної
плати проводиться Орендарем згідно з виданим рахунком або рахунком-фактурою не
пізніше 10 числа кожного місяця. Орендар вносить орендну плату та плату за
комунальні послуги на розрахунковий рахунок Орендодавця або в касу підприємства
(п. 3.6 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору оренди
НОМЕР_1 зазначений договір діє з 01.01.2005 р. по 31.12.2007 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
Договір оренди НОМЕР_1 нежитлових охоронюваних приміщень загальною площею 32,4
кв.м., укладений між позивачем та відповідачем, нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ч. 2 ст. 793
Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди
(її окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному
посвідченню.

Частиною 1 ст. 220 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Отже, оскільки в порушення вимог
ч.2 ст. 793 Цивільного кодексу України, Договір оренди НОМЕР_1, нотаріально не
посвідчений, зазначений договір оренди НОМЕР_1 є нікчемним.

Частиною 1 статті 236 ЦК України
передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Пунктом 1 частини 1 статті 216 ЦК
України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки відповідно ч. 1 ст. 236 ЦК
України правочин, є недійсним з моменту його вчинення та він не створює
юридичних наслідків, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав
для задоволення позовних вимог про стягнення з суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 20423,85 грн. заборгованості по орендній
платі за договором оренди НОМЕР_1 та платежів пов'язаних з несвоєчасною сплатою
заборгованості.

Витрати по сплаті державного мита відповідно до статті 49 ГПК України та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до
статті 44 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу  України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 29.01.2007 р.