ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

22.01.07                                                                                           Справа  № 8а/148-2059

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Скочко Ю.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –       з”явився,

позивача –    з”явився,

розглянув апеляційну скаргу Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

на постанову господарського суду Тернопільської області від 19.07.2006 року, суддя Жук Г.А., в справі №8а/148-2059,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільський міський ринок», м.Тернопіль

до відповідача  Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про визнання недійсним рішення №4/13/101 від 21.12.2004 року «Про внесення змін до «Методики розрахунку орендної плати та порядок використання коштів за користування майном територіальної громади міста Тернополя»,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Тернопільської області від 19.07.2006 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільський міський ринок»до Тернопільської міської ради та визнано недійсним рішення Тернопільської міської ради 13 сесії 4 скликання  №4/13/101 від 21.12.2004 р. „Про внесення змін до „Методики розрахунку орендної плати та порядок використання коштів за користування майном територіальної громади міста Тернополя” з моменту його прийняття, як таке, що прийняте  всупереч вимогам чинного законодавства України.

Постанова суду мотивована тим, що оскаржуване рішення, яким збільшено ставки орендної плати для орендарів, прийнято міською радою з перевищенням повноважень, визначених Законом України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки нова редакція ст.19 вказаного закону позбавила права органи місцевого самоврядування  встановлювати та змінювати розміри ставок  орендної плати, залишивши за ними право  встановлювати пропорції розподілу орендної плати між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що Тернопільська міська рада є представницьким органом територіальної громади міста, до компетенції якого згідно вимог Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, Закону України „Про місцеве самоврядування в України” передано організаційні відносини, пов’язані з передачею комунального майна в оренду та майнові відносини між орендодавцем та орендарем.

Скаржник покликається на те, що Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 29.06.2004 року не скасовано частину 2 ст.19 вказаного закону, а лише доповнено текстом, зміст якого жодним чином не позбавляє орган місцевого самоврядування права приймати рішення щодо методики розрахунку та порядку використання орендної плати.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що спірне рішення Тернопільської  міської ради є незаконним, прийняте з перевищенням повноваження ради, оскільки Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про оренду державного та комунального майна” позбавив права органи місцевого самоврядування  встановлювати та змінювати розміри ставок  орендної плати, оскільки межа розміру орендної плати встановлена в Методиці, а конкретний розмір її зазначається в кожному договорі про оренду комунального майна.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та  дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

12 січня 2000 року Тернопільською міською радою прийнято рішення ”Про Методику розрахунку орендної плати та порядок використання коштів  за користування майном територіальної громади міста Тернополя”.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що правовідносини, пов'язані з орендою державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна"  № 2269-12. Згідно даного Закону однією з істотних умов договору оренди державного та комунального майна є орендна плата, яка встановлюється, як правило, у грошовій формі.

Згідно вимог статті 19 вказаного закону в редакції Закону станом на 2000 рік, Методика розрахунку та порядок використання орендної плати визначаються:  для об'єктів, що перебувають у державній власності - Кабінетом Міністрів України (Постанова КМ України N 786 від 04.10.95 з подальшими змінами і доповненнями);  для об'єктів, що належить Автономній Республіці Крим - органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим; для об'єктів комунальної власності - органами місцевого самоврядування.

Згадана Методика може застосовуватись для розрахунку плати за оренду комунального майна, якщо таке рішення прийнято органами місцевого самоврядування.

Проте, Законом України „Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" N 25-111/1222-7344  від 29.06.2004, який набрав чинності з дня його опублікування 27.07.2004 р.(в газеті „Урядовий кур’єр” 27.07.2004, N 139) в статтю 19 Закону внесено зміни і до компетенції органу місцевого самоврядування віднесено затвердження Методики  розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Разом з тим, 21 грудня 2004 року, тобто після внесення вищевказаних змін в ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна",  Тернопільською міською радою на 13 сесії 4 скликання прийнято рішення №4/13/101 „Про внесення змін та доповнень в Методику розрахунку орендної плати та порядок використання коштів за користування майном територіальної громади міста Тернополя, затверджену рішенням міської ради від 12 січня 2000 року”. Згідно вказаного рішення  посилаючись на Закон України „Про оренду державного та комунального майна” та Закон України „Про місцеве самоврядування в Україні” міською радою внесено зміни  в Додаток №1 „Методики розрахунку орендної плати та порядок використання коштів за користування майном територіальної громади м.Тернополя” до Рішення міської ради від 12.01.2000 року ”Про Методику розрахунку орендної плати та порядок використання коштів  за користування майном територіальної громади міста Тернополя” щодо ставок орендної плати на нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) комунальної власності встановивши ставку орендної плати в розмірі 5 грн. за 1 м. кв. в місяць (п. 1 таблиці 1 додатку № 1) та на нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) комунальної власності, орендовані підприємствами - власниками патентів на право оренди, встановивши ставку орендної плати в розмірі 4 грн. за 1 м. кв. в місяць (п. 5 таблиці 1 додатку № 1).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказане рішення прийнято міською радою з перевищенням наданих їй повноважень, оскільки нова редакція ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" позбавила права органи місцевого самоврядування  встановлювати та змінювати розміри ставок  орендної плати, залишивши за ними право  встановлювати пропорції розподілу орендної плати між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати.

Таким чином, усунувши адміністративний порядок  регулювання  ставок орендної плати для комунальної власності, законодавець залишив право для визначення її розміру  в добровільному порядку на договірній основі, тобто після внесення змін в ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" залишився цивільно-правовий порядок регулювання спірних відносин між сторонами.

Згідно  із ст.3 Законом України «Про оренду державного та комунального майна» правові засади оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. З врахуванням того, що цим законом передбачена можливість зміни розміру орендної плати, а   також встановлена межа стягнення розміру орендної плати, то питання щодо розміру орендної плати передбачаються в укладених договорах з врахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.   Обов”язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв”яку з прийняттям оскаржуваного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача по справі.

З наведеного, судом першої інстанції правильно  задоволено позовні вимоги про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №4/13/101 від 21.12.2004р. „Про внесення змін до „Методики розрахунку орендної плати та порядок використання коштів за користування майном територіальної громади міста Тернополя”, оскільки воно прийнято Тернопільською міською радою з перевищенням повноважень, визначених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського суду Тернопільської області від 19.07.2006 року в справі за номером  8а/148-2059 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Тернопільської міської ради –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко