ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2007 р.
Справа № 40/555-46/343

За позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

До
Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”)

Про
розірвання договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р.

За зустрічним позовом

Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”)

До
Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

Про
внесення змін до договору

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від позивача (за первісним позовом)
Сіпунова С.С. —представник за довіреністю від 26.06.2007 р. № 44

Від відповідача (за первісним позовом)
Маліков С.В. —представник за довіреністю від 25.12.2006 р. № 400

У судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2007 р., за згодою присутніх представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2007 р. у справі № 40/555, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 р. позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) про розірвання договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. задоволено повністю, а саме: розірвано з моменту набрання рішенням законної сили договір купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва державної власності від 25.04.2003 р. № 902, а також зобов’язано відповідача повернути позивачу об’єкт незавершеного будівництва. В задоволенні зустрічного позову Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) про внесення змін до умов договору відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2007 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2007 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до сулу першої інстанції.

За резолюцією керівництва суду справу № 40/555 передано на новий розгляд судді Шабуніну С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2007 р. справу № 40/555 прийнято до свого провадження суддею Шабуніним С.В., присвоєно № 40/555-46/343 та призначено до розгляду на 17.09.2007 р.

17.09.2007 р. розгляд справи було відкладено на 08.10.2007 р. у зв’язку з неявкою в засідання відповідача за первісним позовом та з огляду на клопотання Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи” про перенесення розгляду справи № 285 від 14.09.2007 р.

08.10.2007 р. позивач в судове засідання з’явився, про причини свого нез’явлення суд не повідомив, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на 22.10.2007 р.

22.10.2007 р. та 08.11.2007 р. розгляд вказаної справи не відбувся у зв’язку з перебування судді на лікарняному та був перенесений на 14.11.2007 р.

Ухвалою Заступника голови Господарського суду міста Києва від 12.11.2007 р. продовжено строк вирішення спору.

Під час розгляду спору по суті представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити, відмовивши у задоволенні заявленого позову. Як вбачається з позовної заяви, усних та письмових пояснень представника заявлені вимоги мотивовані порушенням відповідачем п. 5.3 договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва від 25.04.2003 р., за умовами якого відповідач за первісним позовом повинен був протягом трьох років з дати підписання договору завершити будівництво з можливою зміною його первісного призначення та ввести об’єкт в експлуатацію. Натомість, Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) в порушення ст.ст. 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України у передбачені договором строки не завершено будівництво придбаного об’єкту та не отримано дозвіл на виконання будівельних робіт через те, що не вжито дій по переоформленню права власності чи користування земельною ділянкою на якій розташований об’єкт.

Позивач зазначає, що відповідач допустив зволікання у виконанні взятих на себе обов’язків та не довів своєї невинуватості, оскільки вперше звернувся з проханням продовжити термін завершення будівництва після закінчення погодженого сторонами строку завершення будівництва та введення об’єкту в експлуатацію 19.06.2006 р., а вдруге пропозицію подав після встановлення документального факту невиконання умов договору купівлі-продажу актом поточної перевірки № 87 від 21.06.2006 р., висновки якого оскаржені не були. Також позивач зауважує, що відповідач лише через один рік і п’ять місяців звернувся до Київської міської ради з проханням щодо оформлення права користування земельною ділянкою.

На думку позивача за первісним позовом, мотивація та обґрунтування заявлених вимог виключають можливість задоволення зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву вимог про розірвання договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. посилаючись на вчинення підприємством всіх можливих дій для вирішення питання відведення земельної ділянки, відсутність можливості виконати доручення Київської міської ради від 01.10.2004 р. № 31344 (255) та надати висновки погоджувальних служб міста за відсутності витягу з генерального плану з позначенням меж земельної ділянки. Крім цього, відповідач за первісним позовом зауважує, що станом на час нового розгляду справи ним подано до Київської міської ради клопотання про надання земельної ділянки під об’єктом незавершеного будівництва в оренду строком на 10 років, зроблено перед проектні пропозиції щодо реконструкції з розширенням недобудованого господарського блоку з градирнею під виробничо-складські та офісні приміщення по проспекту Глушкова, 42.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

На виконання Наказу Фонду державного мана України № 2179 від 26.11.2001 р. “Про включення до переліку об’єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, та виключення з переліку” 25.04.2003 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву в якості продавця та Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи” в якості покупця було укладено договір купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва № 902, а саме: господарчого блоку з градирнею, який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 42.

Як зазначає сам позивач за первісним позовом, земельна ділянка, на якій розміщено придбаний  відповідачем об’єкт незавершеного будівництва, була надана Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України під будівництво комплексу адміністративно-лабораторних корпусів. У 1992 році  в зв’язку зі скороченням обсягів науково-дослідних робіт та припиненням фінансування, будівництво вказаного комплексу було зупинено.

З вищевказаного наказу Фонду державного майна України від 26.11.2001 р. вбачається, що за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова приватизації підлягали три об’єкти незавершеного будівництва, а саме: лабораторно-виробничі корпуси № 2 та № 3 з невстановленим устаткуванням та обладнанням та господарчий блок з градирнею.

Виходячи з положень зазначеного наказу та договору № 902 від 25.04.2003 р. придбані позивачем об’єкти незавершеного будівництва знаходяться на нерозподіленій земельній ділянці, межі якої не було виділено в натурі на місцевості.

На думку відповідача за первісним позовом, укладення позивачем договору купівлі-продажу об’єктів незавершеного будівництва, який підлягає приватизації без розподілу земельної ділянки є порушенням ст. 8 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, а перекладення на відповідача обов’язку вирішення питання відведення земельної ділянки було неправомірним. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України.

На думку суду до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України від 16.03.2003 р., який набув чинності з 01.01.2004 р. в силу норм його Прикінцевих та Перехідних положень, оскільки права та обов’язки по укладеному ними у 2003 році правочинну продовжувалися і після набрання чинності зазначеним кодифікованим актом.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ст. 8 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” відведення земельної ділянки, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва”, оформляється відповідним рішенням згідно з вимогами законодавства.

У разі відсутності рішення про відведення земельної ділянки в натурі, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, за поданням органів приватизації спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його органи на місцях разом з адміністрацією підприємства, установи, організації, на балансі яких перебуває об'єкт незавершеного будівництва, у місячний строк вживають у встановленому порядку заходів щодо відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Роботи, пов'язані з відведенням земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, та підготовкою технічної документації, необхідної для її придбання, а також оформленням державного акта на право власності на землю, виконуються за рахунок коштів, передбачених на підготовку та проведення приватизації.

Підпунктом п. 5.4 договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. сторони дійшли згоди про покладення на покупця обов’язку вирішення питання відведення, купівлі або оренди земельної ділянки під об’єктом.

Аналіз ст. 8 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” дає підстави вести мову про недоцільність посилання відповідача за первісним позовом на абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, оскільки вищенаведені положення вказаного Закону лише відносять певні дії до компетенції органу приватизації, а не встановлюють обов’язок такого органу вчиняти дії щодо відведення земельної ділянки, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва, і, в цілому, спрямовані на регулювання  загального порядку дій в разі реалізації об’єкта, розташованого на невідведеній земельній ділянці. Також, відсутність імперативного характеру зазначених норм стверджується положеннями чинного законодавства, якими передбачено права громадян та юридичних осіб на володіння, користування та розпорядження земельними ділянками різного цільового призначення (Земельний кодекс України). Отже, зважаючи на те, що можливість набуття земельної ділянки на різних правових титулах, в тому числі і для будівництва, не обмежується законодавцем лише процедурою приватизації об’єктів незавершеного будівництва, суд вважає недоцільним посилання відповідача за первісним позовом на абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України.

Крім того, слід зауважити, що укладений сторонами правочин купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. є правовою формою відчуження майна, що перебуває у державній власності і має відповідати діючим правовим нормам.

Відповідачем за первісним позовом не заперечується, що його волевиявлення щодо підписання спірного договору було вільним і відповідало його внутрішній волі, тобто Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) не заперечується дотримання принципу свободи договору при його укладенні, у зв’язку з чим, слід вважати, що відповідач погодився з умовами органу приватизації, викладеними в п.п. 5.4 договору. При цьому, нагально відмітити, що відповідачем не оскаржено у встановлено порядку пункт договору, який він вважає неправильними (неправомірне покладення обов’язку відведення земельної ділянки на покупця об’єкту приватизації) та не надано доказів на підтвердження визнання даної умови угоди недійсною. Більше того, зустрічним позовом відповідач просить суд продовжити дію договору № 902 від 25.04.2003 р., не змінюючи його умов.

Розглядаючи даний спір, суд також вважає за доцільне зазначити наступне:

Відповідно до ст. 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” обов’язковими умовами приватизації об’єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання є встановлення строку завершення будівництва об’єкта незавершеного будівництва.

Підпунктом 5.3  договору від 25.04.2003 р. передбачено обов’язок покупця протягом трьох років з дати підписання договору (тобто до 25.04.2006 р.) завершити будівництво з можливою зміною його первісного призначення та ввести об’єкт в експлуатацію.

Згідно з п.п 5.5 вказаної угоди покупець зобов’язаний в річний термін з моменту підписання договору (тобто до 25.04.2004 р.) підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об’єкт.

При цьому відповідно до ст. 29 Закону України “Про планування і забудову територій” від 20.04.2000 р. № 1699-ІІІ в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору, дозвіл на виконання будівельних робіт визначається як документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об’єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі проектної документації; документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою; угоди про право забудови земельної ділянки; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об’єкта містобудування; комплексного висновку державної інвестиційної експертизи; документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

У разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об’єктів містобудування для отримання дозволу на виконання зазначених робіт додається копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмової згоди його власника на проведення зазначених робіт.

Видача та реєстрація дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється протягом одного місяця з дня подання заяви.

У разі відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт заявнику надаються роз’яснення щодо невідповідності поданих документів вимогам законодавства. Роз’яснення надаються у письмовій формі протягом одного місяця з дня звернення. Відмову надання дозволу на виконання будівельних робіт може бути оскаржено до суду в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи 23.09.2004 р. Науково-виробниче колективне  підприємство “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) звернулося до Київської місткої ради з листом № 574 про надання земельної ділянки для реконструкції з розширенням під виробничо-складські та офісні приміщення по проспекту Глушкова, 42 в Голосіївському районі м. Києва.

13.10.2004 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна по місту Києву отримано лист відповідача за первісним позовом № 610 від 12.10.2006 р. з проханням надання допомоги у вирішенні питання погодження меж земельної ділянки з керівництвом Національної академії наук України, яке більше року не погоджує межі земельної ділянки, чим затримує оформлення “Технічного звіту”.

Листом № 30-08/5942 від 20.10.2004 р. Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву звернулося до Інституту проблем математичних машин і систем з проханням не чинити перепон та погодити межі земельної ділянки по проспекту Академіка Глушкова, 42 у м. Києві, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва, придбаний за договором від 25.04.2003 р. № 902.

01.08.2005 р. позивачем за первісним позовом отримано лист відповідача № 336 від 26.07.2005 р., яким останній повторно звернувся з проханням надати допомогу у вирішенні питання погодження документів відводу земельної ділянки. За наслідками розгляду адресатом вказаного звернення було складено лист № 30-11/5570 від 02.08.2005 р., яким орган приватизації повідомляв відповідача за первісним позовом про направлення Інституту проблем математичних машин і систем листа з проханням сприяти в погодженні меж та звертав увагу на умови п. 5.4 договору купівлі-продажу від 25.04.2003 р. № 902.

01.11.2005 р. Науково-виробниче колективне підприємство “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) листом № 476 направило Інституту проблем математичних машин і систем копію акту встановлених та існуючих меж земельної ділянки незавершеного будівництва господарчого блоку з градирнею і копії матеріалів технічного звіту, а також просило розглянути надані матеріали інвентаризації земельної ділянки і прийняти рішення про погодження акту встановлених меж.

З матеріалів справи слідує, що Інститутом математичних машин і систем 07.11.2005 р.  відповідачу надано відповідь на лист № 476 примірник якого до матеріалів справи не приєднано.

28.11.2005 р. відповідач за первісним позовом звернувся до Національної академії наук України з листом № 519 про узгодження меж спірної земельної ділянки, на що адресатом було дано відповідь № 077-40, з якої слідує, що питання узгодження меж земельної ділянки може бути розглянуто академією тільки після узгодження його з дирекцією Інституту проблем математичних машин і систем, як це обумовлено листами інституту від 23.09.2004 р. № 574 та від 07.11.2005 р. № 148/9-52, копії яких відповідачем суду не надано.

Листом від 30.01.2006 р. № 30-11/680 Регіональним відділенням Фонду державного майна по місту Києву на адресу Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації направлено перелік об’єктів незавершеного будівництва для проведення аналізу причин затримки щодо оформлення права користування земельними ділянками, на яких вони розташовані. У відповідь на зазначений лист Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в табличній формі надано позивачу за первісним позовом аналіз стану виконання робіт щодо оформлення прав на земельні ділянки, на яких розташовані об’єкти незавершеного будівництва, з якого слідує, що причиною затримки в оформленні документів по об’єкту незавершеного будівництва по проспекту Академіка Глушкова, 42 у м. Києві є ненадання замовником висновків погоджувальних служб міста.

19.06.2006 р. відповідач за первісним позовом звернувся до позивача з листом № 188 про продовження термінів завершення будівництва до 25.04.2009 р., тобто після закінчення погодженого сторонами строку завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію. В даному листі зазначається, що в установлені договором № 902 від 25.04.2003 р. терміни провести реконструкцію об’єкту не виявилося можливим, зважаючи на невирішеність питання права землекористування через відмову Інституту проблем математичних машин і систем підписати акт встановлення та узгодження існуючих меж земельної ділянки в натурі. Як вбачається з вказаного листа, відповідачем за первісним позовом не надано позивачу документів, якими стверджується його намагання вирішити питання права землекористування.

Положення укладеного сторонами договору та аналіз встановлених судом обставин справи дають підстави вважати, що відповідачем за первісним позовом, який погодився з п. 5.4 угоди від 25.04.2003 р. № 902 допущено недбале зволікання в питанні визначення меж спірної земельної ділянки, оскільки окрім поодинокого листування з Інститутом проблем математичних машин і систем та Національною академією наук України підприємством не було вчинено дій, спрямованих на реалізацію своїх обов’язків та захист прав. Так,  Науково-виробниче колективне підприємство “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) не було позбавлене можливості в судовому порядку оскаржити бездіяльність вказаних осіб та зобов’язати їх вчинити певні дії.

Листом від 21.06.2006 р. № 30-11/5133 позивачем за первісним позовом надано відповідачу відповідь про те, що внесення змін до договорів купівлі-продажу органами приватизації здійснюється згідно з Положенням про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 29.10 1998 р. № 2041 та відповідно до п. 3 якого зміни до договорів купівлі-продажу стосовно перенесення термінів виконання зобов'язань на більш пізній строк у порівнянні з терміном, установленим договором, вносяться за умови достатньої обґрунтованості потреби внесення таких змін.

Відповідно до ст. 7 Закону України “Про приватизацію державного майна” від 04.03.1992 р. № 2163-ІІІ державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні. Приватизація в Україні здійснюється на принципах законності і державного регулювання та контролю.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 7 та ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, а також Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву позивач відповідно до покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень здійснює контроль за виконанням умов договорів купівлі-продажу. Результати перевірок оформлюються актами, форми яких затверджені наказом Фонду державного майна України від 15.08.1997 р. № 885 “Про затвердження типових актів перевірки виконання умов договорів купівлі-продажу”, в порядку, визначеному інструктивним листом Фонду від 21.10.1997 р. № 10-23-10008.

Відповідно до затвердженого графіка на 2 квартал 2006 року 21.06.2006 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву було проведено перевірку виконання умов договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. та складено акт поточної перевірки № 87, яким зафіксовано неналежне виконання покупцем зобов’язань (фактично не переоформлено право забудовника на об’єкт, не вирішено питання щодо відведення земельної ділянки, будівництво об’єкта приватизації не розпочиналось).

Вказаний акт поточної перевірки № 87 було направлено відповідачу листом  від 21.06.2006 р. № 30-11/5133, яким, одночасно, повідомлено про те, що орган приватизації не вбачає достатності обґрунтувань для продовження термінів завершення будівництва.

Аналіз матеріалів справи дає підстави стверджувати, що висновкам акту перевірки про неналежне виконання покупцем зобов’язань за договором купівлі-продажу передували звернення позивача за первісним позовом до Інституту проблем математичних машин і систем та органів місцевого самоврядування.

Листом Фонду Державного майна України від 21.10.1997 р. № 10-23-008 про  Порядок застосування та заповнення типових актів перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу передбачено, що якщо внаслідок перевірки встановлено будь-яке невиконання умов договору, то для відображення результатів застосовується акт поточної перевірки, який є підставою для прийняття санкцій (п. 1).

Пунктом 12 вказаного Порядку визначено, що акт перевірки підписується представниками органу приватизації - продавця, юридичної особи - покупця і підприємства. Підписи покупця і підприємства засвідчуються печатками цих організацій. Акт підсумкової перевірки після підпису зазначеними особами затверджується органом приватизації, яким укладався договір.

Підписаний примірник Акту поточної перевірки Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) повернуто позивачу у вересні 2006 р. після нагадувань листами № 30-11/5545 від 04.07.2006 р., № 30-11/6743 від 15.08.2006 р. та № 30-11/7366 від 08.09.2006 р.

Пунктом 3.5 Порядку здійснення державними органами приватизації контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об’єктів приватизації, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 19.08.1998 р. № 1649 передбачено, що у разі незгоди покупця або підприємства з висновками, зробленими перевіряючим в результаті перевірки і відображеними в акті перевірки, їх оскарження здійснюється згідно із законодавством. Разом з тим, відповідачем не оскаржено зазначений ат перевірки.

09.10.2006 р. позивач за первісним позовом направив відповідачу пропозицію № 30-10/8166 про розірвання договору № 902 від 25.04.2003 р., мотивовану порушенням відповідачем зобов’язань, передбачених п. 5.3 та 5.5 договору та фактичним неперероформленням права забудовника на об’єкт, невирішенням питання відведення земельної ділянки, ухиленням від будівництва об’єкта приватизації. У зв’язку з цим, на підставі ст. 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва”, ст. 7, ч. 5 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 560 Цивільного кодексу України позивач пропонував відповідачу за первісним позовом розірвати договір та повернути об’єкт за атом приймання-передачі.

27.10.2006 р. відповідач за первісним позовом повторно звернувся до Інституту проблем математичних машин і систем з листом № 325 про погодження меж земельної ділянки, у відповідь на що Інститутом направлено лист від 31.10.2006 р. № 9-60 з витягом з генплану, планом розташування земельної ділянки та планом встановлення її меж.

Після цього, відповідачем за первісним позовом направлено позивачу пропозицію щодо внесення змін до умов договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2003 р. (лист № 341 від 16.11.2006 р.).

Листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву  № 30-11/10055 від 14.12.2006 р. повідомлено відповідача, що згідно з п. 2.2 Положення про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна пропозиція про внесення змін до договору купівлі-продажу, що надійшла після виявлення факту невиконання його умов, не розглядається.

26.12.2006 р. Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації направило Науково-виробничому колективному підприємству “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) відповідь на звернення № 327 від 31.10.2006 р. щодо погодження технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування на проспекті Глушкова, 42 без погодження із суміжними землекористувачами. Значеним листом відповідач за первісним позовом повідомлявся про те, що в разі встановлення зовнішніх меж землекористування, погодженого з суміжними землекористувачами, Головне управління погодить надані матеріали.

16.07.2007 р. Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) складено клопотання (заяву) до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про надання в оренду на десять років земельної ділянки, орієнтовного розміру 1495 кв.м. по вул. Глушкова, 42 Голосіївського району для реконструкції з розширенням під виробничо-складські та офісні приміщення.

В письмових поясненнях № 275 від 10.09.2007 р. відповідач за первісним позовом зазначає, що 14.06.2007 р. ІV сесія V скликання Київської міської ради розглянула звернення підприємства № 144 від 12.04.2006 р. та своїм рішенням № 790/1451 надала згоду на продовження Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву строку завершення будівництва об’єкту незавершеного будівництва до 25.04.2009 р. та вирішила укласти позивачу з відповідачем  додаткову угоду про продовження строку завершення будівництва об’єкта незавершеного будівництва до 25.04.2009 р.

Статтею 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” встановлено, що у разі неможливості завершення будівництва в установлені строки, за наявності відповідних обґрунтувань, строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та  органу  місцевого  самоврядування,  про  що укладається додатковий договір.

Проте, на момент звернення позивача з первісним позовом до суду та подачі відповідачем зустрічної позовної заяви, ані органом приватизації, ані органом місцевого самоврядування не приймалося рішення щодо зміни строків завершення будівництва.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 01.01.2004 р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до ч. 5, 9 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна” на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки. У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв’язку з невиконанням покупцем договірних зобов’язань, приватизований об’єкт  підлягає поверненню у державну власність.

Статтею 19 Закону України “Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” прямо передбачено, що у разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об’єкт приватизації в держави власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує   державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Пунктами 7.3, 11.3 договору від 25.04.2003 р. № 902 передбачено право позивача за первісним позовом на розірвання у судовому порядку даного договору та повернення об’єкта незавершеного будівництва у власність продавця у разі невиконання покупцем йог умов.

Як вище зазначалося, на виконання вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України 09.10.2006 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву надіслало відповідачу пропозицію про розірвання договору купівлі-продажу № 902 від 25.04.2006 р.

Згідно з ч. З ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна” власники приватизованих об’єктів мають пріоритетне право на довгострокову оренду (на строк не менше десяти років) займаних ними земельних ділянок з наступним викупом цих ділянок відповідно до законодавства України, якщо на це немає прямої заборони Кабінету Міністрів України або відповідної місцевої ради. Місцева рада зобов'язана у місячний строк з моменту реєстрації приватизованого об'єкта переоформити договір оренди на користування землею.

Норма абзацу 4 ч.1 ст. 19 зазначеного закону в частині можливості зміни за наявності відповідних обґрунтувань строків завершення будівництва шляхом укладення додаткової угоди) узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, згідно якої зміна договору у зв’язку з істотною зміною обставин допускається за  рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В силу пункту 5.2 Положення про порядок приватизації об'єктів незавершеного будівництва  у разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обґрунтувань строки завершення будівництва можуть змінюватися за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування з укладенням додаткового договору.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання земельної ділянки майже через 1 рік та 5 місяців після укладення договору (лист від 23.09.2004 р. № 574, а заява про погодження Інститутом проблем математичних машин і систем Національної академії наук України меж земельної ділянки була направлена відповідачем Інституту лише 01.11.2005 р. Крім того, відповідач не звертався до суду з позовом про зобов’язання Інституту проблем математичних машин і систем НАН України погодити план меж земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна” термін дії зобов'язань покупця, включених до договору, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років.

Таким чином, пропозиція відповідача продовжити до шести років строк виконання зобов’язання по завершенню будівництва та введенню об’єкту в експлуатацію, передбачений п. 5.3 договору, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна”.

У ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, Науково-виробниче колективне підприємство “Машини, інформаційні технології і системи (“МІТІС”) не вжило всіх можливих та залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов’язань за договором № 902 від 25.04.2003 р., у зв’язку з чим суд не вбачає підстав для продовження строку дії договору купівлі-продажу від 25.04.2003 р. № 902 та приходить до висновку про достатність передумов для його розірвання, та задоволення вимог позивача за первісним позовом.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву за первісним позовом, а в задоволенні вимог Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи” (“МІТІС”)  за зустрічним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву слід відмовити повністю.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задовольнити повністю.

2.          Розірвати договір купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва державної власності № 902, укладений 25.04.2003 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Науково-виробничим колективним підприємством “Машини, інформаційні технології і системи”, посвідчений 25.04.2003 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Цопіним Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-244 з моменту набрання рішенням законної сили.

3.          Зобов’язати Науково-виробниче колективне підприємство ”Машини, інформаційні технології і системи” (“МІІТІС“) (м. Київ, проспект Науки, 76, ідентифікаційний код 13668308) повернути об’єкт незавершеного будівництва –господарчий блок з градирнею, який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 42, за актом приймання-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву (м. Київ, бул. Шевченка, 50-Г, ідентифікаційний код 19030825).

4.          Стягнути з Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи” (“МІТІС”) (м. Київ, проспект Науки, 76, ідентифікаційний код 13668308) в доход  Державного бюджету України 1 197 (одну тисячу  сто дев’яносто сім) грн. 87 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          В задоволенні зустрічного позову Науково-виробничого колективного підприємства “Машини, інформаційні технології і системи”  (“МІТІС”) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                            С.В. Шабунін

Дата підписання: 20.11.2007 р.

справа №  40/555-46/343

14.11.07

За позовом     Регіональне відділення Фонду  державного майна України по м. Києву

до                     Науково-виробниче колективне підприємство "Машини, інформаційні технології і системи" (Мітіс)

про                    розірвання договору

Суддя  Шабунін С.В.

Представники:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ВСТАНОВИВ:

В И Р І Ш И В:

Суддя                                                                                                        Шабунін С.В.