ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.07 р.                                                                             Справа №  33/439а

Суддя господарського суду Донецької області Новікова Р.Г., при секретарі судового засіданні Овчинніковій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка

до Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у розмірі 216036грн.10коп.

за участю представників:

від позивача: Заматов Р.В. –за довіреністю №189-07 від 27.12.2006р.

від відповідача: Якименко Д.Г. –за довіреністю №6705/07-12 від 21.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ: Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у розмірі 216036грн.10коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем у порушення норми статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №784-XIV від 30.06.1999р., протягом дії мораторію неправомірно застосовано санкції за неналежне виконання зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, у зв’язку з чим Рішення №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, підлягає скасуванню.

Ухвалою господарського суду Донецької області від "13" грудня 2006 року про відкриття провадження в адміністративній справі №33/439а було викликано представників сторін у попереднє судове засідання, яке призначено на "21” грудня 2006р.

У засіданні 21.12.2006р. позивач не відмовився від адміністративного позову і наполягав на заявлених вимогах, відповідач не зміг визначитися зі своєю правовою позицією.

Судом представникам позивача та відповідача роз'яснено права і обов’язки, які передбачені статтями 49, 51, 65-68 Кодексу адміністративного судочинства України, а також можливість щодо примирення згідно статті 113 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою всебічного та об’єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку відповідача зобов’язано надати викладену письмово правову позицію з приводу позовних вимог з наданням документів, що її підтверджують, до матеріалів справи та вдруге викликано представників сторін у попереднє судове засідання на 15.01.2007р.

У засідання суду від 15.01.2007р. представником відповідача надані заперечення №252/07-14 від 15.01.2007р., де зазначено наступне.

Спірне рішення винесено у зв’язку з порушенням структурною одиницею „Донецькі електричні мережі” Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” вимог Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”

№1058-IV від 09.07.2003р. щодо своєчасного та у повному обсязі внесення до Пенсійного фонду страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

На день винесення цього рішення відповідачу не було відомо про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” та про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

На думку відповідача, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість, а не на поточну. Тому до зобов’язань, що виникли та строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство, застосовуються заходи відповідальності за порушення зобов’язань.

Крім того, відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Тому, на думку відповідача, Структурна одиниця „Донецькі електричні мережі” Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” зареєстрована як платник страхових внесків, має зобов’язання перед Управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька згідно частини 2 статті 17 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р.

Спірне рішення відповідно до частини 14 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р. є виконавчим документом, який може бути оскаржений протягом десяти робочих днів з дня його одержання до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийняте це рішення. Проте позивач у визначений статтею 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р. строк рішення не оскаржив.

Враховуючи наведене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка відмовити; рішення №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду визнати правомірним.

Позивач явку представника не забезпечив. На адресу суду надійшла заява №51 від 12.01.2007р. (вх.№02-41/1082 від 15.01.2007р.), у якій представник позивача (адвокат Р.В.Заматов) просив перенести розгляд справи на інший день у зв’язку з неможливістю з’явитися з поважних причин у засідання 15.01.2007р.

За наслідками підготовчого провадження суд постановив ухвалу від 15.01.2007р. про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду на 11.10.2006р.

В судовому засіданні 25.01.2007р. головуючим були роз’яснені процесуальні права та обов’язки позивачу, передбачені статтями 49, 51, 54, 65-68 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач наполягав на задоволенні заявлених вимог, а відповідач не визнав заявлені вимоги. Також представників сторін було повідомлено про можливість примирення згідно зі статтею 113 Кодексу адміністративного судочинства України.

В засідання від 25.01.2007р. позивачем надані заперечення №03-23/07 від 25.01.2007р. на пояснення відповідача, де позивач зазначив наступне.

Структурна одиниця „Донецькі електричні мережі” Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” не є юридичною особою, діє в межах повноважень, наданих Положенням про структурну одиницю та Відкритим акціонерним товариством „Донецькобленерго”.

Вказана структурна одиниця дійсно є страхувальником за нормами Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р., проте їй не надано прав відповідати за поточними зобов’язаннями в частині виплати штрафних санкцій.

Також позивач не погоджується із висновком відповідача про втрату можливості оскарження спірного рішення до суду. На думку позивача, враховуючи зміст статей 217, 223, 249 Господарського кодексу України та 257 Цивільного кодексу України до заявлених позовних вимог має застосовуватись строк позовної давності 3 роки.

Під час судового провадження були досліджені: Рішення №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного Фонду України; ухвала господарського суду Донецької області про порушення справи про банкрутство у справі №5/194Б від 22.11.2004р.; ухвала господарського суду Донецької області у справі №5/194Б від 22.08.2006р.; Статут ВАТ „Донецькобленерго”; клопотання №6706/07-12 від 21.12.2006р.; постанова господарського суду Донецької області у справі №4/361а від 08.12.2006р; заперечення №252/07-14 від 15.01.2007р.; відзив на заперечення №03-23/07 від 25.01.2007р. та інш.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Керівником Управлінням Пенсійного Фонду України в Ворошиловському районі м.Донецька відносно Структурної одиниці „Донецькі електричні мережі” Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” було прийнято Рішення №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного Фонду України. Згідно рішення нараховані штраф в розмірі 199836грн.75коп. та пеня в розмірі 16199грн.35коп. на загальну суму 216036грн.10коп.

Відповідно до пунктів 3.14 та 3.12 розділу 3 Статуту Структурна одиниця „Донецькі електричні мережі” Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” не є юридичною особою

Фінансові санкції були застосовані відповідачем внаслідок несвоєчасної сплати страхувальником страхових внесків після порушення ухвалою господарського суду Донецької області від 22.11.2004р. у справі №5/194Б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали одночасно із порушенням справи про банкрутство судом був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

На дату винесення оскаржуваного рішення ПФУ продовжував діяти мораторій на задоволення вимог кредиторів, що підтверджується ухвалою господарського суду Донецької області від 08.06.2006р. по справі № 5/194Б.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку оскарження Рішення Управління Пенсійного Фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р., який визначений у статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р. з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України  юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 2 Закону України “Про судоустрій” №3018-III від 07.02.2002р. суд здійснює правосуддя відповідно до принципу верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до частини 3 ст. 6 вищеназваного Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Пропуск десятиденного строку на оскарження прийнятого відповідачем акту лише перетворює суму фінансових санкцій, визначену у прийнятому рішенні, з неузгодженої на узгоджену та надає можливість на стягнення її у виконавчому проваджені.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №784-XIV від 30.06.1999р. провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

При цьому, як вбачається з преамбули, цей Закон містить спеціальні норми, що встановлюють умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно із абз. 24 статті 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №784-XIV від 30.06.1999р. (з урахуванням внесених змін Законами України №3088-Ш від 07.03.2002р, №672-ІV від 03.04.2003р.), мораторій на задоволення вимог кредиторів –зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Виходячи із системних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №784-XIV від 30.06.1999р., мораторій розповсюджує свою дію на зобов’язання боржника, строк виконання яких настав до дня введення мораторію.

Таким чином, мораторій підлягає застосуванню до конкурсної заборгованості і не розповсюджується на поточну заборгованість боржника перед кредиторами.

Як вбачається з пояснень представників сторін оскаржуване рішення прийнято на підставі п. 2 ч.9 статті 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несвоєчасне виконання поточних зобов’язань щодо сплати страхових внесків.

Абзацом другим частини 4 статті 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (із змінами, внесеними  Законом України №3108- ІV від 17.11.2005р). передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів).

Вказана норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховується неустойка та не застосовуються інші санкції, і цей проміжок часу тільки відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов’язаний з його суттю, що розкривається у статті 1 вказаного Закону. Тобто боржник повинен виконувати зобов’язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання неустойка не нараховується, а інші санкції не застосовуються.

Згідно із статтею 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду, що спірне Рішення було прийняте ним обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття зазначеного акту; на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача про визнання нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у розмірі 216036грн.10коп.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись нормами Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р., Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004р. за №64/8663), Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №2343-XII від 14.05.1992р., статтями 2, 9, 11, 17, 48, 69, 71, 86, 94, 122-154, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254, пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка до Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у розмірі 216036грн.10коп.  – задовольнити.

Визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька №909/03-51/00131469 від 23.10.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у розмірі 216036грн.10коп.

Стягнути з Державного бюджету на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка судовий збір у розмірі 3грн.40коп.

В судовому засіданні 25.01.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст буде виготовлено 30.01.2007р.

Суддя                                                                                              Новікова Р.Г.

Надруковано 3 примірника: 1 – позивачу; 1 – відповідачу; 1 – до справи