ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007р.                                                                                             Справа № 8/71

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Обласного виробничо-заготівельного підприємства "Полтававторресурси", м.Полтава

до  Закритого акціонерного товариства "Миргородський  завод мінвод", м.Миргород

про спонукання виконання умов договору

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача:   Карнаух Т.І., дор. № 138 від 01.02.07

від відповідача:  Вичка В.В., дор. № 5 від 31.01.07

Суть справи:  Розглядається справа за позовом Відкритого  акціонерного товариства "Полтававторресурси", м.Полтава до Закритого акціонерного товариства "Миргородський завод мінеральних вод", м.Миргород Полтавської області про спонукання  до виконання умов договору.

Відповідач у відзиві на позов та письмових запереченнях (листи №№01-3/09-711 від 23.04.2007р., 01-3/09-707 від 23.04.2007р., 01-3/09-876 від 18.05.2007р., 01-3/09-877 від 18.05.2007р.) заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем не надано документального підтвердження виконання договору №В/0233 від 03.01.2006р. саме відносно відповідача. Позивач не ідентифікував збирану тару і упаковку, тому не може посилатись на те, що вказана тара належить відповідачу.

Позивач у листі №3/09-707 від 23.04.2007р. доповнив свої позовні вимоги і просить суд  поставити рішення про тлумачення змісту правочину  за договором №0233 від 03.01.2006р., укладеного з відповідачем, відповідно до ст.213 ЦК України.

03.01.2006р. між підприємствами позивача і відповідача був укладений договір №В/0233 про надання послуг щодо організації та впровадження  системи збирання, сортування, транспортування та утилізації використаної тари (упаковки).

Згідно п.2.3 вказаного  договору відповідач був зобов"язаний надавати позивачеві відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку він використовує, та фактичні обсяги за звітний  квартал до 10 числа місяця, наступного  за звітним кварталом.

Загальні обсяги використаної  тари, які підлягають безумовній утилізації, та її асортимент на  поточний рік визначаються  у специфікації до даного  договору згідно  п.2.4 Договору.

За весь 2006 рік відповідач не надав ніяких відомостей щодо використаної тари, не надано жодної специфікації за 2006 рік.

Позивач дотримується умов  Договору та збирає, сортує і транспортує тару з логотипом "Миргородська  хлоридна натрієва мінеральна вода" та упаковку.

Ненадання відповідачем відомостей щодо використаної тари (упаковки) унеможливлює оформлення актів виконаних робіт та стягнення боргу за виконані послуги.

Позивач просить  суд на підставі ст.213  ЦК України розтлумачити зміст правочину за договором №0233 від 03.01.2006р., роз"яснивши, що  предметом договору є вся тара (упаковка) продукції підприємства відповідача,  як власного виробництва, так і імпортованого.

Так, якщо порівняти зміст частини правочину (п.2.3 Договору) зі змістом інших частин (п.п. 1, 3.1, 4), то вбачається, що мова йде про надання інформації та утилізацію як імпортованої продукції, так і продукції власного виробництва. У п.1 Договору сказано, що предметом договору є надання послуг щодо організації  та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки),  і це стосується усієї тари (упаковки) Підприємства, як продукції власного виробництва, так і імпортованої.

П.3.1 Договору передбачає, що загальна сума договору визначається на кожний рік в розрізі кварталів на підставі обсягів тари, які плануються Підприємством до відвантаження для реалізації продукції в упаковці (в тому   числі імпортованої). Тобто мова йде як про продукцію власного виробництва, так і імпортовану - (в тому числі імпортованої).

Зі змісту п.3.1. ясно вбачається, що сума входить з усієї продукції Підприємства, у тому разі й імпортованої. Вираз "у тому разі" включає тару з-під імпортованої продукції до загальної тари.

У п.4 Договору сказано, що  оплата послуг здійснюється "виходячи з фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці".

І в цьому пункті Договору йдеться мова про загальну фактичну кількість тари, яка йде на продаж в упаковці як імпортованій, так і власного виробництва.

Виходячи зі змісту всього договору, зміст п.2.3 слід тлумачити як зобов"язання Підприємства надавати відомості Спеціалізованому підприємству щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування та імпортування продукції.

Відповідач   вважає, що зазначена Позивачем інформація не відповідає дійсним обставинам справи з огляду на наступне.

На дату підписання Договору №В/0233 від 03.01.06р. (надалі за текстом - Договір), генеральний директор не мав права на підписання договору,  сума якого перевищує 1% статутного  фонду відповідача, що становить 214740,225 грн., тому було досягнуто домовленості з головою правління  позивача Пічугіним І.А. про співпрацю стосовно тари (упаковки)  з-під імпортованої  продукції. Можливість вибору стосовно виду тари  для утилізації зазначена в п.2.3 Договору.

Можливість співпраці  позивача та відповідача щодо тари та упаковки,  яка утворюється при виробництві та транспортуванні продукції відповідача, підтверджується тим, що збирання даного виду тари здійснює інша особа ПП Бойсюк В.С. згідно Договору У/22 від 03.01.06р. Згода на укладення договору надана Радою, протокол №32-2 від 30.12.05р. Таким чином відповідачу необхідні послуги по збиранню та утилізації тари (упаковки) із під виробленої ним продукції надавалися ПП Бойсюк В.С.

Підтвердженням наявності домовленості про співпрацю стосовно утилізації тари (упаковки) із-під імпортованої продукції  свідчать  наступні листи:

лист ВАТ "Полтававторресурси" №432 від 21.07.06р. додаток №3;

лист Українського виробничо-екологічного об"єднання по заготівлі та використанню вторинних матеріальних ресурсів "Укрвторма" додаток №4.

Зокрема, в листі №432 від 21.07.06р. позивач не звертався з проханням погодити специфікацію до договору або надати інформацію, як про це він зазначає в позовній заяві, а просив переглянути співпрацю відповідача з іншими особами стосовно утилізації тари, та висловлював жаль щодо припинення співпраці позивача та відповідача по тарі (упаковці), яка утворюється при виробництві  та транспортуванні продукції Відповідача. На час відправки позивачем листа №432 від 21.07.06р.  позивач та відповідач працювали стосовно утилізації тари (упаковки) ізпід імпортованої продукції. Відсутність вимог позивача щодо надання інформації, а лише прохання розглянути можливість співпраці із ним, на думку відповідача, свідчить про згоду позивача із наявністю альтернативних зобов"язань у відповідача згідно п.2.3 Договору щодо виконання  його умов.

Відповідач вважає, що співпраця позивача та відповідача стосовно утилізації тари (упаковки)  з-під виробленої відповідачем продукції є неможливою у зв"язку із наявністю статутних обмежень повноважень генерального директора відповідача стосовно підписання Договору та відсутністю необхідності надання таких послуг з боку позивача, тому такі послуги відповідачеві надані  іншою особою.

Відповідач також пояснив, що п.2.4 Договору передбачено складання специфікації, "яка складається та погоджується представниками позивача  відповідача не пізніше, ніж за 15 днів до початку звітного періоду (квартал, рік)".

Відповідно до даного положення Договору  специфікація повинна складатися спільно представниками позивача та відповідача в межах строків для підготовки специфікації. позивач жодного разу не звертався до відповідача з пропозицією спільного погодження специфікації.

У зв"язку з відсутністю намірів позивача щодо складання спільно із відповідачем  специфікації, відповідач з метою належного виконання зобов"язань за Договором  належним чином повідомляв засобами факсимільного зв"язку позивача про обсяги тари (упаковки), яка утворилася при імпорті, а позивач здійснював її утилізацію, про що свідчать акти виконаних робіт, після чого дані роботи (послуги) належним чином  були оплачені відповідачем.

Аналізуючи  матеріали справи, суд доходить  висновку, що при порівнянні змісту пунктів  2.3, 1, 3.1, 4 вищевказаного договору не вбачається, що в них йде мова про надання інформації та утилізацію як імпортованої продукції, так і продукції  власного виробництва.

Предмет договору стосується використаної тари (упаковки), але не конкретизовано, що договір поширюється на всю тару (упаковку), яка  може утворитися в результаті діяльності відповідача. тобто, утилізація може бути проведена лише стосовно тари із-під продукції, щодо якої відповідач  надає інформацію позивачеві, тобто замовлює надання послуг.

Положення пункту 3.1 вказаного договору стосуються лише порядку визначення загальної суми договору, яка повинна включати в себе вартість всіх замовлених відповідачем  та наданих позивачем послуг в період дії договору. Тобто,  вказаний  пункт сформульованого з урахуванням теоретичної можливості відповідача замовити послуги щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки), використаної для пакування та транспортування продукції або замовити аналогічні послуги щодо тари (упаковки) з-під імпортованої продукції.

Крім того, неможливість співпраці відповідача з позивачем у частині поводження  із тарою (упаковкою), використаною для пакування та транспортування  його продукції, пов"язана із статутними обмеженнями  повноважень генерального директора ЗАТ "Миргородський завод мінеральних вод" при підписанні договору. На дату укладення договору №В/0233 від 03.01.06р. генеральний директор не має права на підписання договору, сума якого перевищує  1% статутного фонду відповідача, що становить суму 214740,225 грн.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та  справедливості.

Господарський суд зазначає, що пунктом 5 Постанови КМУ №915 від 26.07.2001р. зі змінами та доповненнями "Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів, як вторинної сировини", передбачено, що: "підприємства зобов"язані забезпечити збирання, зберігання і утилізацію усіх видів використаної тари, що імпортують продукцію України, шляхом складання договорів про надання послуг з Компанією чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають відповідні ліцензії і умови надання таких  послуг.

З чого вбачається, що Відповідач вільний у виборі свого контрагенту, щодо збирання, сортувань транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), а не повинен тільки співпрацю з позивачем.

На виконання протоколу Ради (знаходиться в матеріалах справи), яким було надано повноваження генеральному директору відповідача на укладення Договору саме з ПП Бойсюк В.С., та з метою виконання вимог Постанови КМУ №915 від 26.07.01р. щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки) із-під продукції, виробленої відповідачем, ним було укладено Договір У/22 від 03.01.06р. з ПП Бойсюк В.С. на надання відповідних послуг. Договір з ПП Бойсюк В.С., акти виконаних робіт та інші документи до нього ,  є у матеріалах справи.

Після того, як було укладено Договір №У/22, до відповідача звернувся позивач з пропозицією укласти Договір на утилізацію всієї тари, яка утворюється в результаті діяльності  відповідача. Позивачу було  повідомлено відповідачем, що на утилізацію тари  (упаковки) із-під продукції відповідача вже був укладений Договір з іншою особою, а саме Договір У/22 від 03.01.06р. Відповідач повідомив позивача проте, що може працювати із ним лише стосовно  утилізації тари (упаковки) із-під імпортованої продукції.

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні стверджує, що ним дотримується умови виконання Договору №В/0233 від 03.01.2006р та він збирає, сортує і транспортує тару з логотипом "Миргородська хлоридна натрієва мінеральна вода" та упаковку.

У зв"язку з цим відповідач зазначив, що не випускає  продукції з зазначеним логотипом. Відповідачем випускається, серед іншої, мінеральна вода під торговим знаком (знаком для товарів та послуг) - "Миргородська".

Відповідно до звіту ТОВ "АС Нильсен Юкрейн" (вих. №777 від 20.12.2006р.) та Висновку №222/10531 від 27.12.2006р. судової експертизи  об"єктів інтелектуальної власності по господарській  справі №28/112 за позовом Закритого акціонерного  товариства "Миргородський завод продтоварів "Калинка" до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та Закритого акціонерного товариства "Миргородський  завод мінеральних вод" про визнання недійсним рішення Апеляційної палати про визнання за ЗАТ "Миргородський  завод мінеральних вод" добре відомим знаком позначення "Миргородська", встановлено, що позначення "Миргородська"  використовується на території Полтавської області декількома виробниками, зокрема: ЗАТ "Миргородський завод продтоварів "Калинка", санаторій МВС, санаторій "Південний", санаторій "Слава".

Відтак, позивачем не надано документального підтвердження виконання Договору  №В/0233 від 03.01.2006р. саме відносно відповідача, оскільки за викладених обставин позивач не ідентифікував збирану тару і упаковку, і звідси не може посилатись на це як на доведений факт.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не доведено факт збирання тари відповідача.

Суд вважає, що  в п.4 Договору йде мова про загальну фактичну кількість тари, яка йде на продаж в упаковці як імпортованій, так і власного виробництва. Відтак, позивач неправильно трактує положення даного пункту Договору. Це підтверджується тим, що в жодному з пунктів Договору не згадується про "загальну фактичну кількість тари, яка йде на продаж в упаковці  як імпортованій, так і власного виробництва", тому що відповідач не здійснює продаж тари в упаковці як імпортованої так і власного виробництва.

На підставі змісту всього Договору суд приходить до висновку, що п.2.3. Договору слід тлумачити як зобов"язання підприємства надавати відомості Спеціалізованому підприємству щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування та імпортування продукції, оскільки положеннями ст.213 Цивільного кодексу України, яка регулює тлумачення змісту  правочину (договору), не передбачено такої можливості, як зміна одних  слів (часток) у Договорі на інші, при його тлумаченні.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити  у задоволенні позову.

2. Пункт 2.3 договору  №В/0233 від 03.01.2006р. слід тлумачити як зобов"язання  Закритого акціонерного товариства "Миргородський завод мінеральних вод" надавати Відкритому акціонерному товариству "Обласне виробничо-заготівельне підприємство "Полтававторресурси" відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування та імпортування продукції.

Суддя                                                                  Плеханова Л.Б.