ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.12.2007
Справа №2-14/10798-2007А

За позовом Першого заступника прокурора АР Крим в інтересах державив особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, структурного підрозділу територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Надинського,15

До відповідача Приватного підприємства «Перегін», м. Сімферополь, вул.. Заліська,82

Про  стягнення фінансових санкцій в сумі 16320 грн.

Суддя Курапова З.І.

При секретарі Карліної С.О.

За участю представників:

Від позивача – Ліхачов А.М., дов. № 411-8-7167Д від 04.07.2007. у справі

Від відповідача –  не з’явився

За участю прокурора Домнікової Я. І.

Суть спору:  Першій заступник прокурора АР Крим звернувся в господарський суд АРК з адміністративним позовом   в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, структурного підрозділу територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим про стягнення з відповідача – Приватного підприємства «Перегін» фінансових санкцій в сумі 16320 грн. за порушення законодавства при здійсненні відповідачем діяльності, пов’язаної з перевезенням пасажирів.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006. № 1567. У доказ порушення відповідачем законодавства  надані акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідач позов не визнав за мотивами, зазначеними у запереченні на позовну заяву, відповідач зазначає, що ПП «Перегін» не є суб’єктом владних повноважень, отже, не може бути відповідачем у адміністративної справі, у зв’язку з чим  даний позов не належить розгляду у порядку адміністративного судочинства; крім того, згідно п.3 частини 2 статті 17 КАСУ компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові  спори про накладання адміністративних стягнень, у зв’язку з чим відповідач просить закрити провадження по адміністративної справі.

Згідно з п. 6 Закону України «Про  внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України» № 2953-1У від 06.10.2005., що набрав чинність 01.11.2005. до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (1798-12), вирішують у першій та апеляційної інстанціях відповідні місцеві та апеляційні  господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України  від 08.09.2005. № 2875-1У) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Представник відповідача у судове засідання 13.12.2007. не з’явився, про день і час розгляду справи  повідомлений належним чином, повістка вручена представнику відповідача у судовому засідання 27.11.2007., про що є відмітка у реєстрі поштової кореспонденції (а. с. 56)

Розглянув матеріали справи,  дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, а також представника відповідача, який  брав участь у попередньому судовому засіданні, суд -

Встановив :

Відповідно до п. 4 частині 1 ст. 17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спори  за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.3, п.5 ч.4 ст. 50 КАСУ відповідачем в адміністративної справі є суб’єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом; громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об’єднання, юридичні  особи, які не є суб’єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно ст. 19 Конституції органи державної влади, їхні посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 120 Конституції України передбачено, що повноваження Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами  України.

Відповідно до ст.6  Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-111 (в редакції Закону № 3492-1У від 23.02.2006.) (далі Закон), центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади  і органи місцевого самоврядування; у складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту, урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті; урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює державний контроль за додержанням суб’єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, державний нагляд за забезпеченням суб’єктами господарювання, які  провадять діяльність у сфері автомобільного  транспорту, безпеки автомобільних перевезень, державний контроль за недопущенням надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільними перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби, що  при цьому використовуються, який здійснюється на автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, на стоянках таксі, у місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів.

Відповідно до п. 3 Положення про утворення Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2004. № 1190, основними завданнями Головавтотрансінспекції є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері автомобільного транспорту загального користування.

Згідно  підпункту 2 п.4  Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 14.12.2005. № 888, основними завданнями територіальних управлінь у відповідному регіоні є здійснення державного  контролю  за дотриманням суб’єктами господарювання усіх форм власності нормативно-правових актів , стандартів і норм перевезення вантажів і пасажирів автомобільним транспортом загального користування.

З рахунком викладеного, суд зазначає, що Головна державна інспекція на автомобільному транспорті в особі  структурного підрозділу територіального управління

Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим може бути позивачем, а Приватне підприємство «Перегін», яке здійснює підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів,  - відповідачем у адміністративної справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок).

Вказаним порядком передбачені випадки застосування фінансових санкцій  за недодержання суб’єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів.

Пунктом 30 Порядку зазначено, що за  наявності в діях фізичної особи – суб’єкта господарювання ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, доводи позивача, що даний спор не відноситься до компетенції адміністративного суду, помилкові. Дійсно,  відповідно до  пункту 3 частини 2 статті 17 КАСУ компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень. Однак, предметом позову є  стягнення фінансових стягнень з юридичної особи, а не накладення адміністративних стягнень на фізичну особу.

Відповідно до п.21 Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт.

Протоколом № 183 від 27.02.2006. встановлено порушення відповідачем  п.6 ст. 69 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції від 05.04.2001.) – відсутня візуальна інформація в салоні автобуса. Протокол підписаний з боку відповідача водієм Борис С.П. Постановою № 000178  від 07.03.2006.  до відповідача застосована фінансова санкція в сумі 340 грн.

Протоколом № 2315 від 19.10.2006. встановлено порушення відповідачем  ст.60 Закону – безпідставна відмова від пільгового перевезення пасажира. Протокол підписаний водієм Куртаметовим Е. з поміткою: «з протоколом ознайомлений, згоден, більше не буду». Постановою № 032352  від 24.10.2006. до відповідача застосована фінансова санкція в сумі 170 грн.

Актом № 008494 від 25.01.2007.  встановлено порушення ст. 39, 60 Закону – надання послуг пасажирських перевозок без ліцензійної картки, схеми маршруту. Акт підписаний з боку відповідача водієм Куртаметовим Е. з поміткою «з актом ознайомлений, згодний». Постановою № 006930  від 06.02.2007. до відповідача застосовані фінансові санкції в сумі 1700 грн.

Актом  № 003981  від 17.01.2007. встановлено порушення ст. 39,60 Закону – надання послуг без схеми маршруту. Акт підписаний з боку відповідача водієм Норик С.В. Постановою № 007021 від 30.01.2007. до відповідача застосовано фінансова санкція в сумі 1700 грн.

Актом № 003965 від 12.01.2007.  встановлено порушення ст. 39,60 Закону – відсутня схема маршруту. Акт підписаний з боку відповідача Емір-Асановим Є.Ф. з зауваженням: «працював з документами, яки надані підприємством». Постановою № 007023 від 30.01.2007. до відповідача застосована фінансова санкція  в сумі 1700 грн.

Актом № 004046 від 20.01.2007. встановлено порушення ст. 60 Закону – експлуатація легкового автомобіля, облаштованого  як таксі, без наявності ліцензійної картки. Акт підписаний з боку відповідача водієм Зозулиним М.В. з поміткою: «документи знаходяться на оформленні». Постановою  № 006937 від 06.02.2007.  до відповідача застосована фінансова санкція у сумі 510 грн.

Актом № 008404 від 20.01.2007.   встановлено порушення ст. 39,60 Закону – відсутня ліцензійна картка, схема маршруту. Акт підписаний з боку відповідача водієм Бакиєвим Е.К. з поміткою: «документи не дали на фірмі». Постановою № 006961  від 06.02.2007. застосована фінансова санкція в сумі 1700 грн.

Актом № 008469 від 24.01.2007. встановлено порушення ст. 39, 60 Закону  відсутня схема маршруту. Акт підписаний водієм Єміралієвим Н.Н. з поміткою: «з актом ознайомлений, згодний». Постановою № 007029 від 06.02.2007. до відповідача застосована фінансова санкція в сумі 1700 грн.

Актом № 004040 від 25.01.2007. встановлено порушення ст. 39,60 Закону – надання послуг з регулярних пасажирських перевезень без оформлення схеми маршруту, розкладу  руху, квітково   – касового листу. Акт підписаний з боку відповідача водієм Ізмайловим Р.Ш. з поміткою: «з актом ознайомлений, згоден». Протоколом № 006904  від 06.02.2007. до відповідача застосовані фінансові санкції в сумі 1700 грн.

Актом № 010002 від 27.01.2007. встановлено порушення ст. 39,60 Закону – відсутні схема маршруту, ліцензійна картка. Акт підписаний водієм  Кенжалиєвим Р.С. з  поміткою: «схема маршруту до 15 грудня 2006 р.». Постановою № 007002 від 13.02.2007. застосована фінансова санкція в сумі 1700 грн.

Актом № 010162 від 01.03.2007. встановлено порушення ст. 39,60 Закону –  перевезення по маршруту без оформлення документу, відсутня ліцензійна картка. Акт підписаний водієм Сушкевич В.М. з поміткою: «з актом ознайомлений, згоден». Постановою № 007142  від 27.03.2007. застосована фінансова санкція в сумі  1700 грн.

Актом № 014786 від 01.06.2007. встановлено порушення ст. 39,60 Закону – відсутні схема маршруту, квітково-обліковий лист. Акт підписаний водієм Вічірко В.О. з поміткою: «з актом ознайомлений, згоден». Постановою № 007391 застосована фінансова санкція в сумі 1700 грн.

Розмір фінансових санкцій застосований позивачем вірно у відповідності з вимогами  абзаців     1,2.3. ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно п.32  Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорту відповідач мав право оскаржити постанову про застосування фінансових санкцій протягом 10 днів після її винесення. Згідно п. 28 Порядку відповідач був зобов’язаний перерахувати фінансову санкцію не пізніше ніж протягом п’ятнадцяти  днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансової санкції.

Доводи представника відповідача, що ліцензія знаходилась на переоформленні, не можуть бути прийняти до уваги, тому що згідно зі ст. 39 Закону  наявність ліцензійної картки  є обов’язковим  для виконання пасажирського перевезення.

Постанови про накладення фінансових стягнень відповідач не оскаржував,  фінансові санкції  сплатив частково.

У судовому засіданні позивач надав довідку про те, що відповідач сплатив фінансові санкції по акту № 000183 в сумі 340 грн. і по акту № 003965 в сумі 1700 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 14280 грн.

У частині стягнення заборгованості в сумі 2040 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв’язку з їх оплатою відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАСУ у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Постанова складена 21 грудня 2007 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.4 ст.94, 98, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Адміністративний позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Перегін», м. Сімферополь, вул. Заліська,82 (рр 746 в АТ «Кредит Банк Україна», м. Сімферополь, МФО 324913, ЗКПО 31263902) у дохід Державного бюджету України ( рр 0002 в УДК у м. Сімферополі ГУ ДКУ в АР Крим, МФО 824026, ЗКПО 34740405, код бюджетної класифікації доходів: 21081100 «Адміністративні штрафи і інші санкції») 14280   грн. фінансових санкцій.

3. В інший частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.