ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.
№ 21/87-22/199/06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства  "Запоріжжяобленерго"

на постанову
від 21.03.2007
Запорізького апеляційного господарського суду

у справі
№ 21/87-22/199/06
господарського суду Запорізької  області

за позовом
відкритого акціонерного товариства  "Запоріжжяобленерго"

до
відкритого акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна
дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України"

про
стягнення суми

за участю представників сторін:

від позивача   Піх А.Б. дов. № 189 від 21.09.07, Білич Н.С. дов. № 129 від 17.05.07

від відповідачів Коломієць В.М. дов. № 1 від 29.01.2007

ВСТАНОВИВ:

В  листопаді 2003 року відкрите акціонерне товариство  "Запоріжжяобленерго" звернулось до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна про стягнення заборгованості за поставлену в грудні 2000 року електроенергію  за договором № 2 від 01.06.1998 в сумі 8 120 151,84 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду до участі у справі в якості другого відповідача залучено виробничо-збутове  підприємство "Нафтогаз" Національної акціонерної компанія "Нафтогаз України".

Справа судами розглядалась неодноразово.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги і з урахуванням заяви від 04.10.2006 просив стягнути з дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" на користь позивача 8 120 151,84 грн. безпідставно набутого майна, з підстав передбачених ст. 469 ЦК УРСР.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.11.2006 (суддя Скиданова Ю.О.) в позові до відкритого акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна відмовлено.

В позові до дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.03.2007 (судді: Мойсеєнко Т.В. –головуючий, Мірошніченко М.В., Яценко О.М.) рішення залишено без змін.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство  "Запоріжжяобленерго" просить постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду і направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту  встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого господарського суду або постанова апеляційного господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.1998 між Державною акціонерною енергопостачальною організацією “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких центральних електричних мереж, правонаступником якої є позивач та відкритим акціонерним товариством “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” імені А.М. Кузьміна укладено договір № 2/857Д(98) на користування електричною енергією, відповідно до умов якого позивач зобов’язався відпускати електричну енергію, а відповідач-1 в свою чергу, зобов’язався здійснювати оплату спожитої електричної енергії та виконувати інші умови, визначені цим Договором (п.1 в редакції додаткової угоди до договору від 01.12.1998).

Відповідно до п. 4.4 договору, відповідач зобов'язався здійснювати оплату спожитої електроенергії протягом 5 днів з дати вказаної в платіжному документі. На підставі наданого рапорту відповідача судами встановлено, що у грудні 2000 року відповідачем було спожито 54570913 кВт год електроенергії на суму 8 120 151,84 грн.

Як встановлено господарськими судами, ВАТ "Запоріжжяобленерго" на адресу ВАТ "Дніпроспецсталь" направлено платіжну вимогу-доручення № 2427 від 09.01.2001р. на перерахування суми у розмірі 8 120 151,84 грн.

17.01.2001 між відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (кредитором), дочірнім підприємством "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" (поручитель) та відкритим акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна (боржник), було укладено договір поруки №282/01, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором (позивачем) відповідати за погашення заборгованості, яка виникла за договором № 2/857Д(98) від 01.06.98р., укладеним між ВАТ "Запоріжжяобленерго" та боржником - ВАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна на суму 8120151,84 грн.

29.01.2001р. між Енергогенеруючою компанією ВАТ "Донбасенерго", ДП "Енергоринок", Енергопостачальною компанією ВАТ “Запоріжжяобленерго” ДК "Торговий дім "Газ України" НАК "Нафтогаз України, НАК “Нафтогаз України”, Дочірнім підприємством "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" та державним Ощадбанком України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.00 № 325р та Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики укладено протоколи-погодження №№ 4474, 4476, відповідно до яких ДП "ВДЗП "Нафтогаз" (Споживач) повинно сплатити ВАТ "Запоріжжяобленерго" суму 8 120 151,84 грн. за електроенергію, а ВАТ "Запоріжжяобеленерго" повинно було розрахуватись із ДП "Енергоринок", а останнє в свою чергу, із НАК "Нафтогаз". За кінцевим розрахунком НАК "Нафтогаз" перераховує отримані від ДК "Торговий будинок "Газ України" кошти в розмірі 8 120 151,84 грн. на рахунок ДП "ВЗП "Нафтогаз" (Споживача) за поставлений газ.

Згідно протоколів-погоджень №4474 та №4476 ДП "ВЗП "Нафтогаз" платіжними дорученням № 2237531 та № 2228531 від 01.02.01 перераховано ВАТ "Запоріжжяобленерго" 4 220 151,84 грн. та 3 900 000 грн., що в сумі співпадає із сумою заборгованості ВАТ "Дніпроспецсталь" перед ВАТ "Запоріжжяобленерго" за грудень 2000р. –8 120 151,84 грн. При цьому, в зазначених платіжних дорученням в графі "призначення платежу" є посилання як на договір поруки так і на протоколи-погодження №№4474, 4476.

01.02.2001 згідно з договором поруки Поручитель платіжними дорученнями № 2228531 та № 2237531 перерахував Кредитору 8 120 151,84 грн. заборгованості за спожиту електроенергію.

08.02.2001 між Енергогенеруючою компанією ВАТ "Донбасенерго", ДП "Енергоринок", Енергопостачальною компанією ВАТ "Запоріжжяобленерго", Дочірньою компанією "Торговий дім "Газ України" НАК "Нафтогаз України", НАК "Нафтогаз України", ДП "ВЗП "Нафтогаз" та Державним Ощадбанком України укладено протоколи -погодження № 4605, № 4600, відповідно до яких ДП "ВЗП "Нафтогаз" повинно було повернути НАК "Нафтогаз України" суму 8120151,84 грн., а те, в свою чергу, повертає отримані гроші ДК "Торговий дім "Газ України", яка, в свою чергу - ЕК "Донбасобленерго", останнє ж перераховує гроші ДП "Енергоринок", ДП "Енергоринок" повертає гроші ВАТ "Запоріжжяобленерго", а ВАТ "Запоріжжяобленерго" повертає отримані гроші ДП "ВЗП "Нафтогаз". Тобто, протоколами-погодженнями № 4605 та № 4600 скасовано взаємозалік, який встановлено протоколами - погодженнями № 4474 та № 4476.

Судовими інстанціями досліджено, що на виконання протоколів - погоджень № 4605 та № 4600 ВАТ "Запоріжжяобленерго" платіжними дорученнями № 884 та № 883 від 08.05.01 повернуло ДП "ВЗП "Нафтогаз" отримані від ДП "Енергоринок" 8 120 151,84 грн.

Як вбачається, рішенням арбітражного суду м.Києва від 15.06.2001 у справі № 2/319 за позовом ВАТ “Запоріжжяобленерго” до ВАТ “Дніпроспецсталь”, ДП “Виробничо-збутове підприємство “Нафтогаз”НАК “Нафтогаз України”, Державного підприємства "Енергоринок", ВАТ "Донбасенерго", НАК "Нафтогаз України", Дочірньої компанії "Газ України" НАК “Нафтогаз України” про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2001 р. і Вищого господарського суду України від 18.02.2002, встановлений факт припинення зобов'язання ДП "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз", як поручителя перед позивачем за договором поруки № 282/01 від 17.01.2001р. по оплаті спожитої ВАТ "Дніпроспецсталь" активної електроенергії за договором № 2/857Д(98) від 01.06.1998р. на користування електроенергією, виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦК УРСР виконання солідарного зобов'язання ДП "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" перед ВАТ "Запоріжжяобленерго" звільнило відкрите акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна від виконання вищевказаного зобов'язання з оплати електроенергії перед ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Вказаним рішенням також встановлено, що на виконання своїх зобов'язань перед ДП "Виробниче-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України", яке згідно зі ст.193 ЦК України набуло всіх прав кредитора за Договором № 2/857 Д(98) від 01.06.98 на користування електроенергією в розмірі 8 120 151,84 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1 353 358,64 грн., ВАТ електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь”ім.А.М.Кузьміна передало за актом прийому-передачі векселів від 05.02.2001р. 8 векселів загальною номінальною 8 120 151,84грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" з моменту передачі вищезгаданих векселів зобов'язання ВАТ "Металургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.А.М.Кузьміна з оплати отриманої у грудні 2000р. електроенергії за договором №2/857 Д(98) від 01.06.98 на користування електроенергією припинилося.

Як вбачається з матеріалів справи № 2/87-22/199/06, зазначені вище векселі на підставі договорів №К-014/2-0401 від 02.04.01, №К-014/1-0301 від 30.03.01 та актів прийому - передачі від 06.04.01, були повернуті ВАТ "Дніпроспецсталь", за що останнє розрахувалось із векселедержателем платіжними дорученнями № 4964 від 03.04.01 та № 4816 від 30.03.01 у сумі 8120151,84 грн.

Отже, в рішенні від 15.06.01 у справі № 2/319 господарським судом м. Києва встановлено факт припиненими зобов’язання відповідачів за договором № 2 від 01.06.98р. та за договором поруки № 282/01 від 17.01.2001 з оплати електроенергії отриманої у грудні 2000.

Разом з тим, зазначеним рішенням визнані недійсними протоколи погодження № 4605, № 4600 від 08.02.01 на підставі ст.48 ЦК УРСР та зазначено, що відповідно до вказаної норми закону кожна із сторін протоколів-погоджень від 08.02.01 зобов’язана повернути всі отримані по цих угодах грошові кошти стороні, від якої ці кошти надійшли.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, судовими інстанціями встановлено, що в результаті цих операції відповідач-2 двічі отримав суму 8 120 151,84 грн. (як від ВАТ "Дніпроспецсталь" за Договором поруки так і від ВАТ "Запоріжжяобленерго" за протоколами- погодженнями № 4605 та № 4600). При цьому, від позивача вказана сума отримана була на підставі визнаних незаконними протоколів погоджень від 08.02.01, тобто без належних правових підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в уточненнях позовних вимог від 16.08.06 в обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача-2 –8 120 151,84 грн. посилався на ст.469 ЦК УРСР.

Статтею 469 ЦК УРСР передбачено, що особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи, без достатньої підстави, встановленої законом або договором, зобов’язана повернути безпідставно придбане майно цієї особи.

Судовими інстанціями правильно встановлено, що на момент пред’явлення позивачем уточнених вимог вказана норма втратила чинність з 01.01.04р., а саме: з моменту набрання чинності Цивільним кодексом України прийнятого 16.01.2003р.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до цивільних відносин , які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих  прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки відносини сторін щодо повернення 8 120 151,84 грн.  продовжують існувати, то слід застосовувати норми ЦК України.

Враховуючи наведене, господарські суди прийшли до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не можуть бути задоволені на підставі ст.469 ЦК УРСР, яка на момент уточнення позовних вимог та на момент винесення оскаржуваного рішення суду вже не діяла. Разом з тим, правильно зазначено, що повернення виконаного за недійсним правочином в даному випадку регулюється ст.1212 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.03 ухвалою господарського суду  м. Києва порушено провадження у справі № 23/553 про банкрутство дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

В газеті "Урядовий кур'єр" №183 (2598) від 01.10.03 було опубліковане оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.12.03 у справі № 23/553 затверджений реєстр вимог кредиторів. Зі змісту даного реєстру вбачається, що позивач в список кредиторів не включений, оскільки у встановленому законом порядку, не пред'явив кредиторські вимоги по справі № 23/553 за спірними зобов'язаннями, які виникли до порушення справи про банкрутство дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (після визнання у судовому порядку протоколів - погоджень недійсними, тобто з урахуванням вимог ч.4 ст.85 ГПК України після розгляду цього рішення апеляційною інстанцією 06.11.2001р.).

Згідно з п. 2 ст. 14, п. 5 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не заявлені вимоги, а також вимоги, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються та вважаються погашеними.

Судовими інстанціями досліджено, що позовні вимоги пред’явлені до дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України", яке знаходиться в процедурі банкрутства. Захист прав кредиторів боржника, відносно якого порушено справу про банкрутство, здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який в даному випадку є законодавчим актом, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних, в тому числі і щодо задоволення вимог кредиторів. Тобто реалізація кредиторами такого боржника свого права відбувається у встановленому вказаним законом порядку.

Відповідно до п. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 цього Закону.

Як зазначалося вище, 01.10.03 в газеті "Урядовий кур'єр" №183 було опубліковане оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, тому з цього моменту позивач мав право звернутися з заявою про визнання його грошових вимог, які є предметом позову. Однак не скористався цим правом і не звертався з грошовими вимогами у справу про банкрутство відповідача-2. Заявлена до стягнення заборгованість є конкурсною, оскільки виникла до порушення справи про банкрутство, тому грошові вимоги позивача згідно ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є погашеними.

Погашення вимог кредиторів щодо цивільно-правових зобов'язань, що відбувається внаслідок застосування частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" слід вважати припиненням цих зобов'язань відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України.

Встановлення в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному, окремому від встановленого цим законом порядку.

Суд може у встановленому ГПК України порядку приймати позовні заяви до особи, щодо якої порушена справа про банкрутство і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство.

Враховуючи, що дочірнє підприємство "Виробничо-збутове підприємство "Нафтогаз" НАК "Нафтогаз України" було залучено до участі у справі № 21/87 ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду  від 19.03.04, тобто вже після публікації про порушення справи про банкрутство, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд правомірно відмовили в позові у зв’язку з його необґрунтованістю.

Постановлені судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства  "Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення, а постанову від 21.03.2007 Запорізького апеляційного господарського суду та рішення від 08.11.2006 господарського суду Запорізької області у справі № 21/87-22/199/06 без змін.

Головуючий                                                                   Н.Кочерова

Судді:                                                                               В.Рибак

М.Черкащенко