ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.02.07                                                                                           Справа  № 5/55-38

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Прем’єр - Стиль»м. Луцьк

на ухвалу  господарського  суду Волинської області від 27.12.2006 року

у справі № 5/55-38

за скаргою : ТОВ «Прем’єр - Стиль»м. Луцьк

на дії Державної виконавчої служби в м. Луцьку

за позовом : Підприємства з іноземними інвестиціями –компанії «Юнітекс»м. Комсомольск

до відповідача: ТОВ «Прем’єр - Стиль»м. Луцьк

про стягнення 247 124,61 грн.

З участю представників :

Від стягувача : не з’явився

Від  боржника: Юдін С.В. –ю/т.

Від ДВС: Харченко С.В. –заст.нач.

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 27.12.2006 року по справі № 5/55-38 ТОВ «Прем’єр - Стиль»м. Луцьк відмовлено в задоволені його скарги на дії ДВС у місті Луцьку при виконанні рішення від 31.07.2006 року про стягнення на користь підприємства з іноземними інвестиціями –компанії «Юнітекс»м. Комсомольск заборгованості в сумі 247 124,61 грн.

ТОВ «Прем’єр - Стиль»  не погоджується з даною ухвалою суду першої інстанції, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути її в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задоволити його заяву. При цьому, апелянт посилається на наступні обставини і підстави:

- При винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було взято до уваги, що згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»у разі відсутності відомостей про місце заходження майна боржника державний виконавець виносить постанову по розшук майна боржника, а розшук та затримання транспортних засобів здійснюється органами внутрішніх справ. При цьому, розшук майна та затримання транспортних засобів, що належить ТОВ «Прем’єр - Стиль»здійснюється лише у випадках переховування майна боржника або відсутності інформації про місце його знаходження. У державного виконавця на момент винесення постанови про затримання транспортних засобів від 30.10.2006 року була в наявності вся інформація про майно, що належить боржнику, зокрема і транспортні засоби;

- Винесення постанови про розшук майна боржника можливе тільки за наявності письмової згоди стягувача відшкодувати витрати на розшук та авансувати дані витрати відповідно до закону. Однак, в судовому засіданні не було встановлено, що стягувач надав державному виконавцю згоду авансувати витрати, пов’язанні із затриманням автомобілей;

- В мотивувальній частині постанови від 30.10.2006 року про затримання транспортних засобів, що належать боржнику державним виконавцем зроблено посилання на положення ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», що є нелогічним, оскільки дано норма визначає порядок звернення стягнення на грошові кошти боржника –юридичної особи та ні в якій мірі не стосується накладення арешту на майно боржника, тим більше затриманням транспортних засобів;

- Аналіз ст. ст. 4, 55 Закону України «Про виконавче провадження»дає підстави стверджувати, що стягнення на майно боржника полягає у виявлені такого майна, проведення його опису і накладення арешту, що оформляється відповідним актом опису і арешту майна боржника, вилучення та подальшої реалізації. Наведене свідчить про недотримання державним виконавцем процедури звернення стягнення на майно боржника, що є суттєвим порушенням;

- 27.10.2006 року боржник звернувся із заявою до державного виконавця про накладення арешту на майно товариства із зазначенням конкретного переліку такого майна. Проте, дане клопотання підприємства було залишено державним виконавцем без належної уваги, а вимоги стосовно першочерговості накладення арешту не були задоволені, хоча звернення стягнення на запропоноване боржником майно не порушувало інтереси стягувача та не ускладнювало виконання рішення суду.

ДВС в місті Луцьку  проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними,  надуманими та такими, що не відповідають дійсності з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу. Ухвалу місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Про час і місце розгляду справи сторони повідомленні ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2007 року, направленою рекомендованою кореспонденцією. Ухвалою зобов’язано сторони забезпечити явку повноважних представників сторін. Стягувач явку свого представника в призначене судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на апеляційну скаргу не подавав.

В ході перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами та доказами в справі з’ясовано:

02.10.2006 року до Державної виконавчої служби у місті Луцьку надійшов на примусове виконання наказ, виданий господарським судом Волинської області від 31.07.2006 року по справі № 5/55-1 про стягнення з ТОВ «Прем’єр - Стиль»на користь підприємства з іноземними інвестиціями –компанії «Юнітекс»заборгованості в сумі 203 536,61 грн., 3% річних в сумі 11 434,52 грн. та 2 315,33 грн. судових витрат.

03.10.2006 року ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копія даної постанови була направлена сторонам виконавчого провадження для відому та виконання.

24.10.2006 року державним виконавцем, в звязку з невиконанням рішення суду божником в добровільному порядку, винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. Копія даної постанови направлена божнику для виконання.

Того ж дня, 24.10.2006 року ДВС була винесена постанова про арешт коштів боржника в загальній сумі 244 253,36 грн. 30.10.2006 року ДВС відповідно до повідомлення начальника Луцького МРЕВ УМВС у Волинській області винесена постанова про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на транспортні засоби божника.

30.10.2006 року державним виконавцем винесена постанова про затриманя транспортних засобів, що належать боржнику. Копія постанови направлена для відома божнику та ОРДПС для виконання.

Тільки 31.10.2006 року на адресу ДВС надійшов від боржника лист з пропозицією першочергово накласти арешт на майно (тканини) боржника у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції в проведеному судовому засіданні встановлено із пояснень державного виконавця, що даний лист божника у телефонному режимі було передано стягувачу, який відмовився від такого способу виконання наказу, оскільки майно запропоноване боржником є неліквідним, що порушує інтереси стягувача і ускладнює виконання рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржену ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Апелянт у своїй апеляційній скарзі акцентує увагу суду, на те, що державна виконавча служба при здійсненні своїх повноважень не мала права арештовувати майно, оскільки воно не переховувалось і не відчужувалось, а зобов’язана була задоволити заяву боржника щодо накладення арешту на запропоноване майно –тканини згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

В силу ст. 115 Конституції України рішення господарського суду, що набрало законної сили є обов’язковим на всій території України та виконується в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»під час проведення опису боржник має право зазначити ті види майна або предмети, на які слід звернути стягнення в першу чергу. Державний виконавець зобов'язаний задовольнити вимоги боржника, якщо вони не порушують інтересів стягувача і не ускладнюють виконання рішення.

Положення ст. 64 цього ж Закону передбачає, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно. Згідно ст. 55 Закону арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Дослідивши та проаналізувавши усі наявні матеріали справи, враховуючи норми даного Закону а також можливі негативні наслідки для стягувача та невиконання боржником рішення суду, що набрало законної сили, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що дії державної виконавчої служби були здійсненні відповідно до норм чинного законодавства, а доводи боржника є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо незадоволення вимог скарги боржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені апеляційної скарги ТОВ «Прем’єр - Стиль»м. Луцьк відмовити.

2. Ухвалу  господарського суду Волинської області від 27.12.2006 року по справі №5/55-38 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  № 5/55-38 повернути в господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь