ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.03.07 р.                                                                               Справа № 16/406

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур

При  секретарі      Москаленко  О.О. ,  розглянувши  матеріали  справи

за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь

до відповідача Міське комунальне підприємство “Маріупольтепломережа”                      м. Маріуполь

про стягнення 639 138 грн. 02 коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:            Риженіна Н.М. по дор.

від  відповідача :

В С Т А Н О В И В: в  судовому  засіданні  було оголошено  перерву  згідно ст. 77  ГПК  України до 15.03.2007р.

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 14.12.2006р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь  до Міського комунального підприємства “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь про стягнення 639 138 грн. 02 коп. ,  з  яких  :                492 366 грн. 98  коп.-   сума   необгрунтовано отриманої  активної   електроенергії   , 5 261 грн. 30  коп. -   сума   передачі електроеннергії , 9 427 грн. 54  коп. -  збитки   у  вигляді   вартості  втраченого  майна   - реактивної  елекроенергії   , 32 556 грн. 77  коп. -     утрати   електроенергії   ,  99 525  грн.  66 коп. – податок  на  добавлену вартість  , нарахований  на   активну   електроенергію   та  послуги   по  її  передачі  .

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не було надано клопотання про фіксації судового процесу  технічними засобами,  на підставі чого фіксація не була здійснена. Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 213ен від 12.12.2002 р. з додатками, рахунок №  90226386  від 30.11.2003р.,  № 90237412  від 31.12.2003р., № 90243554  від 31.01.2004р.  , №  90336476  від 31.10.2004р., № 90361948  від 30.12.2004р.  , калькуляцію собівартості електроенергії в період з листопада 2003р.  по січень 2004 року  , з  жовтня   2004 р. по грудень 2004 р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти  позовні  вимоги  визнає частково , а  саме  визнає  суму  заборгованості  по  рахункам  № 90237412  від 31.12.2003р., № 90243554  від 31.01.2004р. ,  суму   активної  енергії  по  рахунку  №  90226386  від 30.11.2003р.  не  визнає    з-за  витікання  строку  позовної   давності   , проти  заявлених збитків  заперечує з-за  безпідставності  та  не обгрунтованності.

За результатами розгляду справи та враховуючи пояснення представників сторін суд встановив.

Позивач відповідно до договору укладеного з ТОВ „Сервіс-Інвест” № 20042000 від 3008.2002 р. (т. 2 а.с. 10-17 ), користується електричною енергією. ТОВ „Сервіс-Інвест” діє на підставі ліцензії ПРс № 982 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Позивач у спірний період отримав та оплатив електричну енергію яка перейшла у його власність. Відповідно до наданих позивачем схем зовнішнього електропостачання Об’єкт, який належить відповідачу –Міському комунальному підприємству „Маріупольтепломережа” (котельна), було приєднано до електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь”, відповідно до чого на нього постачалась електрична енергія.

У цьому випадку позивач є споживачем електричної енергії, а відповідач –субспоживачем.

На врегулювання зазначених відносин між сторонами було укладено договір № 213 від 12.12.2002 р. щодо постачання Відкритим акціонерним товариством Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь електричної енергії Міському комунальному підприємству „Маріупольтепломережа” м. Маріуполь.

Отримання відповідачем електричної енергії від позивача підтверджується наданими до суду документами. Так, у місці приєднання (межа балансової належності) відсутні інші субспоживачі, що могли б впливати на облік отриманої електричної енергії. Засоби обліку встановлені у місці приєднання на території позивача. Позивач організував та здійснював облік переданої електричної енергії. Зняття показань приладів обліку здійснювалося черговим персоналом підстанції станом на 24 годину з 25 по 30(31) число кожного місяця, зазначені показання обліковувалися у журналі показань електролічильників та є підставою нарахування відпущеної електричної енергії. Такий порядок надає можливість прийняти розрахунок позивача до уваги.

Рішенням господарського суду Донецької області по справі № 23/5 від 29.03.2004 р. договір № 213 від 12.12.2002 р. було визнаний не укладеним.

Оскільки договір № 23/5 від 29.03.2004 р. вважається не укладеним, а факт постачання відповідачу електричної енергії підтверджується наданими до суду документами, відповідно, таку енергію слід вважати безпідставно отриманню.

Позовною вимогою Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” є стягнення суми вартості безпідставно отриманої  активної електричної енергії в розмірі 492 366  грн.98  коп.  по  рахункам  №  90226386  від 30.11.2003р.,  № 90237412  від 31.12.2003р., № 90243554  від 31.01.2004р.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Позивач наполягає на стягненні з Міського комунального підприємства „Маріупольтепломережа” м. Маріуполь вартості активної електричної енергії, реактивної енергії, втрат активної електричної енергії ,  послуг з передачі електричної енергії  та   суми  податку  на  добавлену вартість .

Позовною вимогою Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” є стягнення суми вартості безпідставно отриманої електричної енергії. Оскільки між сторонами не існує договірних відносин, відповідно не має підстав для компенсування позивачу Міським комунальним підприємством „Маріупольтепломережа” втрат активної електричної енергії в  сумі  32 556 грн. 77  коп., реактивної енергії  в  сумі  9 427 грн. 54  коп.,    послуг з постачання енергії  в  сумі  5 261 грн. 30  коп.

Відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, термін "майно" можливо застосувати лише до активної електроенергії, у той же час, реактивна електрична енергія є явищем, що призводять до втрат електричної енергії, останнє стосується також і втрат електричної енергії при її передачі.

Згідно   ч.1  ст. 26  Закону  « Електроенергетику»  споживання  енергії  можливе   лише   на  підставі   договору  .  Сторони  не  надали  суду  інших  договорів   на  підставі  яких   здійснювалась  поставка або передача  електроенергії  . Тому  суд  дійшов  висновку , що  відповідач  безпідставно  отримував   від позивача   активну  електроенергію , а  позивач безпідставно  її  передавав  .

Представник  відповідача  в  судовому  засідання  15.03.2007р.  погодився  з  кількістю  отриманої  від позивача  активної електроенергії за  виключенням   електроенергії , отриманої  по  рахунку   №  90226386  від 30.11.2003р.   на  суму   183  584 грн. 59  коп.                   (  сума  з  урахуванням    взаємозаліку  однорідних  вимог   на  суму  51 441 грн. 29  коп. -  угода  №  від 11.02.2005р.)       з-за  витікання  строку  позовної   давності  .

Дослідивши  матеріали  справи  , всуперечь  запереченням  відповідача  суд  , визнав  , що  строк  позовної  давності   щодо  подачі  в  суд  матеріалів  щодо  стягнення  суми  активної  електроенергії   згідно  рахунка     №  90226386  від 30.11.2003р.   не  витік .

При дослідженні  питання  щодо  позовної  давності  суд  застосовує  норми  ЦК  України (який вступив в дію з 1 січня 2004р.) .

Позовна давність – це встановлений законом, зокрема ст.256  ЦК України , строк  на  протязі  якого  особа  може  звернутися  до  суду з вимогою   для захисту порушеного права. Загальний строк для захисту за позовом особи, право якого,  порушено (позовна давність), встановлюється у три роки  ( ст. 257 ЦК України) .

Право на позов виникає зі дня, коли особа взнала або повинна була взнати про порушення свого права. Для того, щоб визначити  початок витікання строку позовної давності, необхідно встановити не тільки факт порушення суб’єктивного права, але й те, що про таке порушення взнало або повинно було взнати особа, право якого порушено ( ст. 261  ЦК України ).

Початковий момент витікання строку позовної давності визначається судом з урахуванням доказів по справі. Початковим моментом витікання строку позовної давності  у данній справі  слід  вважати   момент  виникнення  зобов`язання   -  оплата  за рахунком           №  90226386  від 30.11.2003р.  з  урахуванням  моменту  відправлення     рахунку   (   в порядку  ст. 530  ЦК  України  -  оскільки  строк  оплати  за  поставлену  активну  електроенергії  не  був  встановленим  )  - 11.12.2003 р.  , про  що  свідчить  запис  в  книзі  реєстрації   , плюс  з  урахуванням    перебігу  пошти  та   сіміденного терміну    відповіді  на    виставлений рахунок  .  То б  то  суд  вияснив  , що  позивач  звернувся  до  суду   в  межах   строку  позовної  давності  , оскільки  позов  до  суду  було  подано  07.12.2006р. , про  що  є  відмітка  пошти  на  конверті  відправлення .

На  підставі  зазначеного  суд  не  приймає  заперечення  відповідача  щодо  перебігу  строку  позовної  давності по  рахунку  №  90226386  від 30.11.2003р.  ,   та   приймає  його  як  доказ  по  справі   наряду  з  наданими  рахунками  № 90237412  від 31.12.2003р., № 90243554  від 31.01.2004р.     Тому  суд   на  підставі   ст. 1212  ЦК  України  вважає   , що  отримана  відповідачем  від  позивача  активна  електроенергія   є  безпідставно набутим  майном  . Відповідач  не є  постачальником   електроенергії   і не  її  виробником  . У   зв`язку  з  цим   та  зважаючи  на  специфіку  майна  -  електрична   енергія ,  суд стягує   з  відповідача  вартість    активної електроенергії  в  порядку  ст. 1213 ЦК  України в  розмері  -492 366 грн. 98  коп.-   сума   необгрунтовано отриманої  активної   електроенергії .

Послуги з електропостачання заявлені позивачем суд вважає наданими безпідставно оскільки без надання такої послуги неможливо передати електричну енергію. У той же час повернення такої послуги неможливо , оскільки   між  сторонами  відсутній  договір   щодо  підстав  стягнення  цих  платежів  ;  не  доведено  розмір   фактичної  собівартості   передачі  електроенергії  , всі  ці  платежі  виникли   у зв`язку   з  незаконною  поставкою  електироенергії  і з   вини  самого  позивача.

Також  , позивач  в порядку  ст. 623  ЦК  України  просить  стягнути  з  відповідача  збитки  ,  а  саме  :  9 427 грн. 54  коп. -  збитки   у  вигляді   вартості  втраченого  майна   - реактивної  елекроенергії   , 32 556 грн. 77  коп. -     втрати   електроенергії   ,  99 525  грн.  66 коп. – податок  на  добавлену вартість  , нарахований  на   активну   електроенергію   та  послуги   по  її  передачі  .

Статті 623 ЦК України передбачає, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язань боржником він повинен відшкодувати кредитору заподіяні цим збитки.

Статтею 9 ЦК України, яка визначає порядок застосування ЦК України до врегулювання відносин і у сфері господарювання, передбачено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є Господарський кодекс України (далі – ГК України), який набрав чинності з 01.01.04р. (пункт 1 Прикінцевих положень ГК України).

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте на позивачеві лежить обов’язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов’язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних зобов’язань для підприємства.

Відповідно до норм Закону України „Про податок на додану вартість” безпідставно отримане майно не є об’єктом оподаткування податком на додану вартість. Таким чином, ПДВ було нараховано позивачем безпідставно та   позовні  вимоги   в  цій  частині  стягнення  збитків  не  підлягають  задоволенню  .

Також,   відсутній  причинно- слідчий  зв`язок    між  збитками   та  не поверненням  вартості  - реактивної  електроенергії  в  сумі 9 427 грн. 54  коп. -  збитки   у  вигляді   вартості  втраченого  майна- реактивної  енергії  , оскільки   такі  явища   , як  втрата     реактивної   електроенергії, не  являється   майном   , а  являється  явищем   , що  супроводжує   процес   поставки  електроенергії   То б то  це  можна  розцінювати як  додаткові  витрати  позивача  , пов`язані з  поставкою  електроенергії  , але  ніяк  ні  втрачене   майно .   Таким  чином  , відсутній  збиток    в  тому  вигляді   , в  якому  дав  йому  термінологію  позивач  - вартість втраченого   майна.   На  підставі  чого    позовні  вимоги  в  цій  частині  не  підлягають  задоволенню  .

Також ,  позивач  просить  стягнути  з  відповідача  суму  збитків  -  32 556 грн. 77  коп. -     втрати   електроенергії   , але   його  вимоги  не  підлягають  задоволенню  , оскільки  також,   відсутній  причинно- слідчий  зв`язок    між  цими  збитками   та  боргом  за  активну  електроенергію , так  як   поставка  активної  електроенергії  була  не  на  підставі договору  (  що  є  обов`язком  згідно ч.1  ст. 26  Закону  « Електроенергетику»  , то б то споживання  енергії  можливе   лише   на  підставі   договору  ) , а  з  вини  самого позивача   -  рішення  23/ 5  від 20.03.2004р.  , яке  набрало  законної  чинності  .

На  підстав  ст. 35  ГПК  України   факти  доведені  при  вирішенні  господарського спору  між  тими ж сторонами   , не  вирішуються  при    вирішення  іншого  спору .

На  підставі  викладеного ,  суд  дійшов  висновку  , що позовні вимоги в частині стягнення вартості безпідставно отриманої активної електричної енергії в сумі  492 366 грн. 98  коп.-   підлягають задоволенню.

Судові  витрати   Господарський суд  Донецької області  згідно   ст. 49  ГПК України,  покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись, ст. ст. 174, 193, 216 Господарського кодексу України, ст. 11, 16, 525, 526, 625, 1212, 1213  Цивільного кодексу України, ст. ст. 43, 33, 34, 43, 46, 49 ст. ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу  України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства „Маріупольтепломережа” (), вул. Гризодубовой, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87518, р/р 9044 в Гречеському філіалі Іллічівського АК ПІБ м. Маріуполя, МФО 3344442, на користь Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” (), вул. Лепороського, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, р/р 0035 в Орджонікідзовському відділенні Промінвестбанку України в м. Маріуполь, МФО 334389, вартість безпідставно отриманої електричної енергії  в сумі  492 366 грн. 98  коп.., витрати за державним митом в сумі 4 923 грн.66 коп.  , витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118  грн.

В іншій  частині  позову  відмовити  .

Видати  наказ.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 16.03.2007 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Суддя                                                                         Манжур В.В.