ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.
№ 7/170-07

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
РВ ФДМ України по Дніпропетровській області

на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2007 року

у справі господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
РВ ФДМ України по Дніпропетровській області

до
ТОВ “Оазис”

про
розірвання договору та виселення,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Іванченко І.С.,

- відповідача:
Безруков Д.С.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року РВ ФДМ України по Дніпропетровській області звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ “Оазис” про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.08.2001 р. № 12/02-545-ОД та зобов”язання ТОВ “Оазис” виселити з орендованого приміщення площею 211,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 21а-21, що знаходиться на балансі ВАТ “Дніпропетровський заводобудівельний комбінат”.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач не вносить орендну плату чим порушує умови договору оренди та є підставою для його розірвання в односторонньому порядку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2007 року  в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням РВ ФДМ України по Дніпропетровській області подало касаційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду від 27.07.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.08.2001р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець) та ТОВ „Оазис” (орендар) було укладено договір № 12/545- ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого орендодавець зобов’язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно: нежитлові приміщення, площею 211, 5 кв.м, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 21а-21 в будинку, що знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства “Дніпровський заводобудівельний комбінат”.

На виконання умов договору, орендодавець передав нерухоме майно орендарю за актом приймання-передачі  від 01.08.2001р.

Згідно п.10.1 договору оренди, строк його дії встановлено з 01.08.2001р. до 01.08.2002р. включно. Шляхом обміну листами (лист позивача від 21.05.2004р. № 12/2-2461 про погодження продовження договору оренди) сторони договору оренди пролонгували договір до 01.07.2004 р.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно довідки КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” житлові будинки по вул. Леніна, 21-а та по вул. Леніна, 21 обліковуються окремо, власниками нежитлових приміщень в цих житлових будинках є фізичні та юридичні особи; нежитлові приміщення, що належали б державі Україна не значаться.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не може ідентифікувати приміщення, що були передані за договором оренди, відсутність даних про належність державі нежитлових приміщень в будинках по вул. Леніна, 21-а та по вул. Леніна, 21 та доказів користування відповідачем приміщеннями загальною площею 211,5 кв.м. після закінчення договору оренди від 01.08.2001 року, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2007 року у  справі № 7/170-07 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                  Н. Кочерова

Судді                                                                                     В. Рибак

М. Черкащенко