ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.
№ 11/224пн

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Коробенко Г. П.

розглянувши
касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року

по справі
№ 11/224пн Господарського суду Донецької області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим"

до
1)          Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Укрінкор"
2)          Відкритого акціонерного товариства "Інвестиційна компанія "Діком"

про
визнання угоди недійсною

За участю представників сторін:

від позивача:
Темерко В.Г. –дов. від 05.05.2006 року

від відповідача 1:
не з’явився

від відповідача 2:
не з’явився

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.12.2006 року касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим" була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 11 год. 10 хв. 16.01.2007 року.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання 16.01.2007 року не з’явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені заздалегідь належним чином. Оскільки ухвалою Вищого господарського суду України від 18.12.2006 року про прийняття касаційної скарги до розгляду явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників відповідача-1 та відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Консим" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Укрінкор" та Відкритого акціонерного товариства "Інвестиційна компанія "Діком" про визнання недійсною угоди, яка випливає із додаткової угоди від 30.09.2005 року, зміст якої направлений на зміну умов договору в частині скорочення строку оплати акцій в сумі 1021450,87 грн. до 01.01.2006 року.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.08.2006 року (суддя Чернота Л.Ф.), позовні вимоги були задоволені повністю; визнано недійсною угоду, яка випливає із додаткової угоди від 30.09.2005 року до до говору купівлі-продажу цінних паперів № К-06/02/105 від 30.09.2005 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Укрінкор" на користь Товариства з обмеженою від повідальністю "Консим" ви трати по сплаті державного мита в сумі 42,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забез печення судового процесу в сумі 59,00грн.; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Інвестиційна компанія "Діком" на користь Товариства з об меженою відповідальністю "Консим" витрати по сплаті державного мита в сумі 42,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року (судді: Мирошниченко С.В.-головуючий, Шевкова Т.А., Скакун О.А.), апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Укрінкор" була задоволена; рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2006 року по справі № 11/224пн скасоване, прийнято нове рішення про відмову позивачу в позові повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Консим" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В своїй касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Консим" вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, щодо оцінки доказів, які подаються сторонами у справі.

Відзиви на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані не були, що, в силу положень статті 1112 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено апеляційним господарським судом, між Відкритим акціонерним товариством "Інвестиційна компанія "Діком" (торговець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консим" (клієнт) було укладено договір за № К-06/105 від 01.07.05р. на брокерське обслуговування на ринку цінних паперів.

Відповідно даного договору - клієнт доручає, а торговець зобов'язується за винагороду давати клієнту посередницькі послуги відносно: купівлі цінних паперів, продажу цінних паперів, обміну цінних паперів, інших операцій з цінними паперами, передбачених законодавством України.

30.09.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КУА "Укрінкор" (продавець) та Відкритого акціонерного товариства "Інвестиційна компанія "Діком" (покупець) укладено договір № К-06/02/105 купівлі-продажу цінних паперів.

Як вірно встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, предметом договору визначено - продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язується забезпечити прийом та оплату цінних паперів зазначених у договорі.

До того ж, між вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду від 30.09.2005 року, відповідно до якої було змінено пункт 2.1 договору купівлі-продажу цінних паперів, а саме клієнт покупця (ТОВ "Консим") зобов'язується сплатити вартість отриманих акцій у сумі 1021450,87 грн. продавцю до 01.01.2006 року.

Отже, позивач вважає, що п.2.1, в редакції додаткової угоди від 30.09.2005 року, погіршує умови договору купівлі-продажу. При цьому, Відкрите акціонерне товариство "Інвестиційна компанія "Діком", на думку позивача, перевищило свої повноваження, які були визначені договором на брокерське обслуговування.

Господарський суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що спірна угода була укладена з порушенням вимог ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України - тобто, на думку господарського суду, особа, яка вчинила правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, крім того, комісіонер - Відкрите акціонерне товариство "Інвестиційна компанія "Діком" не вправі був виконувати не передбачені брокерським договором дії.

В процесі розгляду справи в апеляційній інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Інвестиційна компанія "Діком" надало, на вимогу Донецького апеляційного господарського суду, нотаріально завірену копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим" № 01/37 від 30.09.2005 року до "Інвестиційної компанії "Діком", в якому, серед іншого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Консим" пропонувало Відкритому акціонерному товариству "Інвестиційна компанія "Діком" внести зміни до п.2.1 Договору купівлі-продажу щодо строку оплати отриманих акцій, у зв’язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Консим" не заперечує проти укладання додаткової угоди до договору купівлі-продажу, де строк оплати буде встановлений до 01.01.2006 року.

З огляду на положення статті 101 ГПК України, а також положення статті 38 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає цілком правомірним залучення апеляційною інстанцією вказаного листа до матеріалів справи як доказу.

Посилання заявника касаційної скарги на відсутність мотивованого клопотання Відкритого акціонерного товариства "Інвестиційна компанія "Діком" на неможливість подачі цього листа суду першої інстанції, а отже, неправоміне залучення його апеляційним господарським судом до матеріалів справи, Вищим господарським судом України вважається безпідставним, оскільки вказаний документ був витребуваний апеляційною інстанцією ухвалою від 10.10.2006 року (а.с. 103), а не приєднаний за клопотанням заявника апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційною інстанцією, відповідність копії листа № 01/37 від 30.09.2005 року засвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Коніченко Н.М. Можливість подачі письмових доказів в належним чином засвідченій копії передбачена ч. 2 ст. 36 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Оскільки суд апеляційної інстанції визнав подану копію документа як належний та допустимий доказ, спростування цього висновку не входить до компетенції суду касаційної інстанції відповідно до приписів ст. 1117 ГПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції на підставі наявних в справі доказів дійшов висновку про те, що відповідач-2 при укладенні спірної додаткової угоди діяв відповідно до вказівок позивача, то твердження останнього про невідповідність спірної додаткової угоди законодавству правильно відхилені апеляційним господарським судом.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року по справі № 11/224пн в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консим" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року по справі № 11/224пн залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. П. Коробенко