ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

27 лютого 2007 р.           Справа 13/65-07

Господарський суд Вінницької області  у складі:

Головуючий  суддя    С. Тісецький

Секретар суду              Л.Новожилова

Представники :

позивача :     Новіков А.В. - керівник

відповідача:  не з’явився

інші:

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1115

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого та комерційного підприємства «Гарант»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінний завод «Вінниччина» про стягнення 27072,90 грн. –основного боргу, 84057,70 грн. – штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву та доказів витребуваних ухвалою суду від 05.02.2007 р. не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Ухвалу суду від 05.02.2007 р. направлено відповідачу рекомендованим листом і тим самим судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення його належним чином про час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача 27072,90 грн. –основного боргу, 84057,70 грн. –штрафних санкцій, посилаючись на те, що відповідачем не сплачено кошти за отримане дизельне паливо по договору поставки від 01.07.2004 р.

Вивчивши матеріали позовної заяви та вислухавши доводи представника позивача, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як видно із змісту позовної заяви та її матеріалів, підставою заявленого позову позивач вказує те, що відповідач згідно договору поставки від 01.07.2004 р. отримав у позивача дизельне паливо в кількості 7317 літрів на суму 16097,40 грн. за яке не розрахувався. А тому позивач просить стягнути з відповідача 27072,90 грн. –основного боргу (із врахуванням підвищення цін на ПММ) та 84057,70 грн. –штрафних санкцій.

Однак вказані обставини на які посилається позивач, вже були підставою позовних вимог у справі №8/37-05 за позовом ТОВ НПКП «Гарант»до ТОВ «Кінний завод «Вінниччина»про стягнення 25354,25 грн.

По наслідкам розгляду вказаної справи судом було винесено ухвалу про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що в зв`язку із тим, що відповідач не виконує своїх зобов`язань по мировій угоді, позивач вважає мирову угоду розірваною, посилаючись на п.9 мирової угоди, та продовжує нараховувати штрафні санкції передбачені договором поставки від 01.07.2004 р.

Однак, згідно п.1 ст..651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як видно із змісту мирової угоди затвердженої судом, сторони не обумовили можливість одностороннього розірвання угоди. Також, згідно п.2 ст.. 651 ЦК України, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною. Однак позивачем в судове засідання не надано доказів розірвання угоди в судовому порядку.

Таким чином, звернення позивача до суду з позовними вимогами, які ґрунтуються на підставах, що вже були предметом розгляду в господарському суді і по наслідкам якого прийнято процесуальне рішення, є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону.

А тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача 25354,25 грн. –заборгованості, відображеної в мировій угоді від 09.02.2005 р., яка затверджена ухвалою суду від 11.02.2005 р., підлягає припиненню на підставі п.2 ст. 80 ГПК України, в зв`язку із тим, що є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Що стосується заявлених до стягнення решти 1718,65 грн. –основного боргу (згідно пояснень та розрахунку позивача, в зв`язку з підвищенням цін на ПММ) та 84057,70 грн. –штрафних санкцій, вказані нарахування проведені позивачем на підставі договору поставки від 01.07.2004 р., який був предметом розгляду у справі №8/37-05. А тому суд приходить до висновку, що вказані суми нараховані позивачем безпідставно, в зв`язку із чим вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 651 ЦК України, ст.4-3, 4-5, 25, 28, 30, 43, ст.75, ст. 82, 83, 84,  115, 116  ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 25354,25 грн. –заборгованості на підставі п.2 ст. 80 ГПК України, в зв`язку із тим, що є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

2. Відмовити в позові в частині стягнення з відповідача 1718,65 грн. –основного боргу та 84057,70 грн. – штрафних санкцій

Суддя                                             Тісецький С.С.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.85ГПК України  02.03.07