ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.
№ 21/173-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової –головуючого

Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача
не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центра технічної  експлуатації місцевого телефонного зв’язку Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

на постанову
від 09.10.2006року Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 21/173-06 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центра технічної  експлуатації місцевого телефонного зв’язку Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

до

Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м. Дніпропетровську

про
стягнення 1372,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Центра технічної  експлуатації місцевого телефонного зв’язку Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м. Дніпропетровську про стягнення з останнього 1269,78грн. боргу, 1,06 грн. пені, 88,88 грн. штрафу, 12,53 грн. річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  відповідач не відшкодував виплати додаткових відпусток за грудень 2005 року, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням від 24.07.2006року господарського суду Дніпропетровської області позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 1269,78грн. боргу, 11,23 грн. річних, 95,16грн. витрат по сплаті державного мита, 110,08грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення суд виходив з того, що відповідно до норм статей 530, 526, 625 Цивільного кодексу України, якщо сторонами не був встановлений строк виконання відшкодувань то в такому випадку, звернення позивача до відповідача слід вважати вимогою про виконання обов’язку з оплати, строк для здійснення якої слід рахувати на протязі семи днів з дати пред’явлення відповідної вимоги. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що штрафні санкції підлягають стягненню на підставі пункту 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

За апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення  Кіровської районної ради у м. Дніпропетровську Дніпропетровський апеляційний господарський суд  постановою від 09.10.2006 року рішення господарського суду Дніпропетровської області скасував, в позові відмовив.

Постанова апеляційного господарського суду вмотивована тим, що позивачем порушено порядок надання документів, що підтверджують виплату компенсацій і які необхідні для відшкодування цих витрат через органи Державного казначейства, а тому останній втратив право на відшкодування компенсаційних виплат за грудень 2005 року.

Центр технічної  експлуатації місцевого телефонного зв’язку Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2006 року, мотивуючи касаційну скаргу тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши  наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами при розгляді справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 08.01.2004 року було укладено договір № 69 на відшкодування компенсаційних виплат особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Предметом Договору є відносини сторін щодо фінансування компенсаційних виплат особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до умов Договору позивач мав здійснювати виплату компенсаційних виплат особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи за рахунок власних коштів, а відповідач, відповідно, мав здійснювати відшкодування компенсаційних виплат означеним особам (пункти 1.1, 1.2 Договору).

Зобов’язання сторін визначені в розділі 2 Договору, де зокрема, зазначено, що позивач бере на себе зобов’язання протягом двох тижнів від дня проведення виплати подати відповідачу розрахунки даних виплат для відшкодування їх за рахунок Фонду, а відповідач зобов’язується здійснювати відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов’язаних з виплатою компенсацій і допомоги громадянам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у межах коштів що надійшли на рахунок фінансування цих виплат, відповідно до статті 28 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік"

В пункті 7.1 Договору сторони обумовили, що договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2005 року в частині проведення розрахунків з компенсаційних виплат особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та фінансування компенсаційних виплат до повного виконання.

Скасовуючи рішення місцевого суду господарський апеляційний суд виходив з того, що позивачем порушено порядок надання документів, що підтверджують виплату компенсацій і які необхідні для відшкодування цих витрат через органи Державного казначейства, а тому останній втратив право на відшкодування компенсаційних виплат за грудень 2005 року.

Однак, Дніпропетровським апеляційним господарським судом не прийнято до уваги, що відповідно до вимог частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор  вважається  таким,  що  прострочив,   якщо   він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії,  до вчинення яких боржник  не міг  виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Правові наслідки порушення зобов’язання з вини кредитора встановлені частиною 1 статті 616 Цивільного кодексу України, в якій, зокрема, зазначено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора,  суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, що і було зроблено судом першої інстанції.

При цьому, касаційна інстанція не може погодитись і з рішенням місцевого суду, оскільки  згідно статті 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України: 1) операцій з коштами державного бюджету; 2) розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; 3) контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів; 4) бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Отже у разі розгляду спору стосовно бюджетних коштів залучення до участі у такій справі органу Державного казначейства є обов’язковим, що не було зроблено судом першої інстанції та залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.

Крім того, в ході здійснення судового провадження судами не досліджувались питання пов'язані із застосуванням пункту 2.4 Договору, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов’язання здійснювати відшкодування підприємствам, установам та організація витрат, пов’язаних з виплатою компенсацій і допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у межах коштів що надійшли на рахунок фінансування цих виплат, відповідно до статті 28 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік".

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Неповне з’ясування всіх обставин справи, які  мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під  час  нового  розгляду  справи  господарському  суду необхідно  врахувати  викладене,  всебічно  і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті,  і  в  залежності  від  встановленого,  правильно  визначити  норми  матеріального  права,  що  підлягають  застосуванню  до  спірних  правовідносин,  та  прийняти  обґрунтоване  і  законне  судове  рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2006 року та постанову Дніпропетровського  апеляційного господарського суду від  09.10.2006 року  у справі №  21/173-06 господарського суду  Дніпропетровської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центра технічної  експлуатації місцевого телефонного зв’язку Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити частково.

Головуючий                                                                                           Т. Дроботова

Судді                                                                                                      Н. Волковицька

Л.Рогач