ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  18/390

19.12.07

За позовом          Українсько-італійського підприємства у формі ТОВ „Венето”;

До                    ВАТ „АК „Київводоканал” (відповідач 1);

Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Печерського району м. Києва „Печерськжитло” (відповідач 2);

Треті особи          КП „Печерська брама”;

КП „Липкижитлосервіс”;

Про                    стягнення 104 667,36 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Корендюк Д.І., представник, довіреність №165/1 від 01.03.2005 р.;

Від відповідача 1:          Печерський П.М., представник, довіреність №146 від 28.09.2007 р.;

Від відповідача 2:          Немцева Л.Ю., представник, довіреність №18-1041/11 від 06.08.2007 р.;

Від КП „Печерська брама”:          Якимчук Л.А., представник, довіреність б/н

від 12.09.2007 р.;

Від КП „Липкижитлосервіс”:          не з”явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2007 р. провадження у справі зупинене, у зв”язку з призначенням судово-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2007 р. провадження у справі поновлено, справа призначена слуханням на 02.10.2007 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 02.10.2007 р. до 31.10.2007 р., з 31.10.2007 р. до 04.12.2007 р., з 04.12.2007 р. до 19.12.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали від 02.10.2007 р., від 31.10.2007 р. та від 04.12.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 1 збитки у розмірі 104 667,36 грн., 1 046,67 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Від позивача 11.12.2007 р. до господарського суду була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідачів 173 923,76 грн. збитків, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач 1 у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечував, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідач 1 не відповідає за внутрішньобудинкову мережу водопостачання та водовідведення. Відповідно до визначень, що викладені в Правилах технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 р. №30, водоканал –підприємство, яке видобуває, очищує і подає в населений пункт питну воду, експлуатує зовнішні мережі і споруди водопостачання і каналізації населеного пункту та споруди для очищення стічних вод.

Відповідач 1 також зазначає про те, що аварія сталася не з вини останнього, оскільки відповідно до довідки, виданої Департаментом експлуатації каналізаційного господарства РЕКМ №1  19.05.2005 р., 20.05.2005 р., 23.05.2005 р., 25.05.2005 р., 01.06.2005 р. було виявлено засмічення каналізаційної мережі, що є порушенням правил пункту 17.10. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 р. №65. Пунктом 15.4. зазначених Правил передбачено, що абонент, з вини якого сталася аварія, зобов’язаний повністю відшкодувати завдані ним збитки та ліквідувати викликані ним руйнування.

Відповідач 2 у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує заподіяння йому матеріальної шкоди в результаті залиття та документів, що підтверджують її розмір. При цьому, відповідач 2 посилається на статтю 33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

КП „Печерська брама” у наданих письмових поясненнях на позовну заяву зазначає про те, що унітази в цокольному поверсі у будинку №20/22 по бул. Лесі Українки у м. Києві встановлені на одному рівні з колодязями каналізаційної мережі, що є порушенням пунктів 2.17. та 23.3. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 р. №1497. Встановлення унітазів у цокольному поверсі не передбачено планом забудови будинку, унітази встановлені самовільно без погодження з відповідними службами району, і є порушенням п. 19 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572, яким передбачено, що переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями  може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. У наданих письмових поясненнях КП „Печерська брама” також посилається на те, що факт нанесення матеріальних збитків не підтверджується ніякими доказами.

Комунальне підприємство „Липкижитлосервіс” у наданих письмових поясненнях зазначає про те, що на час виникнення аварії 21.05.2005 р. будинок №20/22 по бульвару Лесі Українки у м. Києві був на обслуговуванні та знаходився на балансі ЖЕО-604 Комунального підприємства по утриманню житлового господарства „Печерськжитло”. На момент залиття послуги з надання житлово-комунальних послуг, утримання будинку та прибудинкової території були обов’язком структурного підрозділу КП „Печерськжитло” –ЖЕО 603. КП „Липкижтилосервіс” зазначає про те, що відповідальність за утримання будинку повинна нести юридична особа, а саме КП УЖГ „Печерськжитло”.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Нежилі приміщення першого поверху та підвалу будинку №20/22 у м. Києві по бул. Лесі України перебувало в оренді позивач на підставі договору оренди №5 від 18.03.2004р., в яких було розміщено магазин „Здоровий сон від „Венето”.

21.05.2005 р. відбулося затоплення всього приміщення магазину першого поверху та підвалу.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Нормами статті 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Так, частиною першою зазначеної вище статті ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень зазначеної статті ЦК України позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: а) протиправність поведінки; б) шкода; в) причинний зв’язок між ними; г) вина заподіювача шкоди.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доданий позивачем до матеріалів справи акт огляду продукції 21.05.2005 р. в магазині „Здоровий сон від „Венето” за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 20/22 після затоплення приміщення не є належним засобом доказування, в розумінні статті 34 ГПК України, оскільки складений комісією у складі лише працівників магазину „Здоровий сон від „Венето”.

Позивачем на додано доказів виклику відповідачів для прийняття участі у складанні вищезазначеного акту та визначенні розміру заподіяної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність застосовується за наявності складу цивільного правопорушення, до якого відноситься протиправна поведінка, шкода та причинний зв’язок між ними. За відсутності хоча б однієї зі складової, особа не притягується до цивільно-правової відповідальності.

У даному випадку позивачем на доведена наявність шкоди, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко