ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 2-3/330-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                       Кривди Д.С,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:            не з’явився

від відповідача:        Юрченко Д.Ю.

розглянувши  касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської”

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р.

у справі № 2-3/330-2007  Господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської”

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник”

про стягнення 29013,40 грн.

та зустрічний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської”

про визнання договору недійсним та стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської”  звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” про стягнення 26328,00 грн. основного боргу та 2685,40 грн. пені.

29.01.2007р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Буревестник”   подало до Господарського суду Автономної Республіки Крим зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” про визнання договору від 17.03.2006р.  недійсним та стягнення 13000,00 грн. подвійного збитку.

Заявою від 12.03.2007р.  Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” уточнило позовні вимоги та просить суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” 34236,00 грн. основного боргу та 4526,65 грн. пені.

Заявою від 29.03.2007р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Буревестник”    змінило позовні вимоги по зустрічному позову та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” 6500,00 грн. збитків.

Заявою від 04.05.2007р.  Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” уточнило позовні вимоги та просить суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” 34236,00 грн. основного боргу та 4943,12 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.-19.06.2007р. (суддя: І.О.Соколова), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08. 2007р. (судді: О.А.Щепанська, Ю.М.Гоголь, Н.П.Горошко),  первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” задоволено частково: стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” 8083,50 грн. заборгованості, витрати по сплаті держмита у розмірі 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено, в задоволенні зустрічного позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями,

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської”  подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.-19.06.2007р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р. та прийняти нове рішення, яким стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Буревестник” 26152,50 грн. основного боргу та 4943,12 грн. пені. Свою вимогу Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” мотивує тим, що  господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” не підлягає задоволенню.

Згідно 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Господарським судом встановлено:

17.03.2006р. між ТОВ "Агрофірма ім. Крупської"  та СТОВ "Буревісник" укладено договір постачання, за яким  ТОВ "Агрофірма ім. Крупської"   зобов’язалося поставити  СТОВ "Буревісник" яровий ячмінь "Сталкер" ІІ репродукції у кількості 20 тон за ціною 1300грн. за 1 тону, а СТОВ "Буревісник" сплатити вартість зазначеного ячменю у слідуючому порядку: за 3 тони ярового ячменю здійснити передплату у сумі 3900грн., за останні 17 т. ярового ячменя розрахуватися фуражним ячменем у строк до 01.07.2006р. (у співвідношенні 1:1,5) у кількості 25,5т. або засобами захисту рослин (гербіцидами) взаєморозрахунком до 01.04.2006р., виходячи із вартості ячменя –1400грн. за тону, на суму 23800грн.

Загальні умови виконання зобов'язання встановлені ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що зобов’язання має виконуватися відповідно до умов, зокрема, договору.

Проте, господарським судом встановлено, що ТОВ "Агрофірма ім. Крупської" за товаротранспортними накладними № 105 від 18.03.2006р. та № 108 від 18.03.2006р. поставило СТОВ "Буревісник"  ячмінь фуражний у кількості 19020кг., який не був об’єктом поставки за договором від 17.03.2006р. При цьому вартість даного ячменю  ТОВ "Агрофірма ім. Крупської" не визначило. Зазначений ячмінь СТОВ "Буревісник" прийняло, із чого випливає, що сторонами укладено новий договір щодо купівлі-продажу 19020кг ячменю фуражного.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, СТОВ "Буревісник" зобов’язане сплатити вартість поставленого ТОВ "Агрофірма ім. Крупської" фуражного ячменю.

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч. 4 ст. 632 ЦК України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Господарським судом встановлено, що за довідкою ТПП палати Криму від 02.02.2007р. у березні 2006р. на час укладення сторонами договору поставки ціна ячменя фуражного складала 400-450грн. за 1 т., отже його середня ціна становила на момент укладення договору щодо купівлі-продажу фуражного зерна 425грн.

За таких обставин господарський суд дійшов правомірного висновку щодо стягнення з СТОВ "Буревісник" (19020 х 425грн.) 8083,50грн.

Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ст. 546 ЦК України, згідно якої виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, забезпечення виконання зобов’язання неустойкою (пенею) вчиняється правочином у письмовій формі.

Проте, як вже було зазначено, поставка позивачем ячменю фуражного здійснювалась за правочином, який не було укладено у письмовій формі, а отже і без забезпечення його виконання.

За таких обставин господарський суд попередніх інстанцій правомірно відмовив в задоволенні позову щодо стягнення пені.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом норми матеріального та процесуального права порушено не було, то підстави для скасування даних судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма ім. Крупської” залишити без задоволення, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08. 2007р. у справі № 2-3/330-2007 –без змін.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.