ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.04.07р.

Справа № 35/128-07

За позовом  Комунального підприємства із транспортування покупної       теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської Ради,

м. Дніпропетровськ

до  Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина", м. Дніпропетровськ

про спонукання укласти договір

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача – Добровольський О.В., юрисконсульт, дов.№2134 від 11.12.06 р

від відповідача  - Кісенко В.В., юрисконсульт, дов.№77/01-032 від 02.01.06 р

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухається із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу, запис здійснюється на носій CD-R N 5154134LD36758.

15.02.2007р. позивач звернувся до суду та просить спонукати Відповідача укласти з ним договір на відпуск теплової енергії №98/07/КП від 24.01.2007р. з 02.11.2006р. в редакції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що отримав від відповідача лист від 02.11.2006р. за №4949/ДЮЦ з проханням укласти договір  на постачання теплової енергії та 24.01.2007р. проект договору №98/07/КП на відпуск теплової енергії. Запропонований договір позивач підписав з протоколом розбіжностей, який відповідач не прийняв, а надав свій протокол узгодження розбіжностей та сторони з п. 1.1, 2.1., 5.3, 6.6.7 та 6.6.8 договору не досягли згоди, що і стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти укладення договору не заперечує та вважає, що договір повинен бути укладений в його редакції щодо об’єктів постачання теплоенергії, оскільки теплопостачання на автомайданчик припинено. Вказує, що позивач невірно визначив розмір пені та п. 6.6.7. та 6.6.8. підлягають виключенню з договору. Пояснює, що за адресою вул. Д.Нечая, 21 знаходиться гуртожиток та тарифи на опалення повинні застосовуватися як для населення. Вказане підтверджує рішенням третейського суду від 17.01.2007р. та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач  направив позивачу лист від 02.11.2006р. за №4949/ДЮЦ з проханням укласти договір на постачання теплоенергії  для приміщення за адресою вул. Д.Нечая, 21 –санаторій профілакторій, та вул. Нечая, 29а –ДЮЦ ім. В.А. Тютіна, та в послідуючому надіслав проект договору  на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання при наявності приладів обліку від 24.01.2007р. №98/07/КП.

Вказаний договір позивач підписав з протоколом розбіжностей по п. 1.1, 2.1., 5.3, 6.6.7 та 6.6.8 договору, який направив відповідачу. Відповідач в свої чергу не погодився з запропонованою редакцією вказаних договорів та надав свій протокол узгодження за всіма спірними пунктами, який позивач отримав 06.02.2007р.

Позивач із запропонованою редакцією договору не погодився та передав спір на вирішення суду в установлений законом строк.

Як слідує з наданого суду проекту договору та пояснень представників сторін  вони намагаються укласти договір, предметом якого є постачання теплової енергії на об’єкти відповідача.

Відповідно до п. 3 ст. 179 Господарського кодексу України  укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості  укладання договору  для певних категорій суб’єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України  судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких  є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.  Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або, якщо сторони зобов’язані укласти певний господарський договір на  підставі укладеного ними попереднього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 275 Господарського кодексу України виробники та постачальники енергії, якою являється і теплова енергія, зобов’язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії.  Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього кодексу.

Отже, суд повноважний розглядати спір щодо укладення цього договору, оскільки обов’язковість  його укладання прямо встановлена законом, яким встановлено, що позивач не має права відмовити відповідачу, який являється споживачем теплової енергії, в укладення цього договору.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України  договір набуває чинності з моменту його укладення. Разом з тим, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. В п. 8.1. договору обумовлено, що договір укладається на строк з 02.11.2006р. по 02.11.2007р., що не суперечить вище наведеним приписам ст.631 ЦК. Спір відносно строку дії договору між сторонами відсутній. Таким чином, вимога позивача щодо укладення спірного договору та саме строком дії з 02.11.2006р. є обґрунтованою.

В той же час позивач просить спонукати відповідача укласти договір в його редакції, включаючи пункти за якими сторони не досягли згоди. Вказані вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За п.1.1 позивач пропонує до переліку об’єктів, на які здійснюється теплопостачання, крім зазначених в листі відповідача від 02.11.2006р. за №4949/ДЮЦ, додати автомайданчик по вул. Кротова,40, мотивуючи тим, що від  відповідача 29.11.2006р. надійшла телефонограма щодо запуску системи опалення, зокрема, і на автомайданчику та була здійснена подача опалення, про що складено акт від 30.11.2006р.

Відповідач проти цього заперечує та вказує, що теплопостачання на автомайданчик було припинено, посилається на телефонограму від 16.01.2007р.

Як зазначено вище, постачальник теплової енергії зобов’язаний укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії, тобто саме споживач визначає на які його об’єкти слід проводити теплопостачання.

В листі про укладення договору відповідач не зазначав щодо теплопостачання на спірний автомайданчик. В пунктах 1.1. та 1.3. екземпляру договору відповідача відсутній автомайданчик як об’єкт теплопостачання.  В екземплярі договору позивача дописано автомайданчик.  Вказані дописки не засвідчені підписами повноважних осіб, які підписали спірний договір. Таким чином, п.1.1 договору щодо переліку об’єктів теплопостачання слід прийняти в редакції відповідача. Відповідно до ч. 8 Господарського кодексу України якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору до його укладення, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідач стверджує, що об’єкт розташований за адресою: вул. Д.Нечая, 21  являється гуртожитком. Згідно Рішення третейського суду від 17.01.2007р. та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2007р. вказане приміщення зареєстровано як гуртожиток.

З огляду на викладене, за період  з 02.11.2006р. по 16.01.2007р. (день набрання чинності рішенням третейського суду) постачання теплоенергії здійснювалося на цей об’єкт як в санаторій-профілакторій, з 17.01.2007р. -  як в гуртожиток.

В зв’язку з чим п.1.2. договору приймається в редакції позивача частково, а саме «Нарахування плати за теплову енергію, гарячу воду проводиться  Постачальником на підставі тарифів, затверджених місцевими органами самоврядування: Дата затвердження та номер рішення №2077 від 19.09.2002р.  –тариф за 1 Гкал теплової енергії –85 грн з ПДВ; Дата затвердження та номер рішення №4590 від 04.12.2006р.  -  тариф за 1 Гкал теплової енергії для населення гуртожитку –171,00 грн з ПДВ; тариф за 1 Гкал теплової енергії  для санаторію-профілакторію вул. Д.Нечая, 21  (з 02.11.2006р. по 16.01.2007р.) та дитячо-юнацького центру вул. Д.Нечая, 29а –251,77 грн з ПДВ.»

За приписами ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України  оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати.  За погодженням сторін  можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Умови п. 5.3. договору в редакції позивача не суперечать вище вказаним приписам, та підлягають прийняттю в його редакції.

Редакція відповідача щодо оплати фактично не містить порядку та строків оплати спожитої теплоенергії  та судом відхиляється.

Вимоги позивача щодо забезпечення виконання зобов’язання щодо оплати теплової енергії неустойкою у формі пені не суперечать приписам ст. 546 Цивільного  кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України. Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України  від 22.11.1996р. №543/ВР “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовґязань”  розмір пені обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, в частині редакції п. 6.6.7. вимоги позивача задовольняються частково, а редакція п. 6.6.8. приймається повністю.

Пропозиції відповідача про виключення цих пунктів судом відхиляються з вище викладених підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України   день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.   Суд не знаходить підстав щодо визначення іншої дати укладення договору, оскільки спір судом вирішено в установлені законом строки.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності  докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та  підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України,  ст.ст. 179-181, 187 Господарського кодексу України, ст.ст. 626-631 Цивільного кодексу України    господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов’язати Відкрите акціонерне товариство  «Дніпрошина»(49600, м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 24, ) укласти з Комунальним підприємством  з транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс»Дніпропетровської міської ради (49089, м. Дніпропетровськ, вул. Більшовицька, 32, ) договір №98/07/КП «На відпуск теплової енергії для потреб опалення при наявності приборів обліку»від 24.01.2007р. з 02.11.2006р.

Розбіжності до  договору №98/07/КП «На відпуск теплової енергії для потреб опалення при наявності приборів обліку» від 24.01.2007р., що укладається між Комунальним підприємством з транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс»Дніпропетровської міської ради та Відкритим акціонерним товариством  «Дніпрошина»прийняти в наступній редакції:

«Пункт 1.1 договору -  «Постачальник»проводить відпуск якісної теплової енергії для потреб центрального опалення відповідно глави Сніп 2 04.07-86 «Теплові мережі» по об’єктах «Споживача», які розташовані за адресою: вул. Д.Нечая, 21 –з 02.11.2006р. по 16.01.2007р. –санаторій-профілакторій, з 17.01.2007р. - гуртожиток; дитячо-юнацький центр вул. Д.Нечая, 29а від джерела теплопостачання  ВАТ «Дніпрошина».

Пункт 2.1. договору –«Нарахування плати за теплову енергію, гарячу воду проводиться  Постачальником на підставі тарифів, затверджених місцевими органами самоврядування: Дата затвердження та номер рішення №2077 від 19.09.2002р.  –тариф за 1 Гкал теплової енергії –85 грн з ПДВ; Дата затвердження та номер рішення №4590 від 04.12.2006р.  -  тариф за 1 Гкал теплової енергії для населення гуртожитку –171,00 грн з ПДВ; тариф за 1 Гкал теплової енергії  для санаторію-профілакторію вул. Д.Нечая, 21  (з 02.11.2006р. по 16.01.2007р.) та дитячо-юнацького центру вул. Д.Нечая, 29а –251,77 грн з ПДВ.»

Пункт 5.3. договору –«Розрахунок за теплову енергію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в наступному порядку:

-          25% від заявленого обсягу споживання теплової енергії –до 10 числа розрахункового місяця,

-          25% від заявленого обсягу споживання –до 20 числа розрахункового місяця,

-          30% від заявленого обсягу споживання теплової енергії –до 30 числа розрахункового місяця,

-          остаточний розрахунок –на протязі 5 банківських днів з часу отримання платіжного доручення»

Пункт 6.6.7 договору –«У випадку несплати чи несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію в строки, встановлені в п. 5.3. даного договору, Споживач сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня. Пеня нараховується з наступного дня  після закінчення строку остаточного розрахунку за місяць.»

Пункт 6.6.8. договору –«Оплата пені не звільняє винну сторони від виконання своїх зобов’язань відповідно до умов договору».

День набрання чинності цим рішенням суду вважається днем укладення договору №98/07/КП «На відпуск теплової енергії для потреб опалення при наявності приборів обліку»від 24.01.2007р.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства  «Дніпрошина»- 49600,           м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 24, (р/р 0100 в ДОД ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль»м. Дніпропетровськ, МФО 305633) на користь Комунального підприємства  з транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс»Дніпропетровської міської ради –49089, м. Дніпропетровськ, вул. Більшовицька, 32, (р/р 1177 в КБ «Приватбанк», МФО 305299) витрати по сплаті державного мита –42,50 грн (сорок дві грн 50 коп) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –59,00 грн (п’ятдесят дев’ять грн).

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з часу його підписання.

Рішення підписано 06 квітня 2007р.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано