КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2006                                                                                           № 17/47

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              Шумаєвій Ю.С.

За участю представників:

від позивача -Сидоренко В.А.,

від відповідача:          не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інбор-Оснастка"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2006

у справі № 17/47 (Кролевець О.А.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Інбор-Оснастка"

до                                                   ЗАТ "Компанія Росток"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  зобов"язання прийняти виконану роботу, стягнення 103655,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про зобов’язання відповідача прийняти виконану роботу, яка є предметом договору № 18 від 30.05.2005 шляхом підписання двостороннього акту приймання-передачі комплекту інструментальної оснастки; зобов’язання відповідача сплатити суму у розмірі 101 444 грн. за виконану роботу; стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді неустойки у розмірі 2211,48 грн.

Згідно заяви від 13.02.2006 позивач просив суд зобов’язати відповідача виконати пункт 2.2 Договору № 18 від 30.05.2005 і перерахувати на розрахунковий рахунок позивача 50% авансовий платіж у сумі 57317 грн.; зобов’язати відповідача прийняти виконану роботу, яка є предметом договору №18 від 30.05.2005 шляхом підписання двостороннього акту приймання-передачі комплекту інструментальної оснастки; зобов’язати відповідача після прийняття виконаної роботи сплатити позивачу суму у розмірі 44 127 грн. за виконану роботу з урахуванням, що відповідачем буде здійснено авансовий платіж; стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді неустойки у розмірі 2211,48 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Згідно заяви від 03.04.2006 про уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 57317 грн. (авансовий платіж в якості попередньої оплати, яка визначена у п. 2 Договору №18 від 30.05.2005).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2006 у справі № 17/47 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 57 317 гривень задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ч. 2 ст. 854 ЦК України, яка передбачає право підрядника вимагати виплати йому авансу лише у випадках та в розмірі, встановлених договором, та на п. 2.2. договору згідно якого відповідач зобов’язаний для початку виконання робіт перерахувати на розрахунковий рахунок позивача 50% авансовий платіж в якості передоплати.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне:

Відповідно до умов договору № 18 від 30.05.2005, укладеного між сторонами по справі позивач зобов’язався спроектувати, виготовити, провести випробування та передати відповідачеві зі всіма супровідними документами комплект інструментальної оснастки згідно додатку № 1 до договору, а відповідач зобов’язався оплатити вартість цієї оснастки згідно п.2 договору.

Також сторонами був укладений Додаток №1 до договору, яким сторони конкретизували предмет договору, визначили кількість і вартість продукції та строки її виготовлення.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість оснастки становить 134634,00 грн., в тому числі ПДВ - 22439,00 грн.

Згідно з п.2.2 Договору для початку виконання робіт відповідач був зобов’язаний перерахувати на розрахунковий рахунок позивача 50 % авансовий платіж в якості передоплати.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач своїх зобов’язань в частині сплати авансу за договором № 18 від 30.05.2005 належним чином не виконав, платіжним дорученням № 2812 відповідач 21.06.2005 перерахував на користь позивача лише частину авансу в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 2 ст. 854 ЦК України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача несплаченої частини авансу посилається на вищезазначену ч. 2 ст. 854 ЦК України та вважає, що судом першої інстанції неправомірно не застосовано її положення до спірних правовідносин.

Апеляційний господарський суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати сплати відповідачем авансу у зв’язку з тим, що хоча п. 2.2. договору і встановлює обов’язок відповідача сплатити авансовий платіж для початку виконання робіт, однак ні договором, ні законодавством не встановлено строку його сплати.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Інбор-Оснастка” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2006 у справі № 17/47 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Інбор-Оснастка” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2006 у справі № 17/47 – без змін.

2.          Матеріали справи № 17/47 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.