КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2006                                                                                           № 7/74

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                         Барицької Т.Л.

Ропій Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" вособі Розрахункового департаменту

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.03.2006

у справі № 7/74 (Якименко М.М.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" вособі Розрахункового департаменту

до                                                   КП "Київжитлоспецексплуатація"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 371896,97 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.03.2006 у справі № 7/74у позові Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Комунального підприємства „Київжитлоспецексплуатація” про стягнення 371896 грн. 97 коп. відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що: відповідач не є власником нежилих будинків комунальної власності міста Києва, отже не є безпосереднім користувачем централізованих послуг водопостачання та водовідведення; відповідно до своєї статутної діяльності не має права надавати послуги орендарям з водовідведення та водопостачання; відповідно до ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам , підприємствам питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, які безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; в наданому позивачем переліку нежилих будинків споживачами послуг з водовідведення та водопостачання є безпосередньо орендарі та власники приватизованих об’єктів, які зобов’язані укладати самостійно договори; надані позивачем акти про контрольне зняття показників водолічильників оформлені в односторонньому порядку без представника відповідача, а тому не можуть бути доказом про надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 30.03.2006 у справі № 7/74, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з’ясування судом обставини справи, що мають значення для справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом неправильно застосована ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” та на підставі цього зроблено висновок, що відповідач не є безпосереднім споживачем послуг питного водопостачання, а тому не вважає останнього зобов’язаним укладати договір з підприємством питного водопостачання, оскільки пунктом 2 ст. 19 Закону України „ Про питну воду та питне водопостачання” встановлено, що підприємства, які безпосередньо користуються послугами питного водопостачання є споживачами підприємства питного водопостачання і згідно із частиною 1 цієї статті, несуть обов’язок укладення відповідного договору з позивачем.

Суд помилково вважає орендарів приміщень відповідача безпосередніми користувачами, оскільки стаття 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” не містить положень щодо обов’язкового укладення підприємством питного водопостачання прямих договорів з орендарями, що не є балансоутримувачами водопровідних і каналізаційних мереж, які безпосередньо приєднані до міськводопроводу та каналізації. Споживач, що не приєднаний безпосередньо до мереж міськводопроводу та каналізації, не несе обов’язку щодо укладання прямого договору з постачальником послуг питного водоспоживання.

КП „Київжитлоспецексплуатація” є підприємством, що безпосередньо користується централізованим питним водопостачанням і водовідведенням та є споживачем підприємства питного водопостачання, оскільки між відповідачем та позивачем не існує посередницьких мереж, а також враховуючи той факт, що відповідач здійснює господарську діяльність шляхом використання послуг водовідведення та за які отримує плату від орендарів в складі орендної плати як за приміщення, що оснащені каналізацією.

Скаржник вважає, що саме на відповідача покладено обов’язок щодо укладення договору з підприємством питного водопостачання та його відмова від укладення договору по спірним будинкам є безпідставною, оскільки скид здійснюється саме з каналізаційних мереж, що перебувають на балансі КП „Київжитлоспецексплуатація”.

В результаті неповного з’ясування обставин справи суд обґрунтував відмову в позові укладеним між позивачем та відповідачем договором від 07.10.2003 № 03191/1-5-10 на послуги водопостачання та водовідведення та рішенням Господарського суду м. Києві від 24.01.2005 р. у справі № 6/12 про відмову водоканалу у позові про внесення змін у зазначений договір. Суд не врахував, що за цим договором послуги надаються до інших об’єктів, ніж зазначені в позові по даній справі. Крім цього, предметом судового розгляду у справі є стягнення коштів за бездоговірний скид стічних вод до міської каналізації. Рішенням від 24.01.2005 по справі № 6/12 встановлено, що об’єкти, які просить водоканал внести до договору не є об’єктами водопостачання саме по цьому договору також рішенням не встановлено, що вказані у позові об’єкти не є взагалі об’єктами, до яких здійснюється постачання послуг водоканалом. Таким чином, спір у справі № 6/12 не має відношення до справи № 7/74 і не може використовуватись як підстава для відмови у позові щодо іншого предмету спору.

Суд зробив висновок, що орендарі зобов’язані самостійно укладати договори з ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», при цьому не з’ясував, чи має позивач законні підстави для укладення таких договорів. Суд також не врахував, що позивач не має можливостей укладання прямих договорів з орендарями на тій підставі, що балансоутримувачем внутрішньо будинкових мереж, тобто відповідачем, як і самими орендарями не виконуються вимоги Правил користування в частині обладнання приладами обліку води кожного окремого орендаря для укладення з ним безпосереднього договору. У відповідності із п. п. 4.2, 4.13, 4.19, 11.1 Правил користування, наявність приладу обліку є обов’язковою умовою для того, щоб стати абонентом підприємства питного водопостачання і вести розрахунки безпосередньо з водоканалом. За таких обставин, скаржник вважає, що він не може укладати договори оренди з орендарями відповідача.

Суд в рішенні зазначив, що в наданому позивачем переліку нежилих будинків споживачами є орендарі та власники приватизованих об’єктів, але відповідач не надав доказів приватизації будинків або доказів їх оренди як єдиного цілого; не надав доказів балансової належності саме каналізаційних мереж в місцях приєднання до міської каналізації.

Отже скаржник вважає, що незважаючи на балансову належність будівель та споруд, відповідач є особою, яка зобов’язана укласти договір з підприємством питного водопостачання як така, що безпосередньо отримує послуги. Всі інші споживачі, що отримують послуги через мережі відповідача, є його субабонентами і у відповідності із п. п. 4.22, 12.13, 21.2 Правил користування, ведуть розрахунки з абонентом – власником або балансоутримувачем мереж, приєднаних до місьководопроводу та каналізації.

Також, на думку скаржника, суд помилково дійшов висновку, що надані позивачем акти контрольного зняття показників лічильників не можуть бути доказами про надання послуг з водопостачання та водовідведення, так як оформлені в односторонньому порядку, оскільки суд не врахував, що всі акти оформлено у відповідності з п. 12.15 Правил користування і є підставою для розрахунків без підпису представника відповідача. В усіх актах зроблена відмітка про відмову від підписання актів, крім цього, до справи було додано копію листа відповідача від 16.01.2006 № 155/13-19 про повернення екземплярів акту та про безпідставну відмову від оплати об’єму послуг, які зафіксовані актами.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство „Київжитлоспецексплуатація” просить рішення Господарського суду м. Києва від 30.03.2006 у справі № 7/74 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідач листами № 084/07-83 від 28.07.2003, № 084/07-113 від 15.12.2003, № 155/04-51 від 04.05.2005 надав ВАТ „АК „Київводоканал” перелік об’єктів, яким надається вода ( приймаються стоки), а саме: вул. Володимирська, 51-А; вул. Б. Хмельницького, 3; вул. Межигірська, 87; вул. Червоногвардійська, 13; вул. Кайсарова, 7; вул. І. Пулюя, 5; вул. Довбуша, 33, розрахунки по зазначених об’єктах за водовідведення КП „Київжитлоспецексплуатація” проводить своєчасно і заборгованість відсутня, що стосується стягнення заборгованості інших підприємств ( орендарів) нежитлових приміщень комунальної власності міста, то це позивач повинен вирішувати самостійно безпосередньо з користувачами, які отримують послуги з водовідведення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація” з позовом про стягнення 371896 грн. 97 коп. за без договірний скид стічних вод до міської каналізації.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з травня 2002 по червень 2005 забезпечував питною водою та приймав стічні води від мереж будинків: по вул. Космонавта Волкова, 2-А; пр-т Лісовий, 39; пр-т Лісовий, 39-А; вул. Шолом-Алейхема, 3, 22; пр-т Маяковського, 15; вул. Драйзера, 22, пр-т Маяковського, 47; вул. Полярна, 8-А; шосе Мінське, 6-Б, 6-А; вул. Приозерна, 2; вул. Лавроша Гавро, 16-А; вул. Малиновського, 34; пр-т Оболонський, 14; вул. Малиновського, 9; вул. З.Гайдай, 5; вул. М. Тимошенка, 9; вул. Героїв Дніпра, 14, 18, 31-Б, 53; вул. Північна, 6; пр-т героїв Сталінграда, 56-Б, 65; вул. Прирічна, 11, 25, 27-Д, 27-Е; вул. Малиновського, 9; вул. Басейна,1/2, 1, пр-т Перемоги, 104-Б; вул. Я. Колоса, 8; вул. Хрещатик, 44; вул. Дегтярівська, 3; вул. Трьохсвятительська, 4-Б. Оскільки зазначені будинки знаходяться у повному господарському віданні КП „Київжитлоспецексплуатація”, то відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” КП „Київжитлоспецексплуатація” є споживачем питної води та згідно із частиною 2 ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” відповідач повинен своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Про факт споживання питної води в вищезазначених будинках свідчать акти про контрольне зняття показників водолічильників, що оформлені відповідно до пункту 12.15 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.03.2006 у справі № 7/74 позивачу відмовлено в позові повністю.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення із врахуванням наступного.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання визначено Законом України „Про питну воду та питне водопостачання” № 2918-III від 10.01.2002.

Суб’єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є: органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать об'єкти питного водопостачання; органи місцевого самоврядування, до сфери управління яких належать об'єкти питного водопостачання; підприємства питного водопостачання; споживачі питної води (ст. 4 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання”).

Статтею 1 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” визначені терміни, зокрема, підприємства питного водопостачання та споживача питної води, відповідно до якої: підприємством питного водопостачання є суб'єкт господарювання, що здійснює експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання, забезпечує населення питною водою за допомогою пунктів розливу (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв) підготовки питної води та виробництво фасованої питної води; споживачем питної води є юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” на підприємства питного водопостачання покладено обов’язок забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання. Свою діяльність підприємства питного водопостачання провадять на підставі таких документів: дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод);

ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення; державного акта на право постійного користування або на право власності на землю; технічного проекту на розміщення водопровідних мереж, споруд та устаткування, погодженого і затвердженого в установленому порядку; сертифіката відповідності та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи на фасовану питну воду.

Відповідач не може бути підприємством питного водопостачання, оскільки в останнього відсутні документи, перелік яких визначений ст. 16 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання”.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Враховуючи, що перелічені в позовній заяві будинки є нежитловим фондом, позивачем не наведено правового обґрунтування обов’язку відповідача надання орендарям послуг з питного водопостачання, безпосередньо КП „Київжитлоспецексплуатація”, в зазначених в позовній заяві будинках, не використовує питну воду для власних потреб, то колегія суддів вважає, що відповідач не є споживачем послуг з питного водопостачання.

Питання приймання стічних вод до комунальної каналізації та встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод врегульовані Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України (далі по тексту – Правила користування), затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 за № 165/374, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі по тексту – Правила приймання), затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691, Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.06.2003 № 1073 та Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у систему каналізації населених пунктів (далі по тексту – Інструкція), затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2. Правил користування системами комунального водопостачання, даними правилами встановлений порядок користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до комунальної каналізації та визначаються взаємовідносини між об'єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарства або іншими експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств (надалі - Водоканал) та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на території України.

Дотримання цих Правил є обов'язковим для всіх осіб, підприємств, установ, організацій, що користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їхньої відомчої належності і форми власності.

Згідно із п. 1.3 Правил користування абонентами, що користуються послугами Водоканалу, можуть бути державні, колективні та інші підприємства, організації, установи (надалі-підприємства), а також окремі громадяни, що мають жилі будинки або їх частину на праві приватної власності (надалі - громадяни), на які відкрито особовий рахунок і які перебувають з Водоканалом у договірних відносинах.

Пунктом 6.1 Правил приймання передбачено, що приймання стічних вод підприємств у систему каналізації здійснюється за договорами. Договір на приймання стічних вод у комунальну каналізацію розробляє Водоканал у 30-денний строк з моменту подачі Підприємством листа-заявки відповідно до Правил користування, цих Правил, поданих Підприємством матеріалів і лімітів скиду забруднень у водойму, установлених Водоканалу органами Мінекоресурсів України, та передає два примірники договору Підприємству-абоненту (пункт 6.6 Правил приймання).

Відповідно до пункту 1.7 Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва стічні води можуть бути прийняті у міську каналізацію, якщо мережі та споруди Підприємства побудовані відповідно до проекту, розробленого згідно із виданими Водоканалом ТУ, прийняті в експлуатацію згідно із вимогами Державних будівельних норм, Підприємством одержаний дозвіл на скид та укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно із пунктами 3.2.1, 3.2.2 Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва договір на приймання стічних вод Підприємств укладається одночасно з договором на подачу води з комунального водопроводу на підставі дозволу на скид, договір розробляє Водоканал.

Матеріали справи свідчать, проти чого не заперечують сторони, договір між позивачем та відповідачем на приймання стічних вод саме від мереж будинків, зазначених позивачем в позовній заяві, не укладався.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у систему каналізації населених пунктів підприємства, що здійснюють скид та не мають договору (або при закінченні строку його дії), сплачують водоканалу в п’ятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод відповідно до місцевих Правил приймання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2006 у даній справі позивача, зокрема, було зобов’язано надати: детальний розрахунок суми позову, в якому зазначити на підставі яких доказів в розрахунку позовних вимог зазначені обсяги прийнятих позивачем стічних вод до комунальної каналізації; акти зняття показників водолічильників за період з травня 2002 по червень 2005 (по кожному місяцю та по кожному будинку окремо); акти вводу водолічильників в експлуатацію по кожному будинку; повноваження представників КП “Київжитлоспецексплуатація” щодо підписання актів про контрольне зняття показників водолічильників; рахунки, які виставлялись відповідачу на сплату без договірного скиду стічних вод за період з травня 2002 по червень 2005 та докази їх надсилання (вручення) відповідачу.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На виконання вимог ухвали суду позивачем були надані розрахункові листи абонента – КП „Київжитлоспецексплуатація”, в яких міститься посилання на договір № 03191/1-5-10 від 07.10.2003 та дебетові інформаційні повідомлення. Крім того, як на факт споживання відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення позивач послався на наявні в матеріалах справи акти контрольного зняття показників лічильників та на пред’явлену КП „Київжитлоспецексплуатація” платіжну вимогу № 77191205 від 19.12.2005, надіслану разом з листом-вимогою від 20.12.2005 № 08/6922 на суму 371896 грн. 97 коп.

Відповідно до п. 11.1 Правил користування системами комунального водопостачання, кількість води, використаної абонентами, визначається за показниками перевірених водолічильників та інших приладів обліку, які мають бути опломбовані.

Знімання показників водолічильників представником Водоканалу здійснюється не рідше як один раз на місяць у присутності представника абонента, який повинен сприяти представникові Водоканалу у цьому, а також в забезпеченні безпечного проведення робіт (пункт 10.1 Правил користування).

Наявні в матеріалах справи акти про контрольне зняття показників водолічильників не можуть прийняті колегією суддів як належні докази у справі, оскільки більшість із них не підписана представниками КП „Київжитлоспецексплуатація”, ні до матеріалів справи, ні на вимогу ухвали апеляційного господарського суду від 17.08.2006 позивачем не надано повноважень представників КП „Київжитлоспецексплуатація” щодо підписання актів про контрольне зняття показників водолічильників, відомості, зазначені в актах про відмову від їх підписання представником відповідача не підтверджені відповідним комісійним актом; в актах не вказано період за який встановлено кількість спожитої води, в розрахунках вимог за без договірний скид стічних вод позивачем зазначені обсяги стічних вод помісячно, однак до матеріалів справи долучені акти з яких вбачається, що позивачем складений лише один акт по кожному будинку, в якому зафіксований один показник або взагалі зазначено про відсутність доступу до об’єкту.

Крім того, безпідставні й посилання скаржника в апеляційній скарзі на пункт 12.15 Правил користування, відповідно до якого скаржник вважає, що односторонній акт є належним доказом надання послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки пунктом 12.15 надано право представнику Водоканалу проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого споживача, приладів та пристроїв на них, контролювання раціонального водоспоживання і в разі виявлення порушень складати акт за підписами представника водоканалу та представника організації, що обстежується, оформлений таким чином акт є обов’язковим для виконання у вказані строки, а також підставою для розрахунків за водокористування згідно з п. 9.6 цих Правил, тобто виключно до порядку проведення розрахунків витрат води.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним доказом, який підтверджує обсяги спожитої відповідачем води можуть бути документи про зняття показань водолічильників, складені спільно двома представниками сторін, а тому акти про контрольне зняття показників водолічильників оформлені в односторонньому порядку не можуть бути доказом про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Згідно із пунктом 12.5 Правил користування рахунки за воду (включаючи випадки самовільного приєднання, зриву пломб, перевищення встановленого ліміту, пошкодження приладій та ліній тощо) складаються згідно з цими Правилами на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті, рахунок вручається абонентові або пересилається поштою.

Дебетові інформаційні повідомлення, надані представником позивача на вимогу ухвали апеляційного господарського суду, не можуть підтверджувати обґрунтованість позовних вимог, оскільки із змісту вказаних повідомлень не можливо встановити по якому об’єкту виставлений платіж, розмір нарахованого платежу та факт надання послуг не підтверджений будь-якими доказами, не надано доказів надсилання (вручення) цих повідомлень відповідачу, представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти факту одержання таких повідомлень.

Надані представником позивача розрахункові листи абонента – КП „Київжитлоспецексплуатація”, в яких міститься посилання на договір № 03191/1-5-10 від 07.10.2003 не можуть бути належними доказами надання позивачем послуг щодо забезпечення питною водою та прийняття стічних вод від мереж будинків: по вул. Космонавта Волкова, 2-А; пр-т Лісовий, 39; пр-т Лісовий, 39-А; вул. Шолом-Алейхема, 3, 22; пр-т Маяковського, 15; вул. Драйзера, 22, пр-т Маяковського, 47; вул. Полярна, 8-А; шосе Мінське, 6-Б, 6-А; вул. Приозерна, 2; вул. Лавроша Гавро, 16-А; вул. Малиновського, 34; пр-т Оболонський, 14; вул. Малиновського, 9; вул. З.Гайдай, 5; вул. М. Тимошенка, 9; вул. Героїв Дніпра, 14, 18, 31-Б, 53; вул. Північна, 6; пр-т героїв Сталінграда, 56-Б, 65; вул. Прирічна, 11, 25, 27-Д, 27-Е; вул. Малиновського, 9; вул. Басейна,1/2, 1, пр-т Перемоги, 104-Б; вул. Я. Колоса, 8; вул. Хрещатик, 44; вул. Дегтярівська, 3; вул. Трьохсвятительська, 4-Б, оскільки як вже зазначалось вище між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини на надання таких послуг по вищезазначеним будинкам. Як свідчать матеріали справи між позивачем та відповідачем укладено договір № 03191/1-5-10 від 07.10.2003 про надання послуг водопостачання та водовідведення, однак предметом цього договору є надання послуг на об’єкти водопостачання: вул. Володимирська, 51-А; вул. Б.Хмельницького, 3, вул. Межигірська, 87; вул. Червоногвардійська, 13; вул. Кайсарова, 7; вул. Пулюя, 5; вул. Довбуша, 33, тобто на інші об’єкти водопостачання, ніж зазначені позивачем у позові. Отже, розрахункові листи абонента – КП „Київжитлоспецексплуатація”, в яких міститься посилання на договір № 03191/1-5-10 від 07.10.2003 не можуть бути прийняті в якості доказів по даному спору.

Враховуючи, що позивачем в обґрунтування заявлених вимог не надано належних та допустимих доказів щодо факту надання послуг з водопостачання та водовідведення та їх розміру, то додані до матеріалів справи лист - вимога ВАТ „Акціонерна компанія „Київводоканал” від 20.12.2005 № 08/6922 та платіжна вимога № 77191205 від 19.12.2005 не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

В матеріалах справи є заява представника відповідача (арк. с. 143), в якій останній повідомляє, що в провадженні господарського суду вже знаходиться справа № 6/758 зі спору між тими ж сторонами, з тих же підстав, про той же предмет. Однак із тексту позовної заяви (арк.. с. 144) вбачається, що предмет і підстави спору у справі № 6/758 та у даній справі різні, а тому розгляд даної справи не пов’язаний з розглядом справи № 6/758.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що господарським судом першої інстанції в процесі розгляду справи в достатній мірі з’ясовані та доведені обставини, що мають значення для справи, і рішення прийняте судом у повній відповідності з матеріалами справи та з дотриманням норм процесуального і матеріального права, а доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від30.03.2006 у справі № 7/74залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал” без задоволення.

2. Матеріали справи № 7/74 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька Т.Л.

Ропій Л.М.