КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2006                                                                                           № 14/63

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              Шумаєвій Ю.С.

За участю представників:

від позивача -Ганченко М.О.,

від відповідача:          Герасим”як В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філіїУправління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.07.2006

у справі № 14/63 (Калатай Н.Ф.)

за позовом                               Дочірньої компанії "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філіїУправління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

до                                                   Служби безпеки Українии

про                                                  стягнення 10 974 933,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 10974 933,07 грн. заборгованості за угодою № 36-0-97 від 31.01.97 про інвестування житла для військовослужбовців Служби безпеки України. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов укладеної сторонами угоди, не повідомив позивачу про цільове використання його інвестицій у вигляді переданих відповідачу векселів на суму 15 180 000 грн., а лише видав позивачу довідки на податкові пільги відповідно до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” на суму 4 205 066,93 грн. від суми інвестицій, що є порушенням ст. 525 ЦК України, ст. 193 ГК України та умов угоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2006 у справі № 14/63 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Позивач вважає, що рішення підлягає скасуванню з підстав неповного з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

31.01.97 між Службою безпеки України як замовником, Українською зовнішньоекономічною нафтогазовою корпорацією “Укрзарубіжнафтогаз” як інвестором та ДП “Київтрансгаз” як інвестором у відповідності з вимогами Указу Президента України від 01.07.93 № 240/93 “Про інвестування будівництва і придбання житла для військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей” з подальшими змінами і доповненнями до нього (Укази Президента України від 01.07.93 № 240/93 від 19.01.94 № 13/94, від 05.04.94 № 136/94), а також Закону України “Про внесення змін і доповнень в деякі законодавчі акти України з питань оподаткування” від 24.04.96 № 143/96-ВР, укладено Генеральну угоду про інвестування житла для військовослужбовців Служби безпеки України № 36-0-97 (далі - Генеральна угода), предметом якої є інвестування будівництва і придбання житла для прискорення реалізації “Програми забезпечення житла військовослужбовців”.

Згідно з Указом Президента України від 25.02.98 № 151 “Про реформування нафтогазового комплексу України”, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.98 № 747 “Про створення Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України", спільного наказу НАК “Нафтогаз України” та Державного комітету нафтової та нафтопереробної промисловості України № 68/234 від 06.11.98, протоколу засідання Правління НАК “Нафтогаз України” від 15.03.99 № 17 та наказу НАК “Нафтогаз України” № 172 від 08.07.99 “Про розподіл між дочірніми компаніями НАК “Нафтогаз України” майнових прав та обов’язків підприємств і філій реорганізованого акціонерного товариства “Укргазпром”, позивач є правонаступником по відношенню дебіторської та кредиторської заборгованості AT “Укргазпром”, в тому числі, ДП “Київтрансгаз”.

Згідно п. 1.2 Генеральної угоди джерелом інвестування будівництва житла для військовослужбовців СБУ та членів їх сімей можуть бути: 1. кошти Інвестора, вкладені у будівництво та придбання житлових будинків, у спорудження інженерних комунікацій, споруд соціально-побутового та торгівельного призначення; 2. інші джерела інвестування, встановлені законодавством України.

Відповідно до п. 1.3 Генеральної угоди, інвестиції, вказані в п. 1.2 Генеральної угоди, погашаються по узгодженню сторін шляхом передачі у власність Інвестора після закінчення будівництва: а) до 50 % загальної площі збудованого житла, б) 100 уо загальної площі вбудованих, прибудованих об’єктів соціально-побутового та іншого призначення, які є невід’ємною частиною плану проектно-кошторисної документації на будівництво житла.

Згідно п. 2.1 Генеральної угоди відповідач як Замовник зобов’язаний видавати інвестору щомісячно до 5-го числа місяця, слідуючого за звітним, довідки про інвестування встановленого зразка на суму фактичних витрат інвестора.

Внесені позивачем, за умовами Генеральної угоди, інвестиції підтверджувалися довідками про надання інвестицій на будівництво та придбання житла.

Дані інвестиції погашалися шляхом передачі позивачу квартир згідно умов Генеральної угоди та шляхом надання позивачу згідно Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, довідок про цільове використання для отримання податкових пільг.

Протягом 1997 - 1999 років позивачем було внесено інвестицій на виконання умов Генеральної угоди на загальну суму 29 274 491,76 грн.

Так, у 1997 році позивачем було внесено інвестицій на загальну суму 1 457 000 грн. (500 000 грн. внесено шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, а 957 000 грн. внесено шляхом передачі відповідачеві квартир на загальну суму 957 000 грн.)

Погашення відповідачем внесених у 1997 році позивачем інвестицій відбулося шляхом надання довідок на одержання податкових пільг на суму 815 920 грн., та шляхом передачі квартир на загальну суму 641080 грн.

У 1999 році позивачем було внесено інвестицій на загальну суму 4 603 300 грн. шляхом передачі відповідачеві векселів.

Погашення відповідачем, внесених у 1999 році позивачем, інвестицій відбулося шляхом надання довідок № 11 та № 35 на одержання податкових пільг на загальну суму 4 603 300 грн.

Спір між сторонами щодо інвестування за спірною Генеральною угодою протягом 1997 та 1999 років відсутній.

Протягом 1998 року позивачем було внесено інвестиції на загальну суму 23 214 191,76 грн., в тому числі: 3 915 991,76 грн. шляхом передачі товарно-матеріальних цінностей та 19 298 200 грн. - векселів, з яких за актом прийому-передачі векселів від 23.06.98 передано векселів на суму 4 118 200 грн., за актом прийому-передачі векселів від 09.09.98 – 15 180 000 грн.

При цьому, якщо у 1999 році векселі від позивача приймав відповідач, то у 1998 році - Будівельне управління Адміністративно-господарчого управління Служби безпеки України.

Твердження відповідача щодо неприйняття ним векселів на суму 15 180 000 грн. судом першої інстанції не прийнято до уваги у зв’язку з тим, що векселі за актом прийому-передачі від 23.06.98 на суму 4118200 грн. приймалися також не відповідачем, однак саме відповідач видав довідку № 6 на підтвердження надання інвестицій на будівництво та придбання житла за Генеральною угодою на зазначену суму та довідку № 7 за червень 1998 р., а також уз зв’язку з тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2002 р. № 25/357 підтверджується передача векселів відповідачу за актом прийому-передачі векселів від 09.09.1998 р. на суму 15180,0 тис. грн., про що йому була видана довідка про отримання інвестицій № 8 та довідки про цільове використання коштів № 116, № 48, № 114, № 57.

Факт внесення позивачем інвестицій на будівництво житла у 1998 році на суму 15 180 000 грн. підтверджується копією довідки № 8 про надання інвестицій на будівництво та придбання житла на суму 15 180 000 грн., виданою відповідачем.

Позивач стверджує, що відповідач інвестиції на суму 15 180 000 грн., погасив частково у сумі 4 205 066,93 грн. шляхом надання позивачу довідок на одержання податкових пільг, що підтверджується деклараціями за 4 квартал 2000 р. та 3 квартал 2001 р. про прибуток підприємства.

Позивачем до матеріалів справи додано копії довідок про цільове використання коштів: № 45 за грудень 1999 p. на суму 81 288,75 грн.; № 46 за грудень 1999 p. - 71601,71 грн.; № 48 за грудень 1999 p. - 223741,97 грн.; № 54 за грудень 1999 p. - 686330,40 грн.; № 55 за грудень 1999 p. - 49769,70 грн.; № 56 за грудень 1999 p. - 117497,88 грн.; № 57 за грудень 1999 p. - 107152,53 грн.; № 58 за грудень 1999 p. - 408670,59 грн.; № 114 за вересень 2000 p. - 448871,01 грн.; № 115 за вересень 2000 p. -210486,48 грн.; № 116 за вересень 2000 p. - 198224,65 грн.; № 117 за вересень 2000 p. - 837077,78 грн.; № 66 за травень 2000 p. - 105282,00 грн.; № 67 за травень 2000 p. - 409437,00 грн.; № 202 за грудень 2000 p. - 19364,01 грн.; № 203 за грудень 2000 p. - 140000,00 грн.; № 6 за березень 1997 p. - 500000,00 грн.; № 7 за червень 1998 р. - 4118200,00 грн.; № 12 за грудень 1998 р. - 3317,00 тисяч грн.; № 35 за грудень 1999 p. - 1978300,00 грн.; № 594 за вересень 2001 p. - 2625000,00 грн.

Однак, позивач не зазначив, які саме з цих довідок є довідками на одержання податкових пільг на загальну суму 4 205 066,93 грн., виданих відповідачем на часткове погашення інвестицій, внесених позивачем шляхом передачі відповідачеві за актом прийому-передачі векселів від 09.09.98 векселів на загальну суму 15 180 000 грн.

Копії декларацій про прибуток підприємства за ІV квартал 2000 року та ІІІ квартал 2001 року не містять інформації, виходячи з якої зазначені податкові документи були б беззаперечними документальними доказами часткового погашення відповідачем інвестицій в сумі 4 205 066,93 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2002 у справі № 25/357 встановлено, що позивач на всю суму здійснених інвестицій надав суду належним чином оформлені довідки про надання та цільове використання інвестицій, тому позивач правомірно задекларував пільги по податку на прибуток підприємства.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується посилання позивача на часткове в сумі 4 205 066,93 грн. погашення відповідачем інвестицій на загальну суму 15180 000 грн., і матеріали справи містять докази того, що позивач застосував пільги по інвестуванню житла в сумі 15 180 000 грн., тобто на всю суму переданих відповідачу за актом від 09.09.98 векселів.

Згідно п. 3.2 Генеральної угоди, у випадку нецільового використання коштів Інвестора, Замовник зобов’язаний повернути останньому усі інвестовані кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов’язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України обов’язковою умовою застосування відповідальності за порушення особою зобов’язання має бути наявність її вини.

Оскільки позивачем не доведено факту нецільового використання відповідачем інвестицій на суму 10 974 933 грн. суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідач 10 974 933 грн.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2006 у справі № 14/63 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2006 у справі № 14/63 – без змін.

2.          Матеріали справи № 14/63 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.