ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 322
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.2006

Справа
№2-27/13313-2006А

За
позовом - Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.

Сімферополь,
вул. Гражданська, 15, кв. 2.

До
відповідачів - 1. ДПІ в м. Сімферополь, м. Сімферополь, вул. М. Залкі, 1/9.

2.   Управління державного казначейства в АР
Крим, м. Сімферополь,

вул.
Севастопольська, 19.

Третя
особа -Управління фінансів в м. Сімферополь, м. Сімферополь, пр. Кірова, 52.
Про повернення з бюджету   коштів у
розмірі 105800 грн., отриманих без достатніх правових підстав.

Суддя
Н.В. Воронцова. При секретарі Топорищевій Т.П.

представники:
Від позивача -    не з'явився. Від
відповідача - 1. Булат К. М., дор. у справі.

2. не
з'явився.

Третя
особа -       не з'явився.

Сутність
суперечки:          Позивач звернувся до
господарського суду АРК   із позовною

заявою
про стягнення з Державного бюджету Автономної республіки Крим на користь позивача
- суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 105800 грн., отриманих бюджетом
без достатніх правових підстав.

Позовні
вимоги мотивовано тим, що згідно до ст. 1 Закону України "Про систему
оподаткування", ставки, механізм стягнення податків і зборів ( обов'язкових
платежів ) не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України,
крім законів про оподаткування. Зміни і доповнення до цього Закону, інші закони
України про оподатковування, які стосуються надання пільг, зміні податків,
зборів (обов'язкових платежів), механізму їхньої сплати вносяться в цей Закон,
інші закони України про оподатковування не пізніше, ніж за шість місяців до
початку бюджетного року та набувають чинності з початку нового бюджетного року.
Податки і збори ( обов'язкові платежі), стягнення яких не передбачено цим
Законом, не сплачуються.

Розділом
2 Закону України "Про систему оподаткування"  збір на розвиток пасажирського
електротранспорту в АР Крим як податок, не передбачений.

Постанова
Верховної Ради АР Крим від 19.02.2003 р. №434-3/03 не є Законом України про
оподаткування, і, таким чином, збір на розвиток пасажирського електротранспорту
в АР Крим не є податковим забовязанням і не може бути визначеним ні платником
податку, ні контролюючим органом в порядку передбаченому Законом України
"Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами" від 21.12.00 р. Оскільки забовязання по
сплаті збору на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим не покладено
законами України на платників податків, то і позивач не є платником  збору на розвиток пасажирського
електротранспорту.

До того ж позивач, вказав, що Положення про
збір на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим, яке затверджене п.
30 -1 Постанови Верховної Ради АР

Крим
№434-4/03 від 19.02.2003 р. на підставі подання прокуратури АР Крим, постановою
ГС АР Крим  суду по справі №2-28/5895 -
2006А визнано незаконним та нечинним в зв'язку з тим, що воно суперечить
приписам чинного законодавства України. Визнання незаконним п. 30 -1 Постанови
Верховної Ради АР Крим №434 - 4/03 від 19.02.2003 р. є підставною для
застосування господарським судом до правовідносин між позивачем і утримувачем
грошових коштів положень ст.. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно
до ст.. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової
підстави ( безпідставне набуте майно ), забовязана повернути потерпілому це
майно. Особа забовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно
було набуте, згодом відпала.

У
відзиві на позов перший відповідач з вимогами позивача не згоден. Вказує, що
позивач невірно посилається на положення ст.. 1212 Цивільного кодексу України,
відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством
регулюється особисті немайнові і майнові відношення, засновані на юридичній
рівності, вільному волевиявленні, майнової самостійності їх учасників. До
майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних
відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено
законом. На підставі викладеного, перший відповідач просить у позові відмовити.

29.08.2006
р. суд ухвалив притягнути до участі у справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору - управління фінансів в м. Сімферополь, м.
Сімферополь, пр. Кірова, 52.

Третя
особа у поясненнях по справі повідомила про те, що відповідно до додатку 10 до
постанови Верховної Ради АР Крим від 19.02.2003 р. №434 - 3/03 отримувачем
збору на розвиток пасажирського електротранспорта в АР Крим є Міністерство
фінансів АР Крим. На підставі викладеного, просить суд виключити його з числа
учасників розгляду даного спору.

Перший
відповідач у доповненнях до відзиву на позов повідомив про те, що відповідно до
рішення Конституційного суду України №1-рп/2003 від 16.01.2003 р. затверджено
повноваження Верховної Ради АР Крим по встановленню в порядку експерименту особливостей
оподаткування на території АР Крим. Зокрема, в рішенні Конституційного суду
України №1-рп/2003 від 16.01.2003 р. по справі відносно відповідності
Конституції АР Крим Конституції України визнано конституційним положення абз. 1
п.п. 14 п. 1 ст. 18 Конституції АР Крим. У вказаному рішенні Конституційного
суду України по встановленню в порядку експерименту особливостей оподаткування
на території АР Крим не конкретизується поняття встановлення експерименту в
сфері оподаткування. Таким чином, встановлення Верховною Радою АР Крим збору на
розвиток електротранспорту в АР Крим не протирічить Конституції України і
належить до виконання. На підставі викладеного, просить у позові відмовити.

Позивач
явку представника в судове засідання не забезпечив, заявою від 06.11.06 р.
позивач уточнив позовні вимоги і виклав п. 2 позовних вимог в наступній
редакції: стягнути з державного бюджету АР Крим ( р/р 0002, код
податку 24060300, ЗКПО 22301854, МФО 824026, Банк - Головне Управління
державного казначейства України в АР Крим ) на користь суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 105800 грн.,
отриманих бюджетом без достатніх правових підстав. Решту позовних вимог позивач
залишив незміною.

Суд  прийняв до
уваги  уточнення  позивача.        Перший
відповідач  з  вказаним уточненням був ознайомлений.

Другий
відповідач і третя особа явку представників в судове засідання не забезпечили,
про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

з

Розглянувши  матеріали
справи,  дослідивши  представлені
докази,     заслухавши пояснення
представників позивача і першого відповідача, суд   -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльностіОСОБА_1 був зареєстрований в ДШ в м. Сімферополь
23.05.1995 р. на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 16.05.1995 р. про державну
реєстрацію фізичної особи, здійсненої виконавчим комітетом Центральної районної
ради м. Сімферополь. Вид діяльності: перевезення пасажирів автомобільним
транспортом.

Відповідно
до п. 1.2 Положення Про збір на розвиток пасажирського електротранспорту в АР
Крим, затвердженого постановою ВР АР Крим №434-3/03 від 19.02.2003 р. збір
сплачується суб'єктами підприємницької діяльності, які використовують
транспортні засоби для перевезення пасажирів як легкових таксомоторів,
маршрутних таксі і автобусів міського, приміського і міжміського сполучення,
отримавшими у встановленому порядку згоду на здійснення цього виду
підприємницької діяльності.

У
відповідності до п. 2, п.п. 2.1 вказаного Положення платниками збору є суб'єкти
підприємницької діяльності, що надають транспортні послуги з перевезення
пасажирів в автобусах, таксі, маршрутних таксі, що використовують в своєї
діяльності як транспорт, що належить ним, так і орендований транспорт.

Позивачем
по справі було на підставі заяви вх. №6926/б від 27.02.2004 р.

отримано          свідоцтво   №008216
про   сплату   збору
на   розвиток   пасажирського

електротранспорту.
Збір на розвиток пасажирського електротранспорту склав 3600 грн. Також на
підставі заяви вх. №10011/б від 25.03.2004 р. позивачу було видано свідоцтво
№008193 про сплату збору на розвиток пасажирського електротранспорту, розмір
збору склав 3600 грн. Також було отримано свідоцтво №008145 про сплату збору на
розвиток пасажирського електротранспорту. Розмір збору склав 3600 грн.

Позивачем
було представлено до суду квитанції, відповідно до яких позивачем було сплачено
до бюджету збору на розвиток пасажирського електротранспорту протягом 2004 р. у
розмір 36800 грн., протягом 2005 р. - 64200 грн., протягом 2006 р. - 4800 грн.

При
таких обставинах справи, позовні вимоги належить задовольнити з наступних
підстав:

Відповідно
до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права.

Відповідно
до п.1 ч.2 ст.92 Конституції України винятково законами України встановлюються
система оподатковування, податки та збори.

Згідно
зі ст. 67 Конституції України кожен забовязаний сплачувати податки і збори у
розмірах, встановлених законом.

Норми
Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно
до ст.. 135 Конституції України нормативно - правові акти Верховної Ради АР
Крим та рішення Ради міністрів АР Крим не можуть суперечити Конституції і
Законам України та приймаються відповідно до Конституції і законам України та
приймаються відповідно до Конституції і законам України, актів Президента
України Кабінету Міністрів України та на їх виконання.

Згідно
зі ст. 137 Конституції України визначено виключний перелік питань, з яких
Автономна Республіка Крим здійснює нормативне регулювання ( до яких не
віднесено питання встановлення податків і зборів ).

Принципи
побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори ( обов'язкові платежі
) до бюджетів та державних цільових фондів визначено Законом України "Про
систему оподаткування".

Згідно
ст. 1 Закону України «Про систему оподатковування» ставки, механізм стягнення
податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть встановлюватися або
змінюватися іншими Законами України, крім законів про оподатковування. Зміни і
доповнення до цього Закону, інші закони України про оподатковування, які
стосуються надання пільг, зміні податків, зборів (обов'язкових платежів),
механізму їхньої сплати вносяться в цей Закон, інші закони України про
оподатковування не пізніше, ніж за шість місяців до початку бюджетного року та
набувають чинності з початку нового бюджетного року.

У
відповідності з ч. 6 ст.1 зазначеного Закону податки та збори (обов'язкові
платежі), справляння яких не передбачено цим Законом, сплаті не підлягають.

Відповідно
до ч. 2 ст. 4 Господарсько - процесуального кодексу України господарський суд
не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають
законодавству України.

Згідно
з ч. 1 ст.2 Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) у бюджет і
державні цільові фонди слід розуміти обов'язковий внесок у бюджет відповідного
рівня або державного цільового фонду, здійснений платниками в порядку і на
умовах, визначених законами України про оподатковування.

Статтями
14 і 15 Закону України «Про систему оподатковування» збір на розвиток
пасажирського електротранспорту в АРК не передбачений.

Постановою
Кабінету Міністрів України не можуть установлюватися податки і збори, оскільки
він не є законом про оподаткування.

Постанова
Верховної Ради АР Крим № 434-3-303 від 19.02.03р. не є Законом України про
оподатковування, і відповідно посилання на нього, а також винесення на його
підставі податкового повідомлення-рішення суперечить чинному законодавству
України.

Крім
того, відповідно до п. п. 14 п. 1 ст. 18 Закону України «Про затвердження
Конституції Автономної Республіки Крим» у повноваження АРК входить установлення
доходів, що формують бюджет АР Крим, проведення експериментів у сфері
оподатковування, установлення місцевих податків і зборів відповідно до
законодавства України, тоді як збір на розвиток пасажирського електротранспорту
Законом України «Про систему оподатковування» та іншими законами України не
передбачений.

Відповідно
до п.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами й державними цільовими фондами» № 2181-ш від
21.12.2000р. податкове зобов'язання- зобов'язання платника податків сплатити в
бюджети або державні цільові фонди відповідну суму коштів у порядку та у
строки, передбачені цим Законом або іншими законами України.

Оскільки
збір на розвиток пасажирського автотранспорту в АРК введений постановою
Верховної Ради Автономної республіки Крим, то він не може бути віднесений до
категорії податкових зобов'язань платника податків.

Згідно
ст.4 Закону України «Про систему оподатковування» платниками податків податків
і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні та фізичні особи, на яких
відповідно до законів України покладене зобов'язання сплачувати податки та
збори (обов'язкові платежі).

Судом
встановлено, що господарським судом ГС АР Крим було винесено постанову по
справі №2-28/5895 - 2006А від 15.03.2006 р., відповідно до якої було визнано
законним та нечинним п. 30 -1 Постанови Верховної Ради АР Крим №434 - 3/03 від
19.02.2003 р. і затверджене ним Положення про збір на розвиток пасажирського
електротранспорту в АР Крим.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.06.2006 р. по справі
№2-28/5895-2006А вказана постанова ГС АР Крим від 15.03.2006 р. була залишена
без змін.

При
таких обставинах справи, позовні вимоги необхідно задовольнити у повному
обсязі.

Постанову
було оголошено 06.11.2006 р.

Постанову
було складено у повному обсязі 16.11.2006р.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 157, 158 - 164, 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задовольнити.

2.
Стягнути з державного бюджету АР Крим ( р/р 0002, код податку
24060300, ЗКПО 22301854, МФО 824026, Банк - Головне Управління державного
казначейства України в АР Крим ) на користь суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 105800 грн., отриманих без
достатніх правових підстав.

4.
Стягнути з Державного бюджету України ( р/р 0002 в банку отримувача:
Управління Державного казначейства України в АР Крим, отримуач: держбюджет м.
Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 22301854 ) на користь суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)   1700 гривень держмита.

Виконавчий
документ видати після вступу Постанови в закону силу.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Дійсну
постанову направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Воронцова Н.В.