КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2006                                                                                           № 15/184

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Прод-Імпекс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.04.2006

у справі № 15/184 (Хоменко М.Г.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфуд"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Прод-Імпекс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 34752,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.04.2006 року у справі № 15184 позов ТОВ „Інтерфудс” до ТОВ „Прод-Імпекс” про стягнення 34752,55 грн. задоволений в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поставки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не з’ясував усіх обставин, що мають значення для справи, та порушив норми процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове яким у задоволенні первісного позову відмовити, задовольниті зустрічні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, причина суду не відома, враховуючи що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв’язку з наступним.

Як встановлено матеріалами справи, 22.12.2005 сторонами укладений договір № 2212-02, за умовами якого позивач зобов’язався поставити товар (рибну продукцію), а відповідач здійснити його оплату до 15.01.2006.

Згідно ст.ст.525- 527 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що представник відповідача повинен надати оригінал довіреності на отримання матеріальних цінностей та підписати накладну по якій поставляється товар. Згідно накладної ІФ № 5122301 від 23.12.05 відповідачу був відпущений товар на загальну суму 35074,56 грн. Але, останній розрахувався з позивачем частково в розмірі 1000 грн., а ще пізніше були дрібни перерахування, таким чином сума заборгованості складає 32074,56 грн.

Заперечуючи проти рішення відповідач вказує, що товар згідно спірного договору він не отримував, а тому відсутні підстави для стягнення з нього боргу; оскільки сторонами додаткова угода про найменування, асортимент, кількість та ціну товару не укладався, то договір недійсний, оскільки істотні умови не були узгоджені.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Відповідно до ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У даному випадку істотними умовами є предмет, кількість, асортимент та ціна товару. З тексту спірного договору вбачається, що найменування, асортимент, кількість, вартість кожного виду продукції, строк оплати вже визначені, тому додаткова угода не потрібна. Крім того, у договорі не має посилань на укладання додаткових угод, оскільки з п.1 договору сторони повинні дотримуватися саме умовами договору, укладеного сторонами. Отже, враховуючи що договір сторонами був підписаний та скріплений печатками підприємств без зауважень, суд дійшов висновку, що сторони досягли всіх істотних умов по договору, відповідачем проведена часткова оплата що підтверджує його наміри про продовження правовідносин відносно співпраці, а тому не може бути визнаний недійсним.

Щодо неотримання відповідачем товару, то дані твердження спростовуються матеріалами справи, а саме: як вказувалося вище за умовами п.2 договору при отримання товару представник повинен надати довіреність на отримання матеріальних цінностей, таким чином довіреність ЯЛИ №248088 від 23.12.05 на ім’я Кожеченкової С.М. з реквізитами накладної, згідно котрої відпускався товар, та сама накладна з вказанням реквізитів довіреності свідчать про протилежне. Отже, борг повинен бути стягнутий у примусовому порядку в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору. Жодного листа на адресу позивача про невиконання нім умов договору або припинення його дії в зв’язку з втратою інтересу від відповідача не надходило. Претензія позивача № 0702-01 від 07.02.06, № 1503 від 15.03.06, направлені на адресу відповідача ( а.с.10-11) залишені без відповіді.

Ухвалою про прийняття позову до провадження відповідач повідомлений про розгляд справи 04.04.06 за адресою по вул. Волинська 341( дана адреса вказана відповідачем у апеляційної скарзі), про що свідчить відмітка канцелярії господарського суду, факт отримання процесуальних документів з суду підтверджується поданням зустрічного позову, клопотань про відкладення розгляду у справі. Доказів у підтвердження відряджень, інших причин відкладення представник відповідача як до суду першої інстанції так і до апеляційної інстанції не надав, тому колегія суддів вважає що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи, тому порушень процесуальних прав не углядається.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Оскільки сума основного боргу відповідачем не погашена, то вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню. Крім того відповідальність за порушення умов в частині оплати товару передбачена п.3 договору.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ “Прод Імпекс” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 27.04.2006 року у справі № 15184 без змін.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

13.07.06 (відправлено)