КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2006                                                                                           № 42/58

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Рєпіної Л.О.

суддів:                                         Бившевої Л.І.

Синиці О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Анна-Д"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.06.2006

у справі № 42/58 (Паламар П.І.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Дарницький ринок"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Анна-Д"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення боргу, ціна позову 18094,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.06.2006 року № 4258 позов ТОВ „Дарницький ринок” до ТОВ „Анна-Д” про стягнення 18094,32 грн. задоволено.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, рішення –без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв’язку з наступним.

Як встановлено матеріалами справи, 01.03.2000 сторонами був укладений договір №” 37 про надання комунальних послуг, за умовами якого позивач зобов’язався надавати послуги щодо вивезення сміття, прибирання території, користування під’їзними шляхами, послугами туалету, відшкодування податку на землю, експлуатаційні послуги, а відповідач прийняти послуги та оплатити їх.

Згідно ст.ст. 161,162 ЦК УРСР, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно до абзацу другого пункту 4 та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності; правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом крім випадків коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення.

Вимоги вказаних статей Цивільного кодексу УРСР кореспондуються з вимогами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, який набрав чинність з 01.01.2004 року та застосовується до правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Позивач виконав умови договору в повному обсязі, що не заперечується відповідачем та не спростовується матеріалами справи. Згідно довідки-розрахунку позивача, в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем обов’язку щодо оплати за використані послуги, виникла заборгованість в розмірі 18094,32 грн.

Заперечуючи проти рішення суду відповідач вказує, що позивачем завішена сума боргу, оскільки 1507,86 грн. це є сума яку він повинен сплачувати щорічно, а не як вказує позивач щомісячно, крім того, у розрахунку до договору (доповнення № 2 на 2001 рік) не вказано, що ця сума потрібна сплачуватися кожен місяць.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, оскільки з розрахунку-калькуляції визначається, що суми витрат розділені на 12 місяців, тобто 1507,86 грн. це сума яка підлягає сплати у місяць.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що згідно рішень господарського суду від 13.02.04, 04.05.05, яки в свою чергу залишені без змін апеляційною та касаційною інстанціями по спірному договору за попередні періоди були стягнути суми саме з щомісячного розрахунку суми позову, а не як вказує відповідач річного розрахунку. Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду м. Києва скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „Анна-Д” залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2006 року по справі № 4258 без змін.

2.           Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Рєпіна Л.О.

Судді                                                                                          Бившева Л.І.

Синиця О.Ф.

18.09.06 (відправлено)