КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.11.2006
№ 05-6-4/195(05-5-4/4438)

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:
Кошіля В.В.

Алданової  С.О.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача -Ступак В.М., Гайданка О.М.,

від
відповідача:         ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фастівської районної державної адміністрації Київської
області

на ухвали Господарського суду м.Києва від
30.03.2006 та від 18.04.2006

у справі № 05-6-4/195(05-5-4/4438)
(ОСОБА_2.)

за позовом                               Фастівської
районної державної адміністрації Київської області

до                                                   Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1

третя особа відповідача           Малоснітинська сільська рада

третя особа позивача

про
визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від
30.03.2006 №05-6-4/195 Фастівській районній державній адміністрації Київської
області відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ст. 62 ГПК
України.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 18.04.2006 №05-5-4/4438 Фастівській
районній державній адміністрації Київської області повернуто позовну заяву без
розгляду на підставі п. 4, п. 6 ст. 63 ГПК України.

Не
погоджуючись із вказаними ухвалами, позивач звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвали з
підстав неправильного застосування норм процесуального права.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що суд першої інстанції,
відмовляючи у прийнятті позовної заяви у зв'язку з неподанням доказів, що
ОСОБА_4. є зареєстрованим як суб'єкт підприємницької діяльності, не взяв до
уваги відомості про таку реєстрацію, які містяться у тексті оскаржуваного
договору.

Також
позивач в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала про повернення позовної заяви
винесена безпідставно, оскільки законодавство не містить вимог щодо оплати
кожної позовної вимоги немайнового характеру, що пов'язані між собою підставами
виникнення; доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви є поштова
квитанція № 77155 та опис вкладення до цінного листа від 21.03.2006.

Апеляційний
господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,
встановив наступне:

Суд
першої інстанції відмовив у прийнятті позовної заяви, мотивуючи тим, що до
матеріалів позовної заяви не додані докази, які підтверджують, що ОСОБА_4. є
суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно
до п.1 ст. 62 ГПК України господарський суд відмовляє у прийнятті позовної
заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно
ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1
цього кодексу.

Статтею
1 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду,
зокрема, мають громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

Як
вбачається із змісту позовної заяви та оскаржуваного договору, позов подано
доОСОБА_1саме як до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи.

Згідно
п. 3.2. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.97
“Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу
України” суд не вправі повернути позовну заяву з мотиву недодання документів,
що є доказами, оскільки позивач може їх надавати, а суд - вимагати їх надання
до закінчення розгляду справи.

Отже,
у разі неподання позивачем доказів, суд на підставі ч.1 ст. 38 та ст. 65 ГПК
України зобов'язаний їх витребувати.

Суд
першої інстанції повернув позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем
заявлені дві немайнові вимоги, а сплачено державне мито лише за одну. Крім
цього, суд першої інстанції не прийняв в якості доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви опис та поштову квитанцію № 7176 датовані
21.03.2006, так як позовна заява від 07.04.2006 датована пізніше, ніж здійснено
поштове відправлення на адресу відповідача.

Відповідно
до п.4, п.6 ст. 63 ГПК України суд повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у
встановлених порядку та розмірі, а також не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Предметом
позову Фастівської районної державної адміністрації Київської області є
визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення між Фастівською районною державною
адміністрацією та СПД ОСОБА_1., а також зобов'язання СПД ОСОБА_1 замовити
землевпорядній організації, що отримала ліцензію на проведення землеоціночних
робіт, технічну документацію по експертній оцінці земельної ділянки і подання
звіту про експертну грошову оцінку землі на розгляд державній експертизі.

Згідно
п. 4.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 02-5/78 від 04.03.98
“Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України”, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше
вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення,
державне мито сплачується як за подання однієї заяви немайнового характеру.

Як
вбачається із позовної заяви позовні вимоги пов'язані між собою підставами
виникнення, тому позивач повинен сплачувати мито як за подання однієї заяви.

Так,
згідно квитанції № 027928771 від 21.03.2006 позивач сплатив державне мито у
розмірі 85,00 грн.

Колегія
суддів вважає опис та поштову квитанцію № 7176 від 21.03.2006 належним доказом
надсилання копії позовної заяви на підставі того, що законодавство не містить
вимог щодо повторного надсилання копії позовної заяви при повторному зверненні
з таким же позовом.

За
таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга
Фастівської районної державної адміністрації Київської області підлягає
задоволенню, а ухвали Господарського суду міста Києва від 30.03.2006
№05-6-4/195 та від 18.04.2006 №05-5-4/4438 - скасуванню.

Відповідно
до викладеного, керуючись ст. 101, п. 2 ст. 103, п.4 ч.1 ст. 104, ст.ст.
105-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Фастівської районної державної адміністрації Київської
області задовольнити.

2.          Ухвали Господарського суду міста
Києва від 30.03.2006 № 05-6-4/195 та від 18.04.2006 №05-5-4/4438 скасувати.

3.          Матеріали справи повернути до
Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя
Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль
В.В.

Алданова  С.О.

13.11.06 (відправлено)