КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.09.2006
№ 16/348

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Алданової  С.О.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача -не з'явились

від відповідача -не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва “Печерськжитло”

на рішення Господарського суду міста Києва від
08.08.2006

у справі № 16/348 (Ярмак О.М.)

за позовом                               Комунального
підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва
“Печерськжитло” (ЖЕО-608)

до                                                   Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
08.08.2006 в позові відмовлено.

Не
погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до
Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати
та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. Також відповідач в
апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було
належним чином та не повно з'ясовані обставини справи, та неправильно
застосовані норми матеріального та процесуального права.

Позивач
відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони
були повідомлені належним чином, причини неявки представників сторін у судове
засідання апеляційному господарському суду не відома справа підлягає перегляду
за наявними в матеріалах справи.

Апеляційна
господарський інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь
суддю-доповідача та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства,
апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

22.06.2004
року між Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1та
Печерською районною в місті Києві радою було укладено договір оренди земельної
ділянки.

Відповідно
до умов цього договору оренди Печорська районна у місті Києві рада на підставі
рішення від 22.04.2004 № 41 передає, а Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1приймає в короткострокову оренду земельну
ділянку загальною площею 49,0 кв.м., в тому числі за рахунок міських земель, не
наданих у власність чи користування - 18,0 кв.м., згідно з планом
землекористування, що додається, строком на один рік для розміщення кіоску з
майданчиком на АДРЕСА_1

Відповідно
ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Частиною
1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення органу
місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

05.02.2003
відповідачем було придбано у ТОВ “Харків” за договором купівлі-продажу кіоск,
який знаходиться на спірній земельній ділянці.

18.04.2005
відповідач за два місяці до закінчення терміну дії договору оренди від
22.06.2004, відправив Печерській районній у м. Києві державній адміністрації
лист № 2386/4 щодо продовження терміну дії договору на право короткострокової
оренди земельної ділянки.

14.06.2005
Печерська районна у м. Києві державна адміністрація надала відповідь
відповідачу, з якого вбачається, що згідно рішення районної комісії по розгляду
питань видачі дозволів на розташування МАФ, рекламоносіїв та елементів
зовнішнього благоустрою, вирішено подовжити термін дії договору оренди на один
рік. Також зазначено, що для подальшого укладення договору відповідачу
необхідно надати висновки міських служб.

Як
вбачається з матеріалів справи відповідачем було надано необхідні висновки, що
але договір оренди про продовження терміну його дії оформлено не було.

Отже
відповідач знову звернуся з листом до Печерської районної у м. Києві ради про
оформлення договору оренди, на який надійшла відповідь, від 13.12.2005 № 0359/1
де зазначалося, що дане питання буде розглянуто на черговому засіданні сесії
Печерської районної у місті Києві ради.

Як
посилається відповідач його повідомлено належним чином не було про рішення
позивача з приводу користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1до теперішнього
часу, ці обставини не заперечує та не спростовує сам позивач.

Посилання
позивача на те, що відповідач самовільно, без оформлення необхідної
проектно-дозвільної документації займає спірну земельну ділянка суперечить
наявним в матеріалам справи.

Договір
від 22.06.2004 оренди земельної ділянки укладений між відповідачем та
Печерською районною у м. Києві радою строком на один рік.

14.06.2005
листом строк дії договору оренди земельної ділянки продовжено до 22.06.2006.

Відповідно
до ст. 1 Закону України “Про оренду землі”, регулювання відносин щодо оренди
землі з метою створення умов для раціонального користування земельною ділянкою,
забезпечення захисту прав орендарів та орендодавців. Правові засади оренди
землі регулюються Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду
землі”, Цивільним кодексом України, іншими законами України, постановами,
виданими Кабінетом Міністрів України, у випадках, передбачених цим Законом, а
також договором оренди землі (ст. 2 Закону України “Про оренду землі”). Статтею
3 Закону України “Про оренду землі” відповідно оренда землі - це засноване на
договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно
ч. 2 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”,
договір оренди вважається продовженим на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені договором у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення
терміну дії договору (ст. 764 ЦК України).

В
матеріалах справи не містиця та не було надано позивачем, що після 22.06.2006
жодних листів з вимогою про припинення договору від 22.06.2004 оренди земельної
ділянки.

Частиною
3 ст. 33 Закону України “Про оренду землі”, у разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за
відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після
закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється
листом - повідомленням .

Отже
доказів того, що відповідач належним чином, відповідно до вимог чинного
законодавства, був повідомлений про припинення договору оренди і звільнення
спірної земельної ділянки.

Як
вбачається з матеріалів справи відповідач належним чином від з часу укладення
договору оренди земельної ділянки виконував вимоги цього договору та сплачував
податок на землю.

Апеляційний
господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач
звернувся з вимогами про зобов'язання відповідача негайно звільнити земельну
ділянку та привести її у попередній стан шляхом демонтування кіоску
громадського харчування з майданчиком під накриттям та відновлення благоустрою
прибудинкової території за власні кошти. Обґрунтовуючи свої вимоги ст. ст. 40,
42 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України,
передбачено надання громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування у власність або оренду земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилого будинку. Отже, оскільки спірна земельна
ділянка не виділялась для будівництва жилого будинку громадянину. Згідно ст. 42
Земельного кодексу України, передбачає надання земельних ділянок
багатоквартирних будинків у постійне користування підприємствам, установам та
організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Надання
земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за
проектами відведення цих ділянок згідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу
України. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами відповідно ч. 1 ст. 126
Земельного кодексу України. Позивачем не надано доказів, що спірна земельна
ділянка передана йому відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України.

Обов'язок
доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється
між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м. Києва “Печерськжитло”, а рішення
Господарського суду міста Києва від 08.08.2006 у справі № 16/348 є
обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись
ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва “Печерськжитло”
залишити без задоволення.

Рішення
Господарського суду міста Києва від 08.08.2006 у справі № 16/348 без змін.

Матеріали
справи № 16/348 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний
О.А.

Судді
Кошіль В.В.

Алданова  С.О.