КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2006                                                                                           № 39/292

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової С.О.

суддів:                                         Шипка В.В.

Борисенко І.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Прокопчук С.В. (дор. № б/н від 01.11.06)

від відповідача – Шеремет О.М. (дов. № б/н від 28.09.06)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "П"ятий елемент істерн єуроп"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.11.2006

у справі № 39/292 (Гумега О.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЗАХІДНА МОЛОЧНА ГРУПА"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "П"ятий елемент істерн єуроп"

про                                                  стягнення 90900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.11.2006р. у справі № 39/292 позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 45450,00 грн. збитків, 454,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, у позові відмовити. Підставами для скасування рішення суду скаржник зазначає неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального права. У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, але його представник у судовому засіданні проти доводів скарги заперечував та просив рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 у даній справі залишити без змін. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне:

19.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західна молочна група» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «П'ятий елемент едвертайзинг» (відповідачем) укладено договір № 7-06, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання виконати обумовлену в цьому договорі роботу/ надати послуги для бренду позивача. Позивач зобов'язався прийняти і оплатити роботу / послуги відповідача, відповідно до умов цього договору і додатків до нього. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «П'ятий елемент едвертайзинг» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "П'ятий елемент істерн єуроп» згідно протоколу № 3 від 10.02.2006 року, яке згідно статуту є правонаступником всіх прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «П'ятий елемент едвертайзинг».

Відповідач зобов'язався відповідно до умов договору (п. п. 2.2.1., п. 2.2. договору) виконати наступні роботи/надати послуги по розробці для бренду позивача «Гурманіка»:

розробка креативної стратегії і позиціонування для бренду «Гурманка”; розробка ідей для телевізійного ролику для бренду «Гурманіка»;

послуги по організації реалізації (зйомок) телевізійного ролика для бренду «Гурманіка»;

складання технічних завдань, часових планів, звітів і інших документів, необхідних для розробки креативної стратегії і позиціонування, розробки ідей для телевізійного ролика і послуг по організації реалізації (зйомок) телевізійного ролика для бренду «Гурманіка».

В п.п. 2.2.2. п. 2.2. договору сторони визначили, що детальний опис робіт/послуг, що виконуються/надаються відповідачем по бренду позивача у відповідності з умовами цього договору, конкретизуються сторонами у відповідних додатках до цього договору, які являються його невід'ємними частинами. Також передбачено, що сторонами укладаються додатки, які містять детальний робочий план виконання/надання робіт/послуг по бренду, вимоги відносно термінів виконання/надання робіт/послуг і (у випадку необхідності) матеріалів, які повинні бути надані позивачем відповідачу для своєчасного і якісного виконання їм своїх обов'язків по цьому договору.

В матеріалах справи відсутні докази укладення додаткових угод до договору № 7-06 від 19.01.2006 року, окрім додатку № 1 до договору № 7-06 від 19.01.2006 року, в якому визначено методику тестування режисерських сторибордів.

Відповідно до ст. 3 договору, відповідач, зокрема, взяв на себе обов'язки своєчасно та якісно виконувати роботи/надавати послуги; своєчасно інформувати позивача про хід виконання робіт/надання послуг; підготувати і передати позивачу до моменту завершення строку дії договору акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг.

В ст. 7 договору сторони визначили строк дії договору. Згідно з п. 7.1. договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін (19.01.2006 року) і діє до 01.05.2006 року і повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За загальним правилом, час, протягом якого сторони можуть здійснити передбачені договором права і виконати обов'язки складає строк договору (строк дії договору). Строк дії договору може або співпадати із строком виконання сторонами обов'язків за договором, або бути більшим за нього, охоплювати його. Зокрема, в договорах часто зазначається, що вони діють до повного виконання сторонами взятих на себе обов'язків.

З огляду на те, що в тексті договору сторони зазначають про необхідність своєчасного виконання робіт і вказують на існування моменту завершення терміну дії договору, зокрема передбачають обов’язок відповідача передати позивачу акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг до моменту завершення строку дії договору, судом визнається, що договір діє до 01.05.2006 року і саме в цей термін сторони повинні виконати свої зобов'язання по договору.

З пояснень представників сторін та наявних у справі матеріалів судом встановлено, що 06.02.2006 року відповідач презентував позивачу креативну стратегію позиціонування та ідеї відеороликів для торговельної марки «Гурманіка». За результатами презентації відбулася нарада за участю представників сторін та ухвалено рішення про необхідність доробити надані відповідачем матеріали. До матеріалів справи залучено протокол наради від 06.02.2006 року, який не підписано представниками відповідача. Але у листі від 13.07.2006 року відповідач сам зазначає про проведення наради 06.02.2006 року та про необхідність доопрацювання матеріалів наданих відповідачем позивачу.

Відповідач стверджує, що в період з 10.02.2006 року по 27.02.2006 року направив позивачу доопрацьовані матеріали. Утім на підтвердження зазначеного відповідач жодних доказів суду не надав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено належне виконання ним робіт по договору, передбачених п. 2.2. ст. 2 та досягнення, в результаті виконання відповідачем зобов’язань по договору основних показників, визначених п.п. 3.1.7. ст. 3 договору. В матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі виконаних робіт, який відповідач зобов’язався згідно ст. 3 договору передати позивачу до моменту завершення строку дії договору.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні у зв’язку з порушенням відповідачем термінів виконання робіт за договором виконання відповідачем зобов'язання втратило інтерес для ТОВ “Торговий дім “Західна молочна група” і 11.07.2006 року позивач направив відповідачу вимогу про розірвання договору № 7-06 від 19.01.2006 року та повернення позивачу авансу. Вказану вимогу відповідач отримав 14.07.2006 року.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов’язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, які кожна особа сама визначає, може бути, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, зокрема, припинення правовідношення та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, й відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений Договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України та ч. 2 ст. 220 ГК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 5 договору визначено, що вартість виконаних відповідачем робіт складає 90900,00 грн. У п. 5.1. договору сторони визначили, що позивач до 25.01.2006 року перераховує на рахунок відповідача аванс в розмірі 50% від загальної вартості робіт, що складає 45450,00 грн. П. 5.2. договору передбачено, що платежі по цьому договору здійснюються на підставі рахунків-фактур відповідача, протягом трьох банківських днів з моменту надання рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру на сплату 45450,00 грн. 31.01.2006 року. 03.02.2006 року позивач перерахував на рахунок відповідача 45450,00 грн. Отже, позивач не порушив термінів оплати (3 банківські дні з моменту виставлення рахунку-фактури відповідачем), натомість, відповідач виставив рахунок-фактуру позивачу після встановленого терміну оплати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 45450,00 грн. збитків є обґрунтованими та правомірно задовольнив позов в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткової суми в розмірі завдатку, то колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд також правомірно визнав її безпідставною з огляду на наступне.

Стаття 546 ЦК України встановлює, що виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком. Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст. 570 ЦК України). Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Договір № 7-06 від 19.01.2006 року не містить положення, що виконання зобов'язань відповідача забезпечується завдатком, натомість, суму, що підлягає перерахуванню позивачем на користь відповідача в розмірі 45450,00 грн. сторони визначили як аванс. За таких обставин, сума, перерахована позивачем на користь відповідача визнається судом як аванс.

Статтею 571 ЦК України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Оскільки позивачем не доведено, що виконання зобов'язання відповідача по договору № 7-06 від 19.01.2006 року забезпечувалося завдатком, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи. Підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “П’ятий елемент істерн єуроп” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 у справі № 39/292 – без змін.

Матеріали справи повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова С.О.

Судді                                                                                          Шипко В.В.

Борисенко І.В.