КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2006                                                                                           № 40/343

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеська обласна рада

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.08.2005

у справі № 40/343 (Смірнова Л.Г.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіком"

до                                                   Приватне підприємство "Сома"

Дочірнє підприємство "Санаторій ім. Чувиріна" ЗАТ "Укрпрофздравниця"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  зобов"язання виконати умови договору та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.08.2005 року у справі № 40343 було затверджено мирову угоду, укладену сторонами по справі, провадження припинено.

Не погоджуючись з ухвалою Одеська облрада звернулася з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

Сторони по справі правом, наданим ст. 96 ГПК України не скористалися, відзив на скаргу не надіслали, в судове засідання представники сторін не з’явилися, причина суду не відома, враховуючи що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку ст.75 ГПК України .

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв’язку з наступним.

Як встановлено матеріалами справи, в зв’язку з невиконанням зобов’язань по договору купівлі-продажу № 2402-05 від 24.02.2005 укладеного між ДП „Санаторій ім. Чувиріна” ЗАТ „Укрпрофздравниця” та ТОВ „Авіком” на загальну суму 2114021,29 грн. та договору поруки № 31 від 25.02.2005 укладеного між ТОВ „Авіком” та ПП „Сома”, сторонами укладена мирова угода від 25.08.05 за умовами якої перша особа передала в рахунок погашення заборгованості нерухоме майно, а саме: лікувальний корпус № 1, спальні корпуса № 2, № 3, № 4, їдальня харчовий блок, клуб-бібліотечний корпус, прохідна, майстерня, контейнерна, вбиральня, що належать відповідачу 1 на праві власності , а позивач приймає його у власність та відмовляється від претензій та зауважень по зазначеним вище договорам.

Ухвалою від 25.08.2005 мирова угода господарським судом м. Києва була затверджена.

Заперечуючи проти ухвали суду Одеська обласна рада зазначає, що в порушення її інтересів судом першої інстанції вона не була залучена до справи в якості третій особи і не повідомлено про час та місце розгляду справи, таким чином на думку облради судом порушені процесуальні права. В обґрунтування вимог третя особа, що залучена до справи Київським апеляційним господарським судом в порядку ст. 27 ГПК України посилається на те, що про відчуження майна вона дізналася 22.03.06 із справи за позовом ТОВ „Авіком” до Одеської обласної ради про визнання частково недійсним п.1 рішення № 154-ХХШУ від 24.04.03 в частині визнання спільною власністю об’єктів нерухомого майна-котеджів на території санаторію ім.. Чувиріна.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали про затвердження мирової угоди, оскільки по-перше,- Одеською обласною радою не надано доказів того, що нерухоме майно, що перейшло до позивача за мировою угодою є тим самим майном що є предметом позову про визнання спільною власністю-котеджів. По-друге,- не надано доказів того, що спірне майно знаходилося у санаторію лише в користуванні.

Щодо порушення процесуальних прав третьої особи, то колегія суддів не знайшла тому підтвердження, оскільки у матеріалах справи не має посилань на те, що об’єкти нерухомості відносяться до об’єктів культурної спадщини, оскільки з наданого третьою особою рішення від 24.04.03 не можливо зрозуміти про яке саме майно йде мова, так як п.11.1.406 містить посилання на котеджі кооперативу „Самопомощь” початку ХХ століття /санаторій ім.Чувиріна/, а п.11.1.411 дачі (3 корпуси) початку ХХ століття бул. Французький 28-30. Отже у господарського суду не було підстав для залучення в якості третбої особи до справи Одеську обласну раду або інший уповноважений на це орган.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду м. Києва не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Одеської обласної ради залишити без задоволення,ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.08.2005 року у справі № 40343 без змін.

2.          Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

24.07.06 (відправлено)