КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2006                                                                                           № 6/415

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              Шумаєвій Ю.С.

За участю представників:

від позивача -Козицький З.Я., Руденко В.Б.,

від відповідача1: Гурський М.Р. – був присутній у судовому засіданні 05.09.2006,

від відповідача-2: Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.08.2006

у справі № 6/415 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопласт"

до                                                   Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про                                                  зобов"язання вчинити дії

Постанова прийнята після оголошення перерви у судовому засіданні 05.09.2006 відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача-1 включити споживачів газу за вибором позивача в плановий розподіл поставок газу по Україні на липень 2006 року, та довести його до відома своїх структурних підрозділів, газорозподільних підприємств та структурних підрозділів газовидобувних підприємств; зобов’язання відповідача-1 та відповідача-2 припинити дії по позбавленню права користування газотранспортною системою всупереч умов угоди № 116-185 від 22.03.2006, та здійснювати відпуск газу споживачам за вибором позивача; зобов’язання відповідача-2 видати розпорядження (наказ) по введенню до зведеного балансу природного газу на липень 2006 року необхідного ліміту газу для споживачів за вибором позивача у обсязі 1,8 млн. м. куб. газу на липень 2006 року; зобов’язання відповідача-2 видати розпорядження (наказ) по виключенню з розрахункового балансу надходження та розподілу газу по Україні на липень 2006 року, затвердженого відповідачем-2, обсягів видобутого газу позивачем, які передбачені для закачування в підземні сховища газу; визнання дій відповідача-1 та відповідача-2, спрямованих на втручання в господарську діяльність позивача та обмеження права позивача розпоряджатися своїм майном, незаконними.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач, вимоги про зобов’язання відповідача-2 видати розпорядження (накази), виклав в іншій редакції, а саме позивач просив зобов’язати відповідача-2 включити до зведеного балансу природного газу на липень місяць 2006 року необхідний ліміт газу для споживачів за вибором позивача у обсязі 0,450 млн. м. куб. та зобов’язати виключити з розрахункового балансу надходження та розподілу газу по Україні на липень 2006 року, затвердженого відповідачем-2, обсягів видобутого газу позивачем, які передбачені для закачування в підземні сховища газу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2006 у справі № 6/415 позов задоволено частково.

Зобов’язано відповідача-1 включити споживачів газу за вибором позивача в плановий розподіл поставок газу по Україні на липень 2006 року, та довести його до відома своїх структурних підрозділів, газорозподільних підприємств та структурних підрозділів газовидобувних підприємств.

Зобов’язано відповідача-2 включити до зведеного балансу природного газу на липень 2006 року необхідний ліміт газу для споживачів за вибором позивача у обсязі 0,450 млн. м. куб. та виключити з розрахункового балансу надходження та розподілу газу по Україні на липень 2006 року, затвердженого НАК “Нафтогаз України”, обсяги видобутого газу позивачем, які передбачені для закачування в підземні сховища газу.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 42,50 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Відповідач-2 вважає, що рішення підлягає скасуванню з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального і матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач-2 посилається на те, що НАК “Нафтогаз України” видала наказ від 27.01.2004 № 45 саме на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 “Про забезпечення споживачів природним газом”, згідно якої потреби населення у природному газі задовольняються з ресурсів газу, видобутого (зокрема у процесі виконання договорів про спільну діяльність) підприємствами НАК “Нафтогаз України” та НАК “Надра України”. Крім цього, відповідач-2 зазначає, що висновок суду щодо невідповідності зазначеної постанови законодавству України хибний; позивач не довів, що вказаний ним об’єм газу належить йому на праві власності.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. При цьому, позивач зазначає, що оскільки він не відноситься до газодобувних підприємств НАК “Надра України”, НАК “Нафтогаз України” та не є господарським товариством, частка держави в статутному фонді якого перевищує 50 відсотків акцій, то дії відповідача-2 щодо відбору для потреб населення всього обсягу газу видобутого по договору про спільну діяльність, є неправомірними; судом доведено невідповідність положень постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729 законодавству України, що регулює право власності, зокрема право власності на результати спільної діяльності; згідно п.п. 2.1, 2.2 Угоди № 116-205 від 27.03.2006 відповідач-1 формує плановий розподіл поставок газу споживачам та доводить його до відома своїх структурних підрозділів на підставі документів, наданих позивачем, тому право власності позивача на заявлений до розподілу об’єм газу презюмується та не є предметом укладеної між відповідачем-1 та позивачем угоди.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

22.05.2002 між позивачем та Дочірнім підприємством НАК “Надра України” “Західукргеологія” було укладено договір № 02/1-6 про спільну діяльність, предметом якого є спільна інвестиційна та виробнича діяльність з приводу організації та здійснення геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки Зарічнянського газового родовища з метою одержання прибутку. Особою, уповноваженою вести справи спільної діяльності, визначений позивач.

На виконання своїх повноважень та досягнення мети створення спільної діяльності позивачем були укладені договори на постачання природного газу із промисловими підприємствами - споживачами природного газу, а саме із ВАТ “Іскра” - договір на постачання природного газу № 23/05-06 від 23.05.2006, із ЗАТ Львівська кондитерська фірма “Світоч” - договір № 10-01/06/23 від 10.01.2006.

Також, з метою забезпечення транспортування газу вказаним споживачам позивач 22.03.2006 уклав з відповідачем-1 угоду № 116-185 (далі - Угода), предметом якої є визначення права користування позивачем газотранспортною системою та порядок передачі відповідачу-1 документів для формування планового розподілу поставок природного газу споживачам.

Відповідно до п. 2.1. Угоди постачальник не пізніше, ніж за 10 днів до початку місяця реалізації надає відповідачу-1 документи про наявні ресурси газу, які планується поставити, ресурсний баланс за формою, розподіл місячного обсягу газу по споживачах, по регіонах і газорозподільних підприємствах, незалежно від форми власності.

Згідно п. 2.2. Угоди відповідач-1 на підставі документів, наданих позивачем формує плановий розподіл поставок газу споживачам та доводить його до відома своїх структурних підрозділів, газотранспортних підприємств та структурних підрозділів газовидобувних підприємств.

23.06.2006 позивач подав відповідачу-1 ресурсний баланс та плановий розподіл природного газу на липень 2006 року, відповідно до якого для ВАТ “Іскра” заплановано поставити 0,225 млн. куб.м. газу, а для ЗАТ Львівська кондитерська фірма “Світоч” – 0,225 млн. м. куб. газу.

05.07.2006 відповідач-1 листом № 7959/64-04 повідомив позивача про те, що обсяги видобутого газу передбачені для закачування в підземні сховища газу.

За результатами розгляду звернення позивача щодо включення до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні на липень 2006 року обсягу газу, видобутого позивачем, відповідач-2 листом від 11.07.2006, керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 “Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом”, повідомив позивача про те, що оскільки НАК “Надра України” є національною компанією, сто відсотків якої знаходяться в державній власності, тому всі ресурси газу, видобуті підприємствами НАК “Надра України” (зокрема у процесі виконання договорів про спільну діяльність) повинні спрямовуватись для забезпечення потреб населення.

Відповідно до ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 “Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 № 813 за рахунок ресурсів газу, видобутого у процесі виконання договорів про спільну діяльність підприємствами НАК “Надра України”, задовольняється потреба населення в природному газі.

Апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції правильно відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України не застосував до спірних правовідносин ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 “Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 № 813 як таку, що суперечить законодавству України про власність, зокрема ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 1134 ЦК України, оскільки зазначеною постановою обмежено право позивача на розпорядження своїм майном (унеможливлено реалізацію позивачем газу споживачам на власний розсуд).

Тому, посилання відповідача-2 на ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 в якості обґрунтування правомірності своїх дій щодо закачування природного газу, видобутого позивачем у липні 2006 року, в підземні сховища газу, судом до уваги не прийнято.

Оскільки п. 2.2.Угоди на відповідача-1 на підставі документів, наданих позивачем (ресурсний баланс, розподіл місячного обсягу газу по споживачах), було покладено обов’язок формувати плановий розподіл поставок газу споживачам та доводити його до відома своїх структурних підрозділів, газотранспортних підприємств та структурних підрозділів газовидобувних підприємств, а ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про зобов’язання відповідача-1 негайно включити споживачів газу за вибором позивача в плановий розподіл поставок газу по Україні на липень 2006 року та довести його до відома своїх структурних підрозділів, газорозподільних підприємств та структурних підрозділів газовидобувних підприємств.

Відповідно до Порядку забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001, НАК “Нафтогаз України” на основі прогнозованого річного балансу надходження та розподілу природного газу розробляє на кожний наступний місяць планові баланси поставок природного газу.

Оскільки дії відповідача-2 по включенню позивача до балансу надходження та розподілу газу по Україні на липень 2006 року для закачування в підземні сховища газу, є неправомірними, суд першої інстанції також обґрунтовано задовольнив вимоги про зобов’язання відповідача-2 включити до зведеного балансу природного газу на липень місяць 2006 року необхідний ліміт газу для споживачів за вибором позивача у обсязі 0,450 млн. м. куб. та про зобов’язання виключити з розрахункового балансу надходження та розподілу газу по Україні на липень 2006 року, затвердженого відповідачем-2, обсягів видобутого газу позивачем, які передбачені для закачування в підземні сховища газу.

В задоволенні інших позовних вимог - про зобов’язання відповідача-1 та відповідача-2 припинити дії по позбавленню позивача права користування газотранспортною системою всупереч умов угоди № 116-185 від 22.03.2006 та здійснювати відпуск газу споживачам за вибором позивача, щодо визнання дій відповідачів, спрямованих на втручання в господарську діяльність позивача та обмеження права позивача розпоряджатися своїм майном суд першої інстанції правомірно відмовив у зв’язку з відсутністю правових підстав для їх задоволення.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2006 у справі № 6/415 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2006 у справі № 6/415 – без змін.

2.          Матеріали справи № 6/415 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.