ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.09.06р.

Справа № 25/224-06

За позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості, м. Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства НВП "Орбіта", м. Дніпропетровськ

про стягнення 546,26 грн.

Суддя Чередко А.Є.

Представники:

від позивача: Чернишова Я.С., довіреність №2552 від 17.11.05р.

від відповідача: Бойко В.О., директор, посвідчення №171; Бунякін В.Л., довіреність № 02/2527 від 22.08.06р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом відповідача та просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені останнім в сумі 546,26грн., які пов’язані з перенавчанням гр. Калугіної Л.В., яка була звільнена з підприємства відповідача, для подальшого працевлаштування

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення”.

Відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що гр. Калугіної Л.В. була працевлаштована не за тією спеціальністю, за якою проходила перенавчання, отже у позивача були відсутні підстави для її направлення на перенавчання за свій рахунок, а за наявною у гр. Калугіної Л.В. професією було можливо найти роботу і без перенавчання. Відповідач також, зазначає, що позивач звернувся з позовом за межами строку позовної давності, так як звільнення гр. Калугіної Л.В відбулося 15.06.2000р., а під час роботи на підприємстві відповідача гр.. Калугіна Л.В. не могла пройти перенавчання, оскільки мала найвищу кваліфікацію та її посада не передбачала сумісництво. Окрім того, позивачем включено до стягнення суму матеріальної допомоги, що не передбачено ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення”.

Відповідачем, також заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача гр. Калугіної Л.В.

У судовому засіданні по справі оголошувалась перерва з 23.08.2006р. по 14.09.2006р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2002р. Бабушкінським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська було надано статус безробітної гр.. Калугіної Л.В., яка 15.06.2000р. була звільнена з підприємства відповідача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

За заявою гр. Калугіної Л.В. від 23.07.2004р. Бабушкінським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська було її направлено на навчання до Дніпропетровського університету економіки та права на курсах „Маркетинг та менеджмент на фірмі”.

Згідно з довідкою Дніпропетровського університету економіки та права від 18.04.2006р. гр. Калугіна Л.В. пройшла курс навчання на зазначених курсах, а вартість навчання склала 216,70грн., які були сплачені позивачем.

У період навчання позивачем, також було сплачено гр. Калугіної Л.В. матеріальну допомогу у сумі 329,56грн., що підтверджується відповідною довідкою позивача.

Після проходження навчання гр.. Калугіна Л.В. була прийнята на роботу у ДП „Аскания Дистрибьюшн Днепр” на посаду оператора комп’ютерного набору, що підтверджується відповідним наказом від 04.05.2005р. № 12к.

Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення”, якщо протягом двох років, які передують вивільненню, працівник не мав можливості підвищити свою кваліфікацію чи одержати суміжну професію за попереднім місцем роботи, і якщо при працевлаштуванні йому необхідно підвищити кваліфікацію або пройти професійну перепідготовку, то витрати на ці заходи проводяться за рахунок підприємства, установи, організації, з яких вивільнено працівника.

Як вбачається з листа відповідача № 05/05 від 12.01.2006р. на адресу Бабушкінського районного центру зайнятості гр. Калугіна Л.В. протягом двох років, що передували звільненню не підвищувала свою кваліфікацію і не працювала по суміжній професії.

З довідки відповідача № 02/2530 від 22.08.2006р., також вбачається, що гр. Калугіна Л.В. під час роботи на підприємстві відповідача обіймала посаду інженера-програміста першої категорії, тобто вищої категорії за даною посадою, згідно Державного класифікатора України.

За даними з офіційних джерел, які надані відповідачем за період з 2004 по 2006рр. на підприємствах та організаціях м. Дніпропетровська були вакантні посади програмістів, на яку гр. Калугіна Л.В. мала можливість працевлаштуватися.

Позивачем же не надано доказів, які б свідчили про неможливість працевлаштування гр.. Калугіної Л.В. за наявною в неї професією протягом строку перебування у статусі безробітної, тобто необґрунтована належними доказами необхідність перенавчання для працевлаштування.

За ст.. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також, суд враховує, що після навчання на курсах „Маркетинг та менеджмент на фірмі” гр. Калугіна Л.В. була працевлаштована на посаду оператор комп’ютерного набору, тобто на менш кваліфіковану посаду, ніж займана нею до звільнення та таку, що не має відношення до спеціальності за перенавчанням.

Отже з обставин справи не вбачається причинного зв’язку між необхідністю професійної перепідготовки та працевлаштуванням гр. Калугіної Л.В., що є необхідною умовою для віднесення понесених витрат за професійну перепідготовку на відповідача, згідно з ч. 2 п. 4 ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення”.

Окрім того, ст. 26 Закону України “Про зайнятість населення” не передбачає відшкодування підприємством матеріальної допомоги, виплаченої центром зайнятості під час проходження безробітним перенавчання, однак позивачем заявлено до стягнення 329,56грн. матеріальної допомоги, виплаченої гр. Калугіної Л.В.

Згідно ж до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, не підлягає задоволенню, з огляду на приписи ст. 27 ГПК України і клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача гр. Калугіної Л.В.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України “Про зайнятість населення”, ст.ст. 27, 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення підписано 27.09.2006р.