КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2006                                                                                           № 25/396

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зубець Л.П.

суддів:                                         Шипка В.В.

Борисенко І.В.

при секретарі:                              Шевченко Я.А.

За участю представників:

від позивача -не з’явились;

від відповідача - 1) Котікова О.В. – довіреність №7836/9/10-12 від 09.09.2005р.;

2) Дмитрієва Н.В. – довіреність №05-35/1315 від

29.11.2005р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Оболонському районі м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.04.2005

у справі № 25/396 (Морозов С.М.)

за позовом                               Суб"єкт підприємницької діяльності - Грива Ярослава Анатоліївна

до                                                   Державна податкова інспекція у Оболонському районі м.Києва

Управління Державного казначейства у Оболонському районі м. Києва

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 90500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2005 р. у справі №25/396 позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України шляхом стягнення з Управляння Державного казначейства в Оболонському районі міста Києва на користь суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Гриви Ярослави Анатоліївни 43530,00 грн. Стягнуто з Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва на користь суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Гриви Ярослави Анатоліївни 1862,52 грн. судових витрат, в іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою від 29.06.2005 р. Господарський суд міста Києва виправив описку, допущену у вступній частині рішення від 28.04.05 р., ухваливши замість слів “третя особа” читати “відповідач-2” Управляння державного казначейства в Оболонському районі міста Києва.

Державна податкова інспекція у Оболонському районі м. Києва подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом невірно застосовані норми матеріального права, а саме: п. 12 ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, п. 15 інструкції “Про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна” МінФін УРСР “ 112 від 17.12.1987р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2006р зупинено апеляційне провадження у справі № 25/396 до затвердження відповідного положення про територіальні органи Державного казначейства України.

Згідно Листа Головного управління Державного казначейства України у м. Києві від 20.11.2006 р., Управління Державного казначейства України у м. Києві 11.10.2006 р. перетворено у Головне управління Державного казначейства України у м. Києва, а Відділення Державного казначейства у районах м. Києва з 31.10.2006 р. припинено як юридичні особи та приєднано до Головного управління Державного казначейства України у м. Києві як відокремлені структурні підрозділи, а саме: як Управління Державного казначейства у відповідних районах Головного управління державного казначейства України у м. Києві.

У зв’язку з тим, що відпали причини, які зумовили зупинення провадження у справі та враховуючи необхідність подальшого руху справи, ухвалою від 27.11.2006 р. апеляційне провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва на постанову Господарського суду м. Києва від 28.04.2005 р. у справі № 25/396 поновлено.

В судовому засіданні апеляційного суду 21.12.2006 р. судова колегія на місці ухвалила: відповідно до ст. 55 КАС України замінити ВДК у Оболонському районі міста Києва (відповідача-2) правонаступником Головним управлінням Державного казначейства України у м. Києві (відповідач-2).

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений вчасно та належним чином. Апеляційний господарський суд вважає, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, і справа розглядається за наявними матеріалами в силу вимог ст. 75, 99 ГПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача-2 просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва – скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача-1, відповідача-2, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, рішення суду, колегією встановлено:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Грива Ярослава Анатоліївна зареєстрована Подільською районною у місті Києві державною адміністрацією. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу - Грива Я.А. видано Свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності від 02.12.2002р., про що роблено запис 19.12.2002 р. у журналі обліку реєстрації справ за № 385-8214.

Грива Я.А. зареєстрована в ДПІ у Подільському районі міста Києва як платник єдиного податку, про що свідчить Свідоцтво від 01.04.2003 р. № 422022.

Державною податковою інспекцією у Оболонському районі міста Києва 08.05.2003 р. проведено перевірку дотримання вимог податкового законодавства в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг об’єкта комп'ютерного клубу, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 9а.

За результатами перевірки прийнято Акт від 08.05.2003 р. № 023693 в якому зазначено, що комп'ютерне обладнання, яке знаходилось у відповідному клубі, має ознаки безгосподарності.

Як вбачається з Протоколу огляду місця події від 09.05.2003 р. складеного заступником начальника відділу Державної податкової адміністрації України майором Самара І.М., о/у ст. лейтенантом Безоглюк С.М. комп'ютерне обладнання (системні блоки, монітори, аксесуари), виявлене в комп'ютерному клубі, було вилучено співробітниками ГВПМ ДПІ у Оболонському районі м. Києва.

20 лютого 2004 року між ДПІ у Оболонському районі м. Києва та ТОВ „Приватель" укладено Договір №912 про збереження та реалізацію безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави.

Відповідно до умов вказаного договору ТОВ ,,Приватель" бере на себе обов'язок виконувати послуги, пов'язані з транспортуванням, зберіганням та реалізацією безхазяйного та іншого майна, яке переходить у власність держави.

Розпорядженням районної державної адміністрації Оболонського району м. Києва №398 від 27.05.2004р. вилучене майно визнано безхазяйним

19 травня 2005 року майно, вилучене відповідно до Протоколу огляду місця події серії КМ №002145 від 09.05.2003р., було передано на відповідальне зберігання ТОВ „Приватель", що підтверджується Актом передачі майна від 19.05.2003р. (а.с.80).

На підставі рішення ДПА у м. Києві №4868/7/22-013 від 21.06.2004р. відповідне комп'ютерне обладнання було передане в реалізацію. Кошти виручені від реалізації відповідного комп'ютерного обладнання надійшли до Державного бюджету України в сумі 21288,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №123 від 15.07.2004р.. №113 від 29.06.2004р., №131 від 27.07.2004р., №111 від 25.06.2004р., №101 від 24.06.2004р.

Грива Я.А. звернулась з позовом про повернення комп'ютерного обладнання, перелік якого наводиться в протоколі огляду місця події серії КМ №002145 від 09.05.2003р. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказане комп'ютерне обладнання було вилучено у позивача безпідставно.

06.12.2004 р. позивачем подана заява про зміну позовних вимог відповідно до яких Грива Я.А. просить суд в зв’язку з реалізацією майна постановити рішення, яким стягнути з ДПІ у Оболонському районі міста Києва 90500,00 грн. - вартість майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2006 р. в справі № 25/396 було призначено товарознавчу експертизу з метою визначення фактичної вартості вилученого майна.

Відповідно до висновку № 1511 судово-товарознавчої експертизи від 23.05.05 р., проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз загальна вартість вилученого майна станом на час вилучення 09.05.2003 р. складає – 43530,00 грн.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, а також висновки товарознавчої експертизи, відповідач суду не надав.

Судом першої інстанції з урахуванням висновку експертизи № 1511 від 23.03.2005 р. задоволено позовні вимоги частково, в розмірі 43530,00 грн.

Судова колегія погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Як вбачається з матеріалів справи, майно що було вилучено у позивача та визначено відповідачем, як безхазяйне спростовується наявними договорами майнового найму № 1/4 та № 2/4 від 01.04.2003 р.

Відповідно до умов вказаних договорів Кудряков Д.Г. передав в оренду позивачу 28 комп’ютерів (системний блок, монітор, клавіатура, мишка, навушники).

Згідно до умов договору б/н від 20.03.2003 р. гр. Міщенко С.Л. передав в оренду позивачу приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 9-а, кв. 39.

Згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Перевірка комп'ютерного клубу, розміщеного за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 9а здійснювалась співробітниками податкової міліції.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" у складі органів державної податкової служби знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями (податкова міліція).

Згідно з положеннями статті 22 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" посадовим особам податкової міліції для виконання покладених на них обов'язків надаються права, передбачені п.1, ч.1 п. 2, п. 3 та п. 6 ст. 11 цього Закону, а також пунктами 1-4 абзацами 2, 3, 6 п. 5, п. 6-12, 14, пп. “а" і “б" п. 15, п. 16 із дотриманням правил проведення перевірок, встановлених законодавством, пунктами 17, 19, 23, 24, 25, 27, 28, 30 статті 11, статтями 12, 15-1 Закону України “Про міліцію".

Необхідною умовою для проведення оперативно-розшукової діяльності є відкриття оперативно - розшукової справи. Проте, відповідачем не було надано доказів щодо наявності такої справи. Отже, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що оперативно - розшукова справа не відкривалась, оперативно - розшукові дії не проводились. В протоколі огляду місця події серії КМ № 002145 від 09.05.2003р. посилань на Закон України „Про оперативно – розшукову діяльність" не міститься.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" збитки , завдані неправомірними діями посадових осіб органів державної податкової служби, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Внаслідок неправомірних дій відповідача позивач втратив можливість розпоряджатись відповідним комп’ютерним обладнанням.

А ні в апеляційній скарзі, а ні в судовому засіданні апеляційного суду відповідачем-2 не надано обґрунтування щодо підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення господарського суду м. Києва від 28.04.2005 р.

З урахуванням зазначеного, а також того, що інші висновки суду першої інстанції вірні та відповідають чинному законодавству, підстав для скасування рішення у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва по справі №25/396 від 28.04.2005 р. залишити без змін, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва – без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Зубець Л.П.

Судді                                                                                          Шипко В.В.

Борисенко І.В.

29.12.06 (відправлено)