КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2006                                                                                           № 13/319

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Брайка А.І.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -Кіпчук Я.С. (дов. б/н. від 30.08.2006р.);

від відповідача: Чеменко С.О. (дов. № 202 від 04.09.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Провідна"(правонаступник Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ІФД КапіталЪ Страхування”)

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.06.2006

у справі № 13/319 (Євдокимов О.В.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до                                                   ЗАТ "Страхова компанія "Провідна"(правонаступник Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ІФД КапіталЪ Страхування”)

про                                                  стягнення 3 673,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.06.2006р. у справі № 13/319 позов задоволено повністю, стягнуто з ЗАТ “Страхова компанія “ІФД КапіталЪ Страхування” на користь ВАТ Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ НАСК “Оранта” 3673,24 грн. шкоди., 102,00 грн. – витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. – витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2006р. у справі № 13/319 і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ВАТ НАСК “Оранта” в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ НАСК “Оранта” відмовити .

В апеляційній скарзі ЗАТ “Страхова компанія “Провідна” посилається на те, що рішення Господарського суду м. Києва є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки законодавством України не передбачено обов’язок сплати страхового відшкодування за договором обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів а ні страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування автотранспортних засобів, а ні страхувальнику, а лише третій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, що сталося з вини страхувальника.

Представники позивача та відповідача в судове засідання з’явились.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

18.10.2004р. між позивачем як страховиком та Гновенко О.Ф. як страхувальником було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, що знаходяться в заставі (оренді, лізингу) № 26 (надалі – Договір), відповідно до умов якого, страховик зобов’язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику/вигодонабувачу страхове відшкодування за шкоду, завдану застрахованому транспортному засобу, яким є автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер СА 7193 АА, що належить страхувальнику, внаслідок настання страхового випадку (зіткнення, стихійні лиха, пожежа, вибух, протиправні дії третіх осіб, незаконне заволодіння – п.3.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору, вигодонабувачем, призначеним страхувальником згідно умов цього договору на підставі договору про заставу № 173 від 18.10.2005р., є ВАТ “Державний ощадний банк України” м. Черкаси.

22.09.2005р. на перехресті вулиць Шевченка та Кірова, що в м. Черкаси, сталася дорожньо – транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер СА 7193 АА, під керуванням чоловіка страхувальника Гновенко В.Л. та автомобіля Шевролет Авео, державний номер СА 9060 АА, під керуванням Чепурди Л.М., що підтверджується довідкою ВДАІ УМВС України в Черкаській області (а.с. 20). ДТП сталось внаслідок порушення Чепурдою Л.М. пункту 16.11 Правил дорожнього руху України. Керуючи автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак СА 90-60 АА, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.3.б, не надала переваги в русі автомобілю ЗАЗ 110307 державний номерний знак СА 71-93 АА, під керуванням Гновенка В.Л., який рухався по головній дорозі і допустила зіткнення з вищевказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Черкаського районного суду від 14.10.2005р. Чепурду Л.М. було притягнено до адміністративної відповідальності, згідно статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 22).

Страхувальником, з метою встановлення розміру заподіяної йому шкоди, в результаті пошкодження автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер СА 7193 АА, було замовлено автотоварознавчу експертизу аварійного комісару.

Автотоварознавчим дослідженням аварійного комісара Масохою В.Г. було складено Звіт № 7193 від 02.11.2005р., відповідно до якого, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер СА 7193 АА, складає 4056,74 грн.

На підставі Розрахунку розміру страхового відшкодування, позивачем було складено Страховий акт № 1-9 від 03.11.2005р. та прийнято рішення про відшкодування страхувальнику шкоди у розмірі 3673,24 грн. (за вирахування франшизи в розмірі 383,50 грн. відповідно до умов договору). Вказані грошові кошти в рахунок страхового відшкодування було перераховано платіжним дорученням № 315 від 17.11.2005р. на рахунок вигодонабувача на ім’я страхувальника.

21.04.2006р. ВАТ НАСК “Оранта” в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ НАСК “Оранта” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до ЗАТ “Страхова компанія ”Провідна” про відшкодування збитків у порядку регресу в розмірі 3673,24 грн. посилаючись на те, що відповідно до ст. 27 Закону України “Про страхування” та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат має право зворотної вимоги до відповідача як особи, відповідальної за заподіяний збиток за договором обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на підставі полісу № Б/0500915 від 01.12.2004р., укладеного між ЗАТ “Страхова компанія ”Провідна” та Чепурдою Л.М.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою № 6-01/2441 від 21.12.2005р. яка була залишена відповідачем без задоволення.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ЗАТ “Страхова компанія ”Провідна” за договором страхування цивільно – правової відповідальності власників транспортних засобів на території України забезпечує відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, що сталася під час дії полісу, тому до останнього переходить обов’язок відшкодувати збитки в межах виплачених сум за договором добровільного страхування транспортних засобів, що знаходяться в заставі (оренді, лізингу).

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов’язкового страхування згідно пункту 9 статті 7 Закону України “Про страхування”.

Відносини у сфері обов’язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та умови страхування на час укладення договору обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України № Б/0500915 між ЗАТ “Страхова компанія” Провідна” та Чепурдою Л.М. 02.12.2004р., визначалися Положенням “Про порядок і умови проведення обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996р. № 1175 (далі – Положення).

Відповідно до ч. 1 п. 1 Положення, обов’язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо – транспортної пригоди.

Як зазначено в частині першій п. 2 Положення, суб’єктами обов’язкового страхування цивільної відповідальності є страхувальники, страховики (страхові організації), Моторне (транспортне) страхове бюро і треті особи – юридичні і фізичні особи, яким заподіяна шкода транспортним засобом внаслідок дорожньо – транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 9 Положення, для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, страхувальник або третя особа (її спадкоємець, правонаступник) звертається із заявою до страховика (страхової організації).

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що за договором страхування цивільно – правової відповідальності власника транспортного засобу відповідач, як страховик за зазначеним договором, бере на себе зобов’язання по відшкодуванню збитків третій особі, які можуть бути нанесені з вини страхувальника внаслідок дорожньо – транспортної пригоди.

Статтею ж 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Договором обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України від 02.12.2004р. поліс - Б/0500915 укладеного між ЗАТ “Страхова компанія” Провідна” та Чепурдою Л.М. встановлено, що ЗАТ “Страхова компанія” Провідна” взяло на себе обов’язок відшкодовувати збитки третій особі, які можуть бути завдані з вини страхувальника внаслідок ДТП, а не страховій компанії, яка не є постраждалою в ДТП.

Стягнення з відповідача 3673,24 грн. виплаченого страхового відшкодування відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України є неправомірним, оскільки відповідач не є особою, відповідальною за заподіяні збитки спричинені дорожньо – транспортною пригодою, а є лише страховиком за укладеним між відповідачем та Чепурдою Л.М. договором обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України № Б/0500915 від 02.12.2004р.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

При сплаті державного мита за подачу апеляційної скарги апелянт – ЗАТ “Страхова компанія “Провідна” замість мінімального розміру державного мита 51 грн. платіжним дорученням № 5934 від 17.07.2006р. сплатило 183,66 грн. Таким чином, зайво сплачене державне мито в сумі 132,66 грн. підлягає поверненню з бюджету.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Провідна” на рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2006р. у справі № 13/319 задовольнити.

2..Рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2006р. у справі № 13/319 скасувати.

3..В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Повернути Закритому акціонерному товариству “Страхова компанія “Провідна” з державного бюджету зайво сплачене платіжним дорученням № 5934 від 17.07.2006р. державне мито в сумі 132 (сто тридцять дві) грн. 66 коп.

5. Матеріали справи № 13/319 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Брайко А.І.

11.10.06 (відправлено)