ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.06р.

Справа № 27/77

за позовом Державної податкової адміністрації у Дніпропетровської області, м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Гірничотранспортна компанія”, м.Кривий Ріг

Приватного підприємства „Металопром”, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору комісії

Суддя В.О.Татарчук

Секретар В.Г.Дабіжа

представники:

від позивача –Прокопенко Є.М. дов. від 06.03.2006р. №5454/10/10-029

від відповідача 1 –Клємєнт’єва Є.В. дов. від 22.05.2006р. №5/16-114

від відповідача 2 –не з’явився

Суть спору:

Державна податкова адміністрація у Дніпропетровської області звернулась з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Гірничотранспортна компанія” та приватного підприємства „Металопром”:

- визнання недійсним договору комісії від 30.09.2003р. №33/09, укладеного між відповідачами із застосування наслідків, визнання угоди недійсною;

- стягнення на користь держави по 4092грн. 83коп. з ТОВ “Гірничотранспортна компанія” і ПП „Металопром”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          ТОВ “Гірничотранспортна компанія” обрано неналежного контрагента за договором комісії, що призвело до укладення зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом, господарську діяльність якого призупинено з 1999р.;

-          зовнішньоекономічний контракт не містить найменування документів, якими керувався менеджер нерезидента при підписанні такого контракту;

-          ПП “Металопром” при укладенні контракту порушені вимоги ст.6 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”;

-          ПП “Металопром” при укладенні зовнішньоекономічного контракту не пересвідчився у компетенції представника фірми нерезидента та не перевірив відомості щодо реєстрації філіалу в Естонії;

-          відповідач-2 не переконався в наявності повноважень перевізника щодо надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом;

-          ПП “Металопром” при митному оформленні товару подвійного призначення не були надані дозвіл чи висновок Держекспортконтролю;

-          в порушення п.2 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби від 09.07.1997р. №307 в графі 7 вантажної митної декларації від 31.10.2003р. перша частина номеру містить лише п’ять цифр;

-          в міжнародний товарно-транспортній накладній №070542 відсутні дані про вантажоодержувача та відмітка про отримання товару;

-          протизаконними діями відповідач-2 створив для відповідача-1 умови для безпідставного збільшення валових витрат та податкового кредиту при сплаті комісійної винагороди, а також для застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні експортованого товару.

Відповідач-1 заперечує проти позову з посиланням на те, що:

-          комісіонер виконав всі умови договору комісії №33/09, у зв’язку з чим, комітент здійснив оплату наданих послуг у відповідності до п.5.3 договору та в порядку встановленому діючим законодавством;

-          валові витрати та податковий кредит при сплаті комісійної винагороди не були безпідставно збільшені;

-          щодо застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні експортованого товару, наведене передбачено п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно якої при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Відповідач-2 відзив на позов не надав та не забезпечив явку представника в судове засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, так як останній був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Згідно листа головного управління статистики у Дніпропетровській області від 13.03.2006р. №22/11-1360 адресою відповідача-2 є: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда,13, кім.1. Саме за вказаною адресою надсилалась ухвали суду від 17.04.2006р., 23.05.2006р.

В судовому засіданні 13.06.2006р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, суд -

встановив:

30.09.2003р. між ТОВ „Гірничотранспортна компанія” (Комітент) і ПП “Металопром” (Комісіонер) був укладений договір комісії №33/09 згідно з яким, комісіонер зобов’язався від імені та за рахунок комітента здійснити реалізацію нерезидентам України партій товару згідно із специфікаціями, укладати договори (контракти) купівлі-продажу, вчиняти інші дії необхідні для виконання доручень комітента.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що комісійна винагорода комісіонера і винагорода за делькредере складає 1000грн. за кожну партію реалізованого товару.

Згідно із специфікацією №1 від 30.09.2003р. відповідач-2 отримав на комісію труби на загальну суму 1068807грн. 62коп.

27.10.2003р. між ПП „Металопром” (Продавець) і фірмою “R.S.N.&F.LLC” WYOMING, USA (Покупець) укладений контракт №39/10 купівлі-продажу вищевказаних труб на загальну суму 200466,19 дол.США.

24.11.2003р. відповідачем-2 був наданий відповідачу-1 звіт комісіонера, в якому вказано на виконання останнім умов договору комісії щодо укладення зовнішньоекономічного контракту та реалізації товару із загальною сумою витрат комісіонера по договору комісії від 30.09.2003р. №33/09 в розмірі 4092грн. 83коп.

Згідно виписки банку ПП „Металопром” за реалізований товар, згідно договору комісії від 30.09.2003р. №33/09 платіжним дорученням перерахувало на рахунок ТОВ „Гірничотранспортна компанія” 1064772грн. 83коп.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування по даній справі є наявність у відповідачів на час укладення спірного договору комісії мети на приховування доходів від оподаткування.

Матеріали справи дозволяють зробити беззаперечний висновок про те, що позивачем не доведені обставини наявності в діях ТОВ „Гірничотранспортна компанія” і ПП „Металопром” мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, як умови застосування ст.49 ЦК УРСР.

Так, податковими органами зазначено, що протизаконними діями відповідач-2 створив для відповідача-1 умови для безпідставного збільшення валових витрат та податкового кредиту при сплаті комісійної винагороди, а також для застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні експортованого товару.

В підтвердження вказаних обставин заявник посилаються виключно на факти, які стосуються укладання та виконання не спірного договору комісії, а зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №39/10 від 27.10.2003р.

Однак, викладені податковим органом доводи не можуть свідчити про наявність умислу у відповідачів на ухилення від сплати податків саме при укладенні договору комісії від 30.09.2003р. №33/09. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо ухилення ТОВ „Гірничотранспортна компанія” від сплати податків при виконані спірного договору. Встановлення вказаних обставин є обов’язковим для висновку про наявність в діях відповідачів відповідного умислу. Наведене зумовлено наступним.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р. “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст.49 Цивільного кодексу України (1540-06) судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.

Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів” від 08.10.2004 №15 ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів, із їх обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом приховування об’єктів оподаткування, а також шляхом заниження об’єктів оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації, як правило, є одночасно і приховуванням об’єктів оподаткування.

За умови відсутності доказів ухилення від сплати податків неможливо зробити висновок про наявність в діях сторін мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства про укладенні договору комісії.

Стосовно посилань позивача суд зазначає наступне. Відповідні доводи податкового органу в будь-якому випадку не можуть бути підставою для визнання договору комісії недійсним, оскільки стосуються обставин укладання та виконання зовнішньоекономічного контракту і встановлення таких обставин виходить за межі доказування по справі. Зазначений контракт був виконаний ПП “Металопром” та нерезидентом, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Не можуть свідчити про наявність у відповідачів умислу при укладенні договору комісії такі обставини як відсутність в контракті вказівки документів, якими керувався менеджер нерезидента при підписанні таких контрактів, зупинення діяльності нерезидента, переконання чи не переконання ПП „Металопром” в наявності повноважень перевізника вантажу, обставини щодо перетину митного кордону.

Враховуючи необгрунтованість доводів ДПА у Дніпропетровській області суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Наведене є і підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів отримання нерезидентом товару, оскільки такі докази не стосуються обставин укладання спірного договору.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що дана справа розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Статтею 12 ГПК України чітко встановлено, що господарським судам підвідомчі спори, які виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Відповідний спір не може розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки згідно з ч.1 ст.2 вказаного Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України за визначенням не передбачає захисту прав та інтересів органу владних повноважень, яким в даному випадку є ДПА у Дніпропетровській області.

Частина 2 статті 162 вказаного Кодексу не передбачає можливості прийняття судом постанови про визнання недійсною угоди, а в останньому абзаці цієї статті мова йде про можливість прийняття іншої постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів саме людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Керуючись ст.49 ЦК УРСР, ст.ст.49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Суддя                                                                                          В.О.Татарчук

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності до ст.84 ГПК України –16.06.2006р.