ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.06.06р.

Справа № А27/60

За позовом Дніпропетровського обласного комунального підприємства "Облпаливо", м. Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя В.О.Татарчук

Секретар В.Г.Дабіжа

Представники сторін:

від позивача – Грєк Г.В. довір. від 03.04.06р. №1, Гурова С.О. довір. від 18.04.06р. №3

від відповідача –Підгорна Ю.А. довір. від 17.04.06р. №6639/9/10-016, Прудко О.В. довір. від 19.10.05р. №20181/9/10-016

Суть спору:

Дніпропетровське обласне комунальне підприємство "Облпаливо" звернулося з позовом до державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 21.11.2005р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          пункт 2.12 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001р. №72 суперечить законодавчим актам України по оплаті праці і не повинен застосовуватись;

-          зазначене підтверджується прийняттям НБУ постанови від 15.12.2004р.№637, якою затверджене нове положення про ведення касових операцій без обмежень щодо виплати заробітної плати, а також листами НБУ від 13.03.2005р., 01.04.2005р., ДПА України від 13.12.2005р.;

-          штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки не є податковим зобов’язанням, а тому застосування таких санкцій саме податковим повідомленням-рішенням є незаконним;

-          вказана в акті перевірки сума виплати за рахунок готівки в розмірі 94662,24грн. не відповідає фактичній – 30313грн., яка підтверджується первинними документами;

-          ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2005р. порушено провадження у справі №Б24/257/05 про банкрутство позивача з введенням мораторію, а тому нарахування штрафу є неправомірним.

Відповідач заперечує проти задоволення позову з посиланням на те, що:

-          перевіркою встановлено порушення п.2.12 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001р. №72 у вигляді витрачання на оплату праці 144806,99грн. готівки з виручки від реалізації вугілля за наявності податкового боргу;

-          відповідні санкції застосовані на підставі п.1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки”;

-          перевірку проведено та застосовано штрафні санкції згідно з вимогами чинного законодавства;

-          при проведенні перевірки підприємством не було надано будь-яких зауважень щодо визначення суми готівки витраченої 29.12.2004р. в розмірі 94662,24грн.

В судовому засіданні 06.06.2006р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

21.11.2005р. ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов’язання позивача у вигляді штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки в розмірі 144806,99грн.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту №769/232/01884544/ДСК від 11.11.2005р. “Про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДОКП “Облпаливо” за період з 01.07.2002р. по 30.06.2005р.”.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.2.12 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001р. №72 мало місце витрачання готівки з виручки від реалізації вугілля на виплати пов’язані з оплатою праці за наявності податкового боргу за період з 01.07.2002р. по 30.06.2005р. в сумі 144806,99грн., а саме:

-          у грудні 2004р. –95549,24грн.;

-          у січні 2005р. –49007,75грн.;

-          у лютому 2005р. –250грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Слід погодитись з твердженням позивача про те, що п.2.12 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001р. №72 суперечить законодавчим актам України по оплаті праці.

Так, згідно з вказаним пунктом, готівкова виручка підприємств (підприємців), крім готівки, одержаної з банку та не використаної за призначенням, може використовуватися ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов’язковими платежами). Підприємства, що мають податковий борг, здійснюють виплати, що пов’язані з оплатою праці (крім виплат через екстрені (невідкладні) обставини), виключно за рахунок коштів, одержаних з установ банків.

Наведене дозволяє зробити безумовний висновок про те, що зазначена норма встановлює певні обмеження щодо проведення виплат з оплати праці.

В той же час, відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно з ч.3 ст.15 Закону України “Про оплату праці” оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частиною 5 статті 24 вказаного Закону встановлено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Таким чином, наведеними нормами чітко визначені першочерговий порядок оплати праці, а також заборона на встановлення залежності щодо проведення таких виплат від здійснення інших виплат.

У зв’язку з викладеним, суд не застосовує до спірних правовідносин п.2.12 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001р. №72.

Також, суд враховує те, що податковим органом помилково визначена сума проведених позивачем виплат за рахунок готівкової виручки 29.12.2004р. в розмірі 94662,24грн. Відповідно до наявних в матеріалах справи копій касової книги та видаткових ордерів сума виплат склала 30313грн. Зазначена помилка призвела до необгрунтованого збільшення суми штрафних санкцій.

Є неправомірним і визначення спірним податковим повідомленням-рішенням суми штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки як податкового зобов’язання.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, приймаючи рішення керувався, в тому числі, положеннями Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі Закон №2181).

В даному випадку до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення зазначеного Закону.

Зокрема, частиною 1 преамбули Закону №2181 встановлено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.9, 1.10 ст.1 вказаного Закону:

-          податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

-          податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання;

-          штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами;

-          податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом;

-          податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Статтею 2 Закону України “Про систему оподаткування” визначено, що під податком і збором (обов’язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов’язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Стягнення штрафних (фінансовий) санкцій з суб’єкта підприємницької діяльності за порушення норм з регулювання обігу готівки не пов’язано зі сплатою суб’єктом підприємницької діяльності податків, зборів чи інших обов’язкових платежів.

Таким чином, визначення відповідної суми штрафу як податкового зобов’язання є незаконним.

Викладені обставини свідчать про необхідність задоволення позову.

В той же час є неправомірним посилання позивача на мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою господарського суду Дніпропетровського області від 11.11.2005р. у справі №Б24/257/05 про банкрутство підприємства.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Спірний штраф не є санкцією за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів і такий штраф застосовується без огляду на наявність мораторію.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач просить визнати спірне податкове повідомлення-рішення недійсним.

Пункт 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає такого наслідку задоволення позову як визнання рішення недійсним.

В той же час, згідно абз. 2 ч.2 вказаної статті суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приймає рішення про задоволення позову шляхом визнання спірного податкового повідомлення-рішення недійсним.

Керуючись ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська №/0 від 21.11.2005р.

Стягнути з державного бюджету на користь Дніпропетровського обласного комунального підприємства "Облпаливо" (м. Дніпропетровськ, вул.Комсомольська,56, ) 3грн.40коп. витрат по сплаті державного мита.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                          В.О.Татарчук

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –09.06.2006р.