КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2006                                                                                           № 13/558-8/265

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:                              Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача - Баланчук С.О.

від відповідача - Брень О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікор Індастрі"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.07.2006

у справі № 13/558-8/265 (Катрич В.С.)

за позовом                               ВАТ "Завод "Артемполізварювання"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікор Індастрі"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 16693,72 грн.

дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді – доповідача, усні пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.11.2005р. у задоволені позову ВАТ „Артемполізварювання” до ТОВ „Нікор Індастрі” про стягнення 16693,72 грн. відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2006р. рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2005р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2006р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2006р. та рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2005р. скасовані, а справу передано до господарського суду м. Києва на новий розгляду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.07.2006 позов ВАТ „Артемполізварювання” задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити рішення суду без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, позивач протягом березня 2003 року на підставі усної домовленості виконав зварювально-складальні роботи на суму 16693,72 грн., а відповідач прийняв зазначені роботи по актам приймання – передачі.

Судом не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що ним не було укладено договору з позивачем на виконання підрядних робіт і відповідно підстав для проведення їх оплати не виникало.

Згідно ч.2 ст.151 ЦК УРСР (чинного на момент виникнення правовідносин між сторонами), зобов’язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у ст. 4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР, цивільні права та обов’язки виникають з підстав передбачених законодавством, а також дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права та обов’язки.

Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 62 Закону України „Про господарські товариства” директор діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами та директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників.

Доказів які б підтверджували покладення відповідальності за зберігання та користування печатками або штампами на одного з підлеглих керівнику підприємства, відповідач не надав.

Таким чином, складені між сторонами акти приймання-передачі виконаних робіт від 03.03.2003р. та від 26.03.2003р., які складені в письмовій формі, скріплені відтисками печатки та підписами повноважних представників сторін, повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов’язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами існували відносини, обов’язок по оплаті виконаних робіт відповідачем не виконаний в повному обсязі, а тому відносини по даному договору є триваючими.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем була направлена на адресу відповідача вимога про сплату заборгованості в розмірі 16693,72 грн., але відповіді від відповідача не отримав, відповідач заборгованість не перерахував.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 26.07.2006 у справі № 13/558-8/265 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікор Індастрі” - без задоволення.

2.          Матеріали справи № 13/558-8/265 повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

21.09.06 (відправлено)