ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.09.06р.

Справа № А36/254

За позовом Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів Дніпропетровської області, м.Дніпропетровськ

до Приватного будівельно-монтажного підприємства "Строїтель-П", м.Дніпропетровськ

про стягнення 2160грн. 00коп.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Гриценко О.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Ахметова О.О., довіреність № 03-06/04 від 05.01.2006р.

від відповідача: представник не з”явився.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача адміністративно-господарських санкцій в сумі 2160грн.00коп. відповідно до ст..ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991р. № 875-ХІІ за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005році.

Відповідач в судове зсідання явку повноважного представника не забезпечив, заперечення на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови, згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»від 21.03.1991 року №875-ХІІ (із змінами та доповненнями) (далі Закон № 875) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік—у кількості одного робочого місця. У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, то згідно ст. 20 Закону підприємство зобов'язано сплатити відділенню Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

У відповідності до п. 2 «Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами, організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів», затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2001 року №1767, підприємства на яких працюють 15 і більше чоловік, реєструється у відділеннях фонду за своїм місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 лютого подають до зазначених відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується Держкомстатом України.

Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (пункт 1); робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (пункт 3); підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (пункт 5).

Пунктом 14 Положення встановлено, що підприємства: у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Частиною першою статті 18 Закону № 875 і пунктом 10 Положення передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Наказом Державного комітету статистики України від 06.07.1998 № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.07.1998 за № 464/2904, затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках" і № 4-ПН "Звіт про вивільнення працівників", відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якої:

-          звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від

форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа

щомісячно;

-          в графі 4 звіту за формою № 3-ПН проставляється наявність вільних

робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановленої

місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян,

які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати

на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів.

З метою здійснення моніторингу виконання Закону № 875 наказом Державного комітету статистики України від 10.01.2002 № 49 затверджено форму державної статистичної звітності № 10-ГП поштова-річна "Звіт про зайнятість інвалідів", яку Підприємство мало щорічно подавати до Відділення.

Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що виконанню відповідними органами обов'язку працевлаштовувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, здійснення заходів зі створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність вакантних посад для інвалідів.

Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду

України від 20.07.2004 зі справи №2-23/9789-03, від 11.01.2005 зі справи

№6/203 від 25.01.2005р. зі справи №8/203-04.

Частинами третьою та четвертою статі 20 Закону № 875 встановлено, що сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибугок, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів); у разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи і організації в порядку, передбаченому законом.

Закон № 875 не ставить обов'язок щодо сплати штрафних санкцій в залежність від наявності чи відсутності прибутку.

Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.06.2005 зі справи № 6/324 та від 21.06.2005 зі справи № 1/255.

За даними, наведеними відповідачем у «Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік” за формою №10-П1 за 2005 рік слідує:

- середньо облікова чисельність штатних працівників на підприємстві 15 осіб;

- середньооблікова численість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідно до чотирьох-відсоткового нормативу- 1 ос.;

- за даними розділу 1 звіту на підприємстві відповідача у 2005р. працювало- 0 інв.;

- сума штрафних санкцій за звітом- 2160грн. 00коп.

Таким чином, відповідач вищезазначену норму Закону не виконав.

У відповідності до п. 14 Порядку штрафні санкції підприємствами сплачуються самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. Таким чином відповідач повинен був сплатити вказані штрафні санкції до 15 квітня 2006р. Штрафні санкції у сумі 2160грн.00коп. відповідачем не сплачені.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного будівельно-монтажного підприємства “Строїтель-П” (49089, м.Дніпропетровськ, вул.Будівельників, 45А, р/р 7220, банк Красногвард від ПІБ Дніпр, МФО 305385, ) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (49000, м,Дніпропетровськ, пр.К.Маркса, 60, кімн. 18, р/рР 0008 в банку УДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, код ЗКПО 25005978) 2160грн.00коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі- 22.09.2006р.