КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2006                                                                                           № 14/118-48/287

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Алданової С.О.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача -Анісімова М.В.

від відповідача - Дибова Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарм-Холдінг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2006

у справі № 14/118-48/287 (Шабунін С.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарм-Холдінг"

до                                                   Український консорціум "Екосорб"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 64656,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Фарм-Холдінг” звернулося з позовною заявковою до Господарського суду міста Києва про стягнення 64 656,49 грн. з Українського консорціуму “Екосорб” за договором № УА-50/2000 від 11.08.2000 про спільну діяльність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2004 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 64 656,49 грн. основного боргу, 646,56 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2006 рішення у справі № 14/118 змінено, а саме: стягнуто з відповідачам на користь позивача 63 255,80 грн. основного боргу, 632,56 грн. державного мита та 115,44 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також стягнуто з позивача на користь відповідача 7,20 грн. державного мита та 107,36 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2006 постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2006 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2004 у справі № 14/118 скасовано, справу направлено до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2006 у справі № 14/118-48/287 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при прийняті оскаржувального рішення не було належним та не повно з’ясовано обставини справи та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до наступного.

11.08.2000 між позивачем та відповідачем було укладено договір № УА-50/2000 про сумісну діяльність (без створення юридичної особи), який має власний ідентифікаційний код № 560241877, що не співпадає з кодами його учасників, а також свій власний поточний рахунок № 8001 в АКБ “Інтербанк”, МФО 300216, код за 7, платник – “ТОВ “Фарм-Холдінг” - ДСД УА-50/2000”.

Крім того, договір про спільну діяльність є самостійним платником податків, у зв’язку з чим зареєстрований та поставлений на облік у ДПІ Голосіївського району м. Києва 17.08.2000 за № 3971.

Пунктом 1.1 договору про сумісну діяльність 11.08.2000 відповідач, за договором консорціум, і позивач, за договором холдинг, здійснюють сумісну діяльність без створення юридичної особи, яка передбачає об’єднання вкладів і спільних дій для реконструкції і технічного переобладнання промислових потужностей цеху з виробництва таблеток вугілля активованого, збільшення об’ємів випуску, збуту цієї продукції відповідно до п. 1.1. договору про сумісну діяльність (без створення юридичної особи) від 11.08.2000.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1, п.п. 6.1.2 п. 6.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 11.09.2000, позивач протягом 10 днів з моменту підписання даного договору передає для ведення сумісної діяльності основні засоби та перераховує грошові кошти згідно з пп. 6.1.2 цього договору; позивач вносить: нове устаткування (додаток № 3 із змінами і доповненнями) вартістю 224 527,60 грн., в тому числі ПДВ 20% 37 421,27 грн. і грошові кошти (додаток № 4 із змінами і доповненнями) в сумі 138 200 грн., з яких 67 172 грн. - на ремонтно-оздоблювальні роботи на дільниці виробництва таблеток вугілля активованого.

Згідно п.п. 4.1.2, 4.1.3 п. 4.1, пп. 6.1.1 п. 6.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 11.09.2000, в межах цього договору відповідач протягом 10 днів з моменту підписання даного договору передає для ведення сумісної діяльності основні засоби і права на використання свого товарного знаку згідно з пп. 6.1.1 цього договору; передає (до моменту затвердження у встановленому порядку документації згідно з п. 2.1) нормативно-аналітичну, нормативно-технічну та виробничу документацію, що діє у відповідача, необхідну для здійснення виробництва таблеток вугілля активованого згідно з п. 6.1.1 даного договору; відповідач вносить: будівлю, комплект основного і допоміжного устаткування цеху з виробництва таблеток вугілля активованого (додаток № 1 із змінами і доповненнями), нормативно-аналітичну і технічну документацію (додаток № 2); вартість вкладу визначена, виходячи з залишкової вартості будівлі цеху і устаткування, інтелектуальної власності і складає – 178 991,17 грн., в тому числі ПДВ 20% 29 831,86 грн..

Додатками від 11.08.2000 №№ 1-3, із змінами і доповненнями, внесеними додатковою угодою № 1 від 11.09.2000, визначені переліки майна та вартості, що вноситься сторонами в якості вкладів для ведення сумісної діяльності, додатком № 4, із змінами і доповненнями, передбачено перерахування позивачем грошових коштів для ведення сумісної діяльності в розмірі 138 200,00 грн.

Пунктом 5.3 договору керівництво сумісною діяльністю покладається на позивача.

Згідно п. 11.1 договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 24.03.2003, передбачено, що термін дії даного договору - з моменту підписання по 31.03.2003, у зв’язку з закінченням терміну дії нормативно-аналітичної документації.

Як вбачається з висновку судово-бухгалтерської експертизи від 10.11.2005 № 7634, що внесок до договору позивача для ведення сумісної діяльності складає: майном на суму 224 527,60 грн., коштами – 138 200,00 грн., разом – 362 727,60 грн., а сума внеску відповідача для здійснення сумісної діяльності за договором складає 178 991,90 грн..

Частиною 1 ст. 430 ЦК УРСР, за договором про сумісну діяльність сторони зобов’язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін.

Статтею 432 ЦК УРСР для досягнення мети, зазначеної у ст. 430 цього Кодексу, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю.

Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю.

Як вбачається з висновку судово-бухгалтерської експертизи № 7634 від 10.11.2005 у відповіді на запитання № 5 стосовно відшкодування належного сторонам за договором про спільну діяльність, експерт зазначив, що відшкодування повинне бути здійснене на користь спільної діяльності.

Пунктом 6.1 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 № 02-5/302 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з укладенням та виконанням договорів про спільну діяльність” вказується, що при припиненні договору про спільну діяльність передбачається повернення часток в натурі.

Отже як вбачається з матеріалів справи, що позивач вніс до спільної діяльності грошові кошти, у тому числі на цільове використання - на ремонт споруди (цеху), яка була передана як внесок відповідача. На цій підставі позивач вправі повертати свій внесок за рахунок договору про спільну діяльність, а не за рахунок його другого учасника.

Також у зв’язку з тим, що ремонт цеху був здійснений позивачем саме як внесок до Договору про спільну діяльність, що підтверджується матеріалами справи та пояснення самого позивача, у останнього відсутні підстави відносити збільшення вартості цеху на збільшення вартості основних фондів відповідача і вимагати від нього відшкодування позивачу вартості цього ремонту.

Відповідно до ст. 433 ЦК УРСР, порядок покриття витрат, передбачених договором про сумісну діяльність, і збитків, що виникли в результаті сумісної діяльності, визначається договором.

Статтею 432 ЦК України, якщо договором такий порядок не передбачений, спільні витрати і збитки покриваються за рахунок спільного майна учасників договору, а суми, яких не вистачає, розподіляються між учасниками договору пропорційно їх внескам у спільне майно.

Пунктом 7.1 договору № УА-50/2000, грошові та майнові вклади сторін, а також майно та інтелектуальна власність, створені чи придбані сторонами в результаті сумісної діяльності за даним договором, становлять їх спільну часткову власність в частках: відповідач - 50%, позивач - 50%.

Відповідно до п. 11.3 договору, у випадку припинення дії даного договору (за п. 11.1), після відшкодування сторонами в установленому законом порядку зовнішньої заборгованості, кожній із сторін, в першу чергу, повертається внесене для ведення сумісної діяльності майно та грошові кошти; майно та грошові кошти, що залишилися, розподіляються між сторонами пропорційно їх часткам 50 % на 50 %.

Згідно до ч. 2 п. 4 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 № 02-5/302 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з укладенням та виконанням договорів про сумісну діяльність” зазначено, що збитки в результаті ведення спільної діяльності за уповноваженням інших учасників спільної діяльності може мати власне особа, яка веде спільну діяльність, - тоді вона може вимагати покриття цих збитків усіма учасниками спільної діяльності.

Отже договір № УА-50/2000 про спільну діяльність від 11.08.2000. не встановлює іншого порядку розподілу збитків між учасниками, якщо не вистачає спільного майна. Також на цій підставі стягнення з відповідача грошових коштів з метою покриття 50% збитків від спільної діяльності є порушенням законодавства України.

Позивачем, як уповноваженим учасником договору, який здійснює ведення спільних справ учасників договору, не надані докази виявлення та повернення договором про спільну господарську діяльність зовнішньої заборгованості та не обґрунтовано, у чому саме полягає порушення прав позивача як учасника договору про спільну діяльність з боку відповідача і у чому полягають власні збитки позивача, спричинені діями відповідача.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача не пов’язані із жодним з вищезазначених випадків, у зв’язку з чим пред’явлення даного позову від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Фарм-Холдінг” є безпідставним, а позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь саме позивача - необґрунтованими.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується відповідача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2006 року.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фарм-Холдінг”, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2006 являється обґрунтованим і відповідаючим вимогам чинного законодавства та прийнято без порушення матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фарм-Холдінг” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2006 у справі № 14/118-48/287 без змін.

Матеріали справи № 14/118-48/287 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Алданова С.О.