КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.06.2006
№ 8/60

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Данилової  Т.Б.

Студенця  В.І.

при секретарі:                              Зленко А.В.

За участю представників:

від позивача -Кривенко О.І. (дов.  №5 від 17.02.2006)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу СПД ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
28.03.2006

у справі № 8/60 (Оленич Т.Г.)

за позовом                               АППБ
"Аваль"

до                                                   СПД ОСОБА_1

про
про стягнення 20770,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2006 усправі № 8/60 позовні
вимоги задоволені повністю; стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач) на користь Акціонерного поштово -
пенсійного банку “Аваль” в особі Чернігівської обласної дирекції АППБ “Аваль”
(далі - позивач) суму 20000,00 грн. основного боргу по кредиту, 368,22 грн.
заборгованості по відсотках, 1051,51грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків,
214,20 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення
суду першої інстанції ґрунтується на тому, що між позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №011/03-1/134 від 20.06.2003, згідно якого позивач
був зобов'язаний надати відповідачеві для забезпечення поточної діяльності
кредит у розмірі 100000 грн. строком користування до 18.06.2004 зі сплатою 22%
річних. Позивачем було перераховано суму згідно із зобов'язань, які передбачені
умовами кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003, що підтверджено
копією платіжного доручення №2 від 23.06.2003, яка знаходиться у матеріалах
справи.

У
відповідності з пунктом 6.1. кредитного договору № 011/03-1/134 від
20.06.2003.  відсотки  річних за користування кредитом нараховуються
на фактичну суму заборгованості за кредитом і підлягають сплаті не пізніше попереднього
робочого дня кожного місяця.

Акціонерний
поштово - пенсійний банк “Аваль” в особі Чернігівської обласної дирекції АППБ
“Аваль” заявив позов про стягнення 20770,41 грн. заборгованості по відсотках
станом на 14.02.2006, в зв'язку з невиконанням Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором
№011/03-1/134 від 20.06.2003.

Клопотанням
від 27.03.2006 позивач збільшив свої позовні вимоги на підставі ст.22
Господарського процесуального кодексу України. Так, в позовній заяві сума боргу
вказана станом на 14.02.2006 і складає 20770,41 грн., а станом на 27.03.2006
борг відповідача по сплаті відсотків та пені зріс до 21419,73 грн. (20000,00
грн. заборгованість по кредиту, 368,22 грн. заборгованість по відсотках за
лютий 2006р., 1051,51 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту нараховані за
період з 02.12.2005 по 12.03.2006), які було рішенням Господарського суду м.
Києва стягнуто  з відповідача.

Не
погоджуючись із вказаним рішенням суду,
відповідач, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний
господарський суд  скасувати рішення
Господарського суду Чернігівської області
від 28.03.2006.

В
апеляційній скарзі  Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1
посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального
права - справа була розглянута без представника відповідача, який не отримав
повідомлення про час та місце розгляду позову.

Представник  відповідача в засідання апеляційного суду не
з'явився. Повідомлення про призначення апеляційної скарги до розгляду
направлялось відповідачу за адресами, які були вказані Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та його представником,
повідомлення повернулись без вручення у зв'язку з відсутністю адресатів за
вказаними адресами. Оскільки явка представників сторін в судове засідання не
визнана обов'язковою, колегія вважає за можливе здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції за наявними матеріалами справи без представника
відповідача.

Так
відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення
представника позивача, колегія суддів встановила наступне:

Між
позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №011/03-1/134 від
20.06.2003 згідно з яким Акціонерний поштово - пенсійний банк “Аваль” в особі
Чернігівської обласної дирекції АППБ “Аваль” зобов'язався надати Суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, кредит в розмірі 100000,00
грн. строком користування до 18.06.2004 зі сплатою 22% річних.

Також
між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду від 18.06.2004, до
кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003, відповідно до умов якої строк
користування кредитом продовжений до 01.10.2004 зі сплатою 22% річних, а у
випадку прострочення повернення кредиту відсоткова ставка підвищується на 3 %
річних.

01.10.2004
була підписана ще одна додаткова угода до кредитного договору №011/03-1/134 від
20.06.2003, якою строк користування кредитними коштами продовжений до
01.12.2005 під відсоткову ставку в розмірі 22% річних.

Відповідно
до додаткової угоди від 01.12.2004 до кредитного договору №011/03-1/134 від
20.06.2003 розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами
збільшений до 24% річних.

З
01.01.2004 набрали чинності Цивільний та Господарський кодекси України.
Оскільки кредитні відносини між сторонами продовжувались протягом 2004-2005
роках, то згідно з Прикінцевими положеннями до Цивільного та Господарського кодексів
України до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми цих кодексів.

Згідно
з статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а також до відносин за
кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не випливає
із суті кредитного договору. А частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу
України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття
193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається
одностороння відмова від зобов'язань.

Позивачем
було повністю виконано свої зобов'язання перед відповідачем, які передбачені
п.5.1. кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003 та перераховано суму
100000,00 грн. платіжним дорученням №2 від 23.06.2003.

В
свою чергу відповідачем було частково виконано зобов'язання, відповідно до умов
кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003 та додаткових угод. Так згідно
з платіжними дорученнями №6 від 15.02.2005, №22 від 05.03.2004, №21 від
21.04.2004 (копії яких містяться в матеріалах справи) відповідачем було
перераховано 80000,00 грн.

Як
передбачено п. 6.1. кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003 відповідач
зобов'язується щомісячно не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця
сплачувати відсотки за користування кредитом.

У
відповідності з матеріалами справи відповідач на день  вирішення спору в суді першої інстанції
договірних зобов'язань не виконав належним чином, доказів сплати відсотків не
надав.

В
пункті 10.2. кредитного договору №011/03-1/134 від 20.06.2003 зазначено, що у
разі порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредитом
передбачених п.1.1., 6.1. вище зазначеного договору, відповідач сплачує
позивачу  пеню від суми простроченого
платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення - для кредитів,
наданих в національній валюті України. Пеня нараховується на суму несплачених
своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених  днів, починаючи з дати виникнення
простроченої заборгованості і до дати повного погашення заборгованості по
відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина
шоста статті 231  Господарського Кодексу
України передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Нацбанку
України, за увесь час користування чужими коштами.

Судова
колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про те що позивачем
правомірно було нараховано за лютий місяць 2006р. відсотки в сумі 368,22 грн.
Оскільки зобов'язання за кредитним договором №011/03-1/134 від 20.06.2003 мають
виконуватись належним чином, то заборгованість
по відсотках в сумі 368,22 грн. має бути стягнута з відповідача.

Згідно із статтями 47, 49 і  55 Закону України “Про банки і банківську
діяльність” комерційні банки здійснюють кредитне обслуговування позичальників
на договірних умовах, при цьому комерційні банки самостійно встановлюють
процентні ставки по своїх операціях.

За
таких обставин та на підставі п. 10.2. кредитного договору №011/03-1/134 від
20.06.2003 позивач нарахував пеню в сумі 1051,51 грн. за період 02.12.2005 по
13.03.2006 за несвоєчасне повернення кредиту. Розрахунок пені не суперечить
нормам чинного законодавства, складений з урахуванням моменту виникнення
заборгованості по кредиту, а тому є обґрунтованими.

Згідно
із статтею 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем
не надано суду доказів повернення АППБ “Аваль” 20000 заборгованості по кредиту,
а також сплати у встановлений договором термін процентів за користування
кредитом.

Стаття
104 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що порушення або
неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для
скасування рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття
неправильного рішення по суті.

Посилання
відповідача на те що судом першої інстанції порушено норми процесуального
права, не відповідають дійсності, справа відкладалась ухвалою Господарського
суду Чернігівської області від 14.03.2006, явку представника відповідача не
визнано обов'язковою. Дане рішення було прийняте з дотриманням норм
матеріального права.

За
таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської
області  по даній справі відповідає
чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Чернігівської області від 28.03.2006 усправі № 8/60  залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2.          Матеріали справи № 8/60 повернути до
Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя
Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Данилова  Т.Б. (переведена)

Студенець  В.І.

06.06.06 (відправлено)