КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2006                                                                                           № 31/191

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Моторного О.А.

Синиці О.Ф.

при секретарі:                              Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача - Горбовий В.А. (дов. від 04.04.2006р.)

від відповідача - Мирна Т.І. (дов. № 01/06 від 31.08.2006р.)

Козаренко Є.В. (дов. від 31.08.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Республіканської партії України від 01.06.06р.

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.05.2006

у справі № 31/191

за позовом                               акціонерного товариства закритого типу "Магнолія-ТВ"

до                                                   Республіканської партії України

про                                                  стягнення 89 743,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.05.2006 (суддя Качан Н.І.) задоволено позов АТЗТ "Магнолія-ТВ" та стягнуто з Республіканської партії України 89 743 грн. вартості послуг з популяризації відповідача в рамках Всеукраїнського благодійного проекту “Служба розшуку дітей” згідно договору № 09/05-сп від 05.09.2005р. Рішення мотивовано невиконанням відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо здійснення матеріальної підтримки проекту.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач просить його скасувати, в позові відмовити. Заявник скарги вказує, що на початок здійснення позивачем популяризації відповідача не усі суттєві умови були погоджені, а тому позивач безпідставно розпочав популяризацію спонсора та самостійно визначив її види, обсяг та зміст; що позивач не виконав зобов’язання зі здійснення популяризації відповідача на телеканалі “Інтер”, не надав доказів розміщення спонсорських матеріалів в Інтернеті, а розрахунок заявленої до стягнення суми є необґрунтованим, оскільки не враховує вартість ефірного часу на певних телеканалах та тривалості об’яв про спонсора. Відповідач також вважає, що має право відповідно до ч. 4 ст. 193 ГПК України не приймати часткове виконання позивачем його договірних зобов’язань, а тому відсутні підстави для оплати наданих послуг.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів заявника заперечив та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

05.09.2005р. між АТЗТ "Магнолія-ТВ" (далі – позивач) та Республіканською партією України (далі – відповідач) було укладено договір № 09/05-сп, за умовами якого позивач як телестудія здійснює Всеукраїнський благодійний проект “Служба розшуку дітей” на території України та проводить при цьому популяризацію відповідача, а відповідач як спонсор здійснює матеріальну підтримку проекту з метою популяризації свого імені (назви).

Цього ж дня сторони додатком до договору, що є невід’ємною його частиною погодили наступні умови проведення популяризації:

·          проект – Всеукраїнський благодійний проект “Служба розшуку дітей”;

·          назва (ім’я) спонсора – Республіканська партія України;

·          види популяризації – об’ява про спонсора (логотип і текст) в кожному випуску телевізійної версії проекту на телеканалах УТ-1, “1+1”, Інтер, Новий, ІСТV, а також розміщення спонсорських матеріалів (логотип і текст) на сайті www.detipoisk.com;

·          матеріальна підтримка (спонсорство) – 100 000 грн. щомісячно;

·          строки здійснення спонсорської підтримки проекту – щомісячно на протязі 5-ти календарних днів на підставі рахунку телестудії.

Таким чином, сторони відповідно до п. 3.1. договору визначили суттєві умови проведення популяризації та погодили їх у вищевказаному додатку до договору, а тому посилання позивача щодо непогодження усіх істотних умов є безпідставними.

Як вбачається зі змісту договору, початок проведення популяризації сторонами не визначено, однак згідно п. 3.1. договору відповідач зобов’язався своєчасно надати позивачу матеріали, необхідні для популяризації (логотип, ім’я/назву).

Як вбачається з матеріалів справи, назва спонсора була визначена сторонами у додатку до договору, а логотип був надісланий відповідачем позивачу електронною поштою (а.с.157-159). Слід зазначити, що відповідач не заперечує ідентичність його назви і логотипу з тими, що були популяризовані позивачем.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач протягом жовтня 2005р. в рамках Всеукраїнського благодійного проекту “Служба розшуку дітей” здійснив популяризацію відповідача шляхом надання відповідних оголошень згідно додатку до договору на телеканалах: УТ-1 – 66 шт., “1+1” – 12 шт., Новий – 13 шт., ІСТV – 13 шт. та на сайті www.detipoisk.com в мережі Інтернет – 1шт. (а.с. 18-23, 137).

Відповідач своїх договірних зобов’язань не виконав, направлену позивачем претензію щодо погашення заборгованості з додатками (акт виконаних робіт та рахунок) залишив без відповіді та без задоволення (а.с. 11-16).

Враховуючи погодження сторонами розміру матеріальної підтримки без будь-якого розмежування по телеканалам та в мережі Інтернет, колегія суддів вважає, що заявлена до стягнення сума заборгованості обґрунтовано визначена позивачем, виходячи з щомісячного розміру матеріальної підтримки, пропорційно фактичній кількості розміщення оголошень про спонсора під час телевізійної трансляції проекту та в мережі Інтернет за вирахуванням запланованих, але не здійснених 12 виходів на телеканалі “Інтер”.

Щодо наявності у відповідача права в порядку ч. 4 ст. 193 ГПК України не приймати часткове виконання позивачем його договірних зобов’язань, то слід зазначити, що в спірному випадку обов’язок відповідача прийняти виконання зобов’язання частинами випливає із змісту зобов’язання (здійснення популяризації спонсора на окремих телеканалах).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах і матеріалах справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 23.05.2006 у справі № 31/191 залишити без змін, а апеляційну скаргу Республіканської партії України – без задоволення.

2. Справу № 31/191 повернути господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Моторний О.А.

Синиця О.Ф.