ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.09.06р.

Справа № А36/255

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС", м.Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

про визнання нечинним рішення № 4В2306/0 від 05.04.2006р.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Гриценко О.І.

Представники сторін:

від позивача Марченко Ю.Ф. довіреність № 45 від 22.06.2006р.

Шутко О.П. довіреність № 46 від 22.06.2006р.

від відповідача Звєрєв О.В. довіреність № 37131/10/10-039 від 12.09.2006р.

Тубольцева О.В. довіреність № 14827/10/10-039 від 14.04.2006р.

Петерс В.І. довіреність № 19414/10/10-029 від 14.08.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить встановити відсутність компетенції (повноважень) Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська на перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю „ВС” щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу, здійснену 01.04.2006р.; визнати нечинним рішення про застосування штрафних санкцій № 4В2306/0 від 05.04.2006р. на суму 1710грн.00коп.

Відповідач у запереченнях на позов пояснив, що позов не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено перевірку Позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу за результатами якої складено акт № 001712 від 01.04.2006р.

На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 05.04.2006р. № /0, яким позивачу визначено податкове зобов”язання на суму 17100грн. 00коп.

Позовні вимоги встановити відсутність компетенції (повноважень) Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська на перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю „ВС” щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу, здійснену 01.04.2006р. не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вказані позовні вимоги обґрунтовані саме тим, що перевірка проведена з порушенням ст..11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.7 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" , а в інших випадках - за рішенням суду.

Відповідно ст..15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Таким чином, діючим законодавством встановлені повноваження органів державної податкової служби здійснювати перевірки щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) та інших вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Позовні вимоги визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська про застосування штрафних (фінансових) санкцій №4В2306/0 від 05.04.2006р на суму 17100грн. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в акті перевірки № 001712 від 01.04.2006р. перевіркою встановлено не проведення розрахункових операцій через РРО, КОРО, РК на загальну суму 3420грн.00коп., а саме встановлено продаж не власного туристичного продукту.

У рішенні про застосування штрафних санкцій від 05.04.2006р. № /0 зазначено, що за порушення п.1ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” згідно з п.1 ст.17 цього Закону до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17100,00грн.

Суд не погоджується із вказаними висновками відповідача з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо скасування спірного рішення з наступних підстав.

Відповідно абз. ч. 1 ст. 1 Закону України „Про туризм” туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про туризм” за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторонни (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Як зазначено в акті перевірки і це підтверджується поданими до справи копіями документів, під час перевірки позивача було здійснено бронювання та оплату туристичних послуг відповідно до заявки на бронювання туристичного обслуговування від 01.04.06р. та отримано від Лагун Д.В. 3420грн.00коп.

Таким чином, Позивачем під час перевірки було здійснено реалізацію комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

При цьому, з аналізу диспозиції вказаної правової норми вбачається, що вона передбачає два окремі і не залежні один від одного випадки її застосування: 1) торгівля продукцією власного виробництва та 2) надання послуг.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що позивач не мав обов’язку проводити розрахункові операції на повну суму надання послуги з реалізації туристичного продукту через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, оскільки у цьому випадку на нього покладений обов’язок проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Пункт 1 ст.17 „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, на підставі якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за спірним рішенням, передбачає відповідальність у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки. Вказана норма закону не встановлює відповідальність за проведення розрахунків у касах підприємств, установ і організацій без оформлення прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Оскільки, як встановлено вище, на позивача законодавством не покладався обов’язок застосування реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книжкок при здійсненні спірної операції, суд не вбачає підстав для застосування до позивача санкцій, передбачених саме п.1 ст.17 „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська про застосування штрафних (фінансових) санкцій №4В2306/0 від 05.04.2006р на суму 17100грн.

В решті позову відмовити.

Присудити судові витрати у сумі 3грн. 40коп. з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС».

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному - 21.09.2006р.