КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2006                                                                                           № 3/141

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                         Барицької Т.Л.

Ропій Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Жидейкіна Н. Д. – нач. відділу, дов. № 155/11-3 від 10.01.2006;

від відповідача - Чугаєвська Л. І. – директор; Ольховець П. М. – заст. директора; Умербеков В. М. – представник ( дов. № М-У/О (2006) від 14.06.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства “Київжитлоспецексплуатація”

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.04.2006

у справі № 3/141 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Комунального підприємства “Київжитлоспецексплуатація”

до                                                   Київського професійного ліцею сфери послуг

третя особа позивача                     Подільський районний відділ освіти

про                                                  внесення змін до договору оренди

За клопотанням сторін та відповідно до ст. ст. 69, 99 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2006 у справі № 3/141 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що: статтею 16 Цивільного кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, вказаною статтею не передбачено затвердження господарським судом договорів; ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; оскільки затвердження господарським судом змін до договору не є способом захисту прав та інтересів позивача в задоволенні його позовних вимог має бути відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2006 у справі № 3/141 скасувати та прийняти рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що судом при посиланні в своєму рішенні на статтю 16 ЦК України не враховано, що дана стаття передбачає судовий захист цивільних прав або інтересів іншим способом, що встановлено договором або законом.

Оскаржуваним рішенням не спростовано факт порушення відповідачем цивільних прав позивача, а саме: права на отримання плати за користування майном територіальної громади м. Києва, в зв'язку з чим, на думку скаржника, судом порушено норми статей 4-7, 43 ГПК України.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що судом неповно досліджені обставини справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема: ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, якою передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове, платне користування майном; ст. 762 ЦК України, якою встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої визначається договором найму.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що прийняте господарським судом м. Києва рішення відповідає вимогам ст. ст. 4-7, 43 ГПК України та просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зважаючи на те, що: відповідно до ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 770 Цивільного кодексу України у разі переходу права власності до інших осіб, договір оренди зберігає чинність для нового власника, пунктом 1.3.1 договору передбачено, що Київський професійний ліцей сфери послуг повинен сплачувати тільки комунальні платежі; згідно із ст.32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" заклади освіти фінансуються органами місцевих рад, тому позов повинен бути поданий до органів місцевого самоврядування; позивач безпідставно стверджує, що орендна плата в договорі оренди не визначена, оскільки згідно із умовами договору оренди орендна плата встановлена в межах витрат на утримання будинку; за весь час дії договору оренди позивач не надавав коштів на утримання в належному стані будинку, а всі ремонтні роботи проводилися за кошти відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

25.01.2001 між Районним відділом освіти Подільського району (за договором орендодавець) та Професійно-технічним училищем № 49 (за договором орендар, правонаступником якого, відповідно до пункту 1.4 статуту Київського професійного ліцею сфери послуг є останній) укладено договір оренди нежитлового приміщення (будинку) № 102, згідно з яким орендодавець на підставі розпорядження Подільської районної райдержадміністрації від 22.01.2001 № 43 та ордеру № 1 від 15.01.2001 передав, а орендар прийняв 3-х поверховий будинок загальною площею 1282,1 кв. м , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал для розміщення навчальних аудиторій.

Згідно з рішенням Київської міської ради від 29.11.2001 № 151/1585 “Про затвердження переліку нежитлових будівель комунальної власності територіальної громади міста Києва” та згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22.02.2002 № 347 “Про закріплення нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади м. Києва” нежитловий будинок по вул. Нижній Вал, 37 закріплено за КП “Київжитлоспецексплуатація” на праві повного господарського відання.

З огляду на викладене та відповідно до ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 770 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що у разі переходу права власності до інших осіб, договір оренди зберігає чинність для нового власника, орендодавцем за договором є Комунальне підприємство “Київжитлоспецексплуатація”.

17.03.2006 позивач звернувся з позовом до Господарського суду м. Києва про зміну умов договору оренди та просив затвердити п. 1.3.1 договору оренди № 102 від 25.01.2001 в редакції КП “Київжитлоспецексплуатація”, а саме визначити: суму витрат, пов'язаних з експлуатацією будинку (експлуатаційні витрати за пільговим тарифом – без врахування податку на землю), розрахованих на підставі Методики розрахунку орендної плати та порядок використання орендної плати, затвердженої рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 366/1342 у розмірі 2208 грн. 11 коп., в тому числі: розмір накладних видатків на утримання нежитлових будинків – 923 грн. 11 коп.; амортизаційні відрахування – 1285 грн., з урахуванням ПДВ – 441 грн. 62 коп., сума до сплати складає 2649 грн. 73 коп.; плата за поточний місяць вноситься орендарем на рахунок орендодавця до 10 числа поточного місяця; плата за наступні місяці коригується із урахуванням індексу інфляції; протягом дії угоди орендар не заперечує проти внесення до угоди змін розмірів платежів, які встановлюються рішенням органу, уповноваженого керувати комунальним майном – Київською міською радою; орендодавець попереджає орендаря про такі зміни.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на приписи пункту 24 частини 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та частини 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до яких органам місцевого самоврядування надано право стосовно об'єктів, що перебувають у комунальній власності, затверджувати Методику розрахунку та порядок використання орендної плати; рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 366/1342 "Про Методику розрахунку і порядок використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва" затверджено Методику розрахунку і порядок використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва.

Апеляційний господарський суд не може погодитися із висновками, викладеними у рішенні Господарського суду м. Києва від 25.04.2006 у справі № 3/141, враховуючи наступне.

Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене ст. 55 Конституції України.

Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Пунктом 3 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п’ятої статті 13 Цивільного кодексу України. Частинами 2-5 ст. 13 ЦК України передбачено: при здійсненні своїх прав особа зобов’язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускається використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Аналізуючи зміст зазначених норм, апеляційний господарський суд не вбачає, що пред’явленням позивачем позову у даній справі, останнім порушені положення частин другої - п’ятої статті 13 Цивільного кодексу України, а відтак відсутні для відмови позивачу у захисті цивільного права в судовому порядку.

Згідно із ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності, тобто договір майнового найму є оплатним, за користування майном справляється плата.

Відповідно до пункту 1.3.1 договору оренди розмір місячної орендної плати складає в межах витрат на утримання, розмір місячної орендної плати на період ремонту (реконструкції) будинку згідно із п. 4.4 цього договору складає ____ грн.

Розмір орендної плати згідно з цим договором може бути переглянутий в разі його зміни у встановленому чинним законодавством порядку з дня їх зміни (пункт 1.4 договору).

Відповідно до пункту 24 ч. 1 ст. 26, ч. 5 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ч. 2 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” Київською міською радою 05.07.2001 було прийняте рішення за № 366/1342, яким затверджено “Методику розрахунку та порядок використання орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва” (далі – Методика).

Пунктом 18 Методики визначено , що тимчасове безоплатне користування майном передбачає повну компенсацію витрат на його утримання, включаючи експлуатаційні витрати.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

В силу ч. ч. 2-4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки розмір витрат на утримання орендованого майна умовами договору не визначений листом від 13.02.2006 № 155/05-321 позивач надіслав на адресу відповідача два примірника проекту угоди про зміну умов договору оренди від 25.01.2001 № 102.

Відповідач угоду про зміну умов договору не підписав та не повернув, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до договору оренди.

Відповідно до статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

З метою з’ясування всіх обставин справи ухвалами апеляційного господарського суду від 15.06.2006, від 19.09.2006 позивача було зобов’язано надати нормативне обґрунтування підстав внесення змін в пункт 1.3.1 договору оренди від 25.01.2001 № 102; нормативне та документальне обґрунтування розміру накладних видатків на утримання нежилих будинків та амортизаційних відрахувань, а відповідача – контррозрахунок розміру накладних видатків на утримання з документальним та нормативним обґрунтуванням.

На виконання вимог ухвал суду позивач надав нормативне обґрунтування внесення змін до договору оренди та доповнення від 16.10.2006, в яких повідомив, що складові експлуатаційних видатків розраховуються орендодавцем нормативно на один квадратний метр усього нерухомого майна, що знаходиться на обліку орендодавця, нормативний розмір експлуатаційних видатків на 1 кв. м. затверджується орендодавцем за погодженням з постійною комісією з питань бюджету, фінансів та соціально-економічного розвитку, 17.02.2003 головою постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету, фінансів та соціально-економічного розвитку Присяжнюком В.К. було погоджено нормативний розмір експлуатаційних видатків на 1 кв. м. на місяць в розмірі 0,72 грн. Зазначена комісія діє на підставі Положення про постійні комісії Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 07.07.1998 № 63, головою постійної комісії Київської міської ради з питань соціально-економічного розвитку Присяжнюка В.К. було обрано рішенням Київської міської ради 25.04.2002 № 9/9, а тому з врахуванням площі об’єкту оренди (1282,1 кв. м.) щомісячний розмір накладних витрат на спірний будинок складає 923 грн. 11 коп., а з врахуванням ПДВ 1107 грн. 73 коп.

Оскільки нормами ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна”, ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено оплатність договору оренди, пунктом 1.3.1 договору оренди розмір місячної орендної плати складає в межах витрат на утримання, однак сторонами розмір таких витрат не був погоджений, позивач обґрунтував розмір накладних витрат на спірний будинок у розмірі 1107 грн. 73 коп. ( з урахуванням ПДВ), в той час як відповідач не надав своїх заперечень щодо підстав та розміру нарахованих накладних витрат, то наведене дає підстави для висновку, що позивач правомірно вимагає внесення змін до договору оренди шляхом затвердження пункту 1.3.1 договору оренди нежитлового приміщення № 102 від 25.01.2001стосовно розміру накладних видатків на утримання нежитлових будинків у відповідній редакції.

Що стосується позовних вимог в частині внесення змін до договору щодо амортизаційних відрахувань у розмірі 1285 грн., то апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині із врахуванням наступного.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а також обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом про внесення змін в частині амортизаційних відрахувань, позивач зазначив пункт 3 ст. 23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, однак вказаною нормою встановлено, що амортизаційні відрахування на орендовані цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, будівлі та споруди нараховує та залишає у своєму розпорядженні орендар, тобто не передбачено сплату амортизаційних відрахувань орендодавцю. Пунктом 1.6 спірного договору оренди також передбачено, що амортизаційні відрахування використовуються орендарем на відновлення орендованих основних фондів: реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, дообладнання; у випадках нецільового використання амортизаційних відрахувань або не проведення заходів спрямованих на поліпшення стану орендованого майна, орендар при закінченні строку договору в місячний термін перераховує орендодавцю амортизаційні відрахування на це майно; майно придбане орендарем за рахунок амортизаційних відрахувань, є власністю орендодавця. В своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що амортизаційні відрахування входять до складу експлуатаційних витрат.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги в частині внесення змін до договору оренди щодо амортизаційних відрахувань, а відтак відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи, що Законом України „Про оренду державного та комунального майна” (ст. 10), пунктом 15 Методики передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, а згідно із пунктом 16 Методики орендна плата сплачується орендарями щомісячно до десятого числа поточного місяця, то апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо внесення змін до пункту 1.3.1 договору оренди в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо внесення змін до договору оренди, а саме: „Протягом дії угоди орендар не заперечує проти внесення до угоди змін розмірів платежів, які встановлюються рішенням органу, уповноваженого керувати комунальним майном – Київською міською радою; орендодавець попереджає орендаря про такі зміни”, то підстави внесення таких змін відсутні, тому як пунктом 1.4 договору оренди сторони вже погодили, що розмір орендної плати згідно із цим договором може бути переглянутий в разі його зміни у встановленому чинним законодавством порядку.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що згідно із ст.32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" заклади освіти фінансуються органами місцевих рад, тому позов повинен бути поданий до органів місцевого самоврядування, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пунктів 2.6, 2.7, 2.9 спірного договору оренди обов’язок щодо сплати орендних платежів покладений саме на орендаря.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушив і неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим рішення господарського суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.04.2006 у справі № 3/141 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„Позов задовольнити частково.

Внести зміни до умов договору оренди шляхом затвердження п. 1.3.1 договору оренди № 102 від 25.01.2001 в такій редакції: визначити суму витрат, пов'язаних з експлуатацією будинку (експлуатаційні витрати за пільговим тарифом – без врахування податку на землю), розрахованих на підставі Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 366/1342 у розмірі 1107 грн. 73 коп. ( з урахуванням ПДВ).; плата за поточний місяць вноситься орендарем на рахунок орендодавця до 10 числа поточного місяця; плата за наступні місяці коригується із урахуванням індексу інфляції.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Київського професійного ліцею сфери послуг (04071 м. Київ, вул. Нижній Вал, 37; р/р 1286 в Подільському відділенні УСБ, МФО 3222078) на користь Комунального підприємства „Київжитлоспецексплуатація” (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; р/р 704 у ВАТ КБ „Хрещатик” м. Києва, МФО 300670, код 03366500) 42 грн. 50 коп. витрат зі сплати державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу”.

Стягнути з Київського професійного ліцею сфери послуг (04071 м. Київ, вул. Нижній Вал, 37; р/р 1286 в Подільському відділенні УСБ, МФО 3222078) на користь Комунального підприємства „Київжитлоспецексплуатація” (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; р/р 704 у ВАТ КБ „Хрещатик” м. Києва, МФО 300670, код 03366500) 21 грн. 25 коп. витрат зі сплати державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 3/141 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька Т.Л.

Ропій Л.М.