КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2006                                                                                           № 26/181

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Данилової Т.Б.

суддів:                                         Капацин Н.В.

Студенця В.І.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -не з’явився

від .відповідача : Шкльода О.В. (дов. № 10/1574/1 від 11.07.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.07.2006

у справі № 26/181 (Пінчук В.І.)

за позовом                               ВАТ "Науково-виробнича компанія "Будівельний капітал"

до                                                   Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства оборони України

про                                                  стягнення 236560,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2006.р. у справі №26/181 задоволені позовні вимоги, стягнуто з Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України (військової частини А-2352) на користь Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробнича компанія “Будівельний капітал” 236560 грн. боргу за векселями, 2365,60 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що Військовою частиною А-2352 , реорганізованою в наступному у Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства оборони України, у 2000-2001 роках було емітовано прості векселя на загальну номінальну суму 291560 грн., із строком платежу по пред’явленню, але не раніше 07.04.2003. На стягнення вартості по частині цих векселів ВАТ НВК “Будівельний капітал” 07.04.2006 заявив позов на суму 236560 грн., який судом першої інстанції було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства оборони України (військова частина А-2352) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 06.07.2006.р. по справі № 26/181 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на не повне з’ясування обставин, які мали значення для вирішення справи.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що застереження щодо пред’явлення векселів до сплати не раніше 07.04.2003 було зроблено векселедавцем ( військовою частиною А-2352) 12.11.2002, тобто вже після спливу річного терміну для пред’явлення векселів для платежу. За цих підстав відповідач вважає, що сплинув трирічний строк давності для звернення з позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, через канцелярію суду подав відзив на апеляційну скаргу і доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що позов було пред’явлено до Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України, який має код ЕДРПОУ 24969409, а апеляційну скаргу подало підприємство з тією ж назвою, але код ЕДРПОУ 32200555, яке не було учасником судового процесу.

Щодо пропуску трирічного строку для стягнення за векселями, позивач вважає його не пропущеним, оскільки відраховуватись такий строк має з 07.04.2004.

У відповідності із статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне:

27.03.2003 між ТОВ “Макростокс” ( повіреним) та ВАТ “Науково виробнича компанія “Будівельний капітал” (довірителем) був укладений договір доручення на виконання разового замовлення, відповідно до пункту 1.2 якого повірений зобов’язався від імені довірителя за його дорученням та за його рахунок придбати цінні папери.

27.03.2003 між ВАТ “Наукова виробнича компанія “Будівельний капітал” (покупцем), ТОВ “Макростокс” ( повіреним) та ПП “АКМ-трейд ( продавцем) був укладений договір № Т-19/03 купівлі-продажу векселів, згідно пункту 1.1 якого продавець зобов'язався передати покупцеві у власність, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити йому цінні папери.

Відповідно до вказаного договору продавець ПП "АКМ -трейд" зобов'язалося передати покупцеві векселі, емітовані "ПТП "Квант" № 255, № 254, № 23 від 11.10.2002р., номіналом 200 000,00 грн. кожний; а також векселі, емітовані Військовою частиною А -2352 № від 11.10.2001р. номіналом 96560,00 грн., № 57 від 14.12.2000р. номіналом 35000, 00 грн., № 58 від 14.12.2000р. номіналом 35000 грн., № 59 від 14.12.2000р. номіналом 35000 грн. № 60 від 14.12.2000р.номіналом 35000, 00 грн., № 61 від 14.12.2000р. номіналом 35000 грн., № 62 від 14.12.2000р. номіналом 20000, 00грн. Всього векселів на загальну суму 891 560 грн.

На виконання договору купівлі - продажу між позивачем та ПП "АКМ -трейд" 27.03.2003р. був підписаний акт прийому - передачі вищевказаних векселів загальною номінальною вартістю 891 560, 00 грн.( а.с.20).

Військова частина А -2352 - емітент простих векселів, що стали предметом договору купівлі - продажу № Т -19/03 від 27.03.2003р. була реорганізована в Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства Оборони України.

Векселі, емітовані Військовою частиною А -2352 на загальну номінальну вартість 291 560, 00 грн. видані зі строком платежу по пред'явленню, але не раніше 07.04.2003р.

Особа, якій повинен бути зроблений платіж проти векселів № 57 від 14.12.2000р., № 58 від 14.12.2000р., № 59 від 14.12.2000р., № 60 від 14.12.2000р., № 61 від 14.12.2000р., № 62 від 14.12.2000р.- ПП "Будсервіс ЛІТІ", а по векселю № від 11.10.2001р. -ПП "Опторг".

На обороті векселів ПП "Будссервіс -ЛГП" та ПП "Опторг" здійснили індосамент шляхом проставлення напису: "Платити наказу".

Згідно ст. 13 Женевської конвенції від 07.06.30, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі( далі – Уніфікований Закон), індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта. Відповідно до ст. 14Уніфікованого Закону , якщо індосамент є бланковим, то держатель векселя може передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк і не вчиняючи індосаменту.

Таким чином, ПП "АКМ -трейд" передав їх позивачу, не заповнюючи бланк та не вчиняючи індосаменту.

Відповідно до ст. 34 вказаного Уніфікованого Закону вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

Стаття 34 Уніфікованого Закону про векселі встановлює, що трасант ( векселедавець) може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред’явленням не може бути пред’явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред’явлення починається від зазначеної дати. Стаття 77 Уніфікованого Закону про векселі встановлює, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, в тому числі положення ст.34 Уніфікованого Закону.

Векселедавець- трасант простих векселів скористався наданим Уніфікованим Законом правом та можливістю збільшити строк для пред’явлення векселів до платежу - векселі, емітовані Військовою частиною А -2352 на загальну номінальну вартість 291 560, 00 грн. видані зі строком платежу по пред'явленню, але не раніше 07.04.2003р., про що на векселях міститься помітка :” Цей вексель буде сплачений по пред’явленню, але не раніше 07 Квітня 2003 року” , помітка підписана командиром в/ч А-2352, головним бухгалтером та завірена гербовою печаткою в/ч А-2352.

У відповідності із статтею 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наявності не спростованої помітки на векселях про пред’явлення векселів до сплати не раніше 07.04.2003, річний термін їх пред’явлення до оплати починається з 07.04.2003 та закінчується 07.04.2004, починаючи з якого і відраховується трирічний строк заявлення позовних вимог.

Таким чином, строк для пред’явлення позовної вимоги про стягнення заборгованості за векселями позивачем не пропущено.

Векселі, емітовані відповідачем на загальну суму 236 560 грн., протягом одного року не були пред'явлені позивачем до оплати.

Надаючи векселедержателю право звернутися з позовом не лише до основного боржника за векселем, але й до солідарних боржників, Уніфікований Закон обмежує векселедержателя в реалізації такого права певними строками. Такими строками є : термін, встановлений для пред’явлення векселя терміном за пред’явленням або у визначений строк від пред’явлення ( встановлений ст.34 Уніфікованого Закону), термін для вчинення протесту в неакцепті або в неплатежі ( встановлений ст.44 Уніфікованого Закону). У разі закінчення наведених термінів і нездійснення векселедержателем дій, для яких такі терміни встановлені, векселедержатель втрачає право подання позову індосантам та іншим зобов’язаним за векселем особам.

Єдиною особою, зобов’язаною перед векселедержателем в такому випадку залишається акцептант переказного векселя за умови, що він акцептував вексель, або векселедавець простого векселя, оскільки від зобов’язаний так само, як і акцептант за переказним векселем, що встановлено статтею 78 Уніфікованого Закону.

Згідно ст. 77 Уніфікованого закочу про переказні векселі та прості векселі до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема положення щодо строку платежу.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що позов було пред’явлено до Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України, який має код ЕДРПОУ 24969409, а апеляційну скаргу подало підприємство з тією ж назвою, але код ЕДРПОУ 32200555, яке не було учасником судового процесу, спростовується копією Довідки № 02/2/1332/2005 від 01.11.2005 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України( а.с.12), наданої Відкритому акціонерному товариству “Науково-виробнича компанія “Будівельний капітал” на його запит, в цій довідці зазначено ідентифікаційний код Центрального спеціалізованого будівельного управління – 32200555.

За таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 06.07.2006 у справі №26/181 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 26/181 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Данилова Т.Б. (переведена)

Судді                                                                                          Капацин Н.В.

Студенець В.І.

31.10.06 (відправлено)