ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 грудня 2006 р.

№ 8/125"Д"

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

М. Остапенка, Є. Борденюк,  В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Попільнянського районного
споживчого товариства

на постанову

від 05.10.2006 року

Житомирського апеляційного господарського
суду

у справі

№ 8/125”Д”

за позовом

Попільнянського районного
споживчого товариства

до

Хлібозаводу Попільнянського
районного споживчого товариства,

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

третя особа

Житомирської обласна спілка
споживчих товариств

про

визнання договору оренди
недійсними

В судове засідання прибули
представники сторін:

позивача

Бургомистренко Н.І. (голова
правління)

відповідача -1

Бердичевський В.А. (голова
комісії по реорганізації)

відповідача -2

ОСОБА_2 (дов. від 24.12.2005
року)

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий
господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлений про визнання
недійсним договору оренди від 01.04.2004, укладеного між відповідачем, за яким
в оренду передається складське приміщення загальною площею 430,1 кв. м строком
до 01.04.2020 р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Орендодавцем за
договором виступив хлібозавод Попільнянського районного споживчого товариства,
спірне майно якому належить на праві господарського відання. Відповідно до
положень ст. 9 Закону України "Про споживчу кооперацію" спірне майно
є власністю позивача і може бути передане в оренду у порядку, визначеному ст.
10 Закону України тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів
відповідних спілок або уповноважених ними органів.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 29.03.2006 (суддя В.Давидюк) у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідно до статуту хлібозаводу майно підприємства складається з майна, яке
належить безпосередньо підприємству, а також майна, переданого Попільнянським
районним споживчим товариством у господарське відання.

Позивачем не надані суду докази про
передачу спірного майна у господарське відання підприємства, тоді як згідно з
свідоцтвом про право власності, виданого виконавчим комітетом Попільнянської
селищної ради 09.01.2001, спірне майно належить Попільнянському хлібозаводу на
праві колективної власності.

Пунктом 3. 7. статуту
Попільнянського хлібозаводу передбачено, що директор діє без довіреності і має
право розпоряджатися майном підприємства в межах, визначених законом, укладати
договори, здійснювати інші дії.

Будь-які обмеження чи застереження
у здійсненні дій по розпорядженню керівником майном підприємства, статутні
документи не містять.

Постановою Житомирського
апеляційного господарського суду від 05.10.2006 (колегія суддів: А. Ляхевич, І.
Вечірко , Л. Зарудяна) рішення у справі залишене без зміни з тих же мотивів.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судами при вирішення
спору норм права.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення
частково, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9
Закону України "Про споживчу кооперацію" власність споживчої
кооперації складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих
їм підприємств і організацій та їх спільної власності.

Тобто підпорядковані споживчим
товариствам або спілкам підприємства не є суб'єктами права власності.

Віднесення судами попередніх
інстанцій підприємства до суб'єктів права власності є хибним.

Хибним є і посилання судів
попередніх інстанцій на свідоцтво про право власності, за яким суб'єктом права
власності спірного майна визначене підприємство, оскільки свідоцтво є способом
оформлення права власності, а не установчим документом.

Частиною 5 статті 9 Закону
встановлено, що об'єкти права власності споживчої кооперації можуть перебувати
у спільному володіння споживчих товариств та їх спілок.

Статутами підприємства та позивача
визначена підпорядкованість підприємства споживчому товариству позивача, право
на яку не оспорюється будь-яким товариством або спілкою, а тому висновок судів
попередніх інстанцій про недоведеність позивачем його права на майно
підприємства є помилковим.

Відповідно до положень ст. 10
Закону України "Про споживчу кооперацію" майно споживчих товариств та
їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і
безоплатне тимчасове користування тільки за рішенням загальних зборів,
конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів.

Визначені установчими документами
товариства та/або підпорядкованого підприємства компетенція органів управління
та порядок прийняття ними рішень, є обов'язковими у тій частині, що не
суперечить законодавчим нормам.

Так як судами попередніх інстанцій
не досліджений порядок передання майна підприємства в оренду, що визначається
нормами корпоративного права споживчої кооперації, справу, судові рішення у
якій підлягають до скасування, слід передати на новий розгляд.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Попільнянського
районного споживчого товариства задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 29.03.2006, постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 05.10.2006 у справі № 8/125Д скасувати.

Справу передати до господарського
суду Житомирської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя
М.Остапенко

Судді:
Є.Борденюк

В.Харченко