КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2006                                                                                           № 05-5-5/7400

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:                              Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача - Михайленко Л.С. (дов. № 1931 від 19.12.2005р.)

від відповідача – Мельник В.В. (дов. № 14/281 від 20.10.2005р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Укрспецпостач" від 14.07.06р.

на ухвалу господарського суду м.Києва від 06.07.2006

у справі № 05-5-5/7400

за позовом                               державного підприємства "Укрспецпостач"

до                                                   Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  визнання недійсним п. 7.3. та внесення змін до п. 7.3. договору (зустрічний позов по справі № 5/4)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2006 р. (суддя ІвановаЛ.Б.) повернуто буз розгляду зустрічні позовні матеріали ДП "Укрспецпостач" до "Нафтогаз України" про визнання недійсним п. 7.3. договору та внесення змін до договору шляхом виключення цього пункту. Ухвала суду мотивована тим, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження факту звернення до відповідача з пропозицією внести зміни до договору, не вказано обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з посиланням на норми чинного законодавства, порушено правила об’єднання вимог і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач просить її скасувати. Заявник скарги вказує, що висновки суду не відповідають матеріалам справи, оскільки в зустрічній позовній заяві зазначено норми, які порушені та обґрунтування для їх застосування. Позивач зазначає, що із посиланням на ст. 207 ГК України ставив вимогу про визнання п. 7.3. договору недійсним, а у випадку такого визнання цей пункт підлягає виключенню з договору, тому керуючись ст. 652 ЦК України ставилась друга вимога про виключення зазначеного пункту із тексту договору. На думку позивача, обидві ці вимоги є взаємопов’язаними. Крім того, заявник скарги вказує, що суд як на підставу відмови в прийнятті зустрічної позовної заяви посилався на п. 7 ст. 63 ГПК України, положення якого були виключені з Кодексу відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо досудового врегулювання спорів”.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в судовому засідання апеляційної інстанції просив ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає наявними підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Однією з підстав повернення зустрічної позовної заяви судом першої інстанції без розгляду було ненадання позивачем доказів звернення до відповідача з пропозицією внести зміни до договору згідно порядку, передбаченого ст. 188 Господарського кодексу України. Однак, правила цієї статті є нормами матеріально-правовими, а не процесуальними, тому недодержання сторонами визначеного ГК України порядку внесення змін до договору суд помилково кваліфікував як порушення досудового порядку врегулювання спору та застосовував наслідки нечинного на момент прийняття ухвали п. 7 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, позивач вказав обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з посиланням на норми ст. 207 ГК України та ст. 652 ЦК України.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем за зустрічним позовом правил об’єднання вимог та висновком про те, що сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору. Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, первинною вимогою позивача є вимога про визнання недійсним п. 7.3. договору, вимога ж про виключення цього пункту з договору є результатом неправильного розуміння позивачем наслідків можливого визнання цього пункту недійсним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направлення матеріалів справи до цього ж суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. 101, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 06.07.2006 р. у справі № 05-5-5/7400 скасувати, матеріали справи повернути господарському суду м. Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.