КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2006                                                                                           № 26/50

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Зеленіна В.О.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Шафінська І.І.( дов № 7 від 01.06.06.)

від відповідача 1 -Шевченко Т.Б.( дов. № 2 від 23.03.2006) - Дроботько О.В.( дов.№ 1 від 23.03.2006)

від відповідача 2 – Чепелянський В.Є.(дов. № 13541 – 1/14 від 9.12.2005р.)

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ресурсінвест-1"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.03.2006

у справі № 26/50 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Селянського (фермерського) господарства "Зірниця"

до                                                   1.Приватного підприємства "Ресурсінвест-1"

2.Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія "Гарант-Авто"

про                                                  стягнення 8650,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

З Приватного підприємства “Ресурсінвест – 1”, як винного у скоєнні дорожньо – транспортної пригоди, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2006р. у справі № 26/50 стягнуто на користь Селянського (фермерського) господарства “Зірниця” 6880,82 грн. заборгованості (6010,82 грн. втрати товарної вартості автомобіля, 360 грн. оплати вартості експертизи, 510 грн. франшизи), 81,13 грн. державного мита та 93,86 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що ВАТ “Українська страхова компанія ”Гарант-Авто” виплатила позивачу 16151,08 грн. страхового відшкодування за збиток, спричинений в дорожньо-транспортній пригоді, за вирахуванням втрати товарної вартості автомобіля в сумі 6010,82 грн., суми 1770,06грн. завищення вартості придбаного скла, 360 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 510 грн. франшизи за договором страхування.

Збитки, не сплачені страховою компанією за договором страхування, суд першої інстанції частково стягнув з ПП ”Ресурсінвест-1” на підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство “Ресурсінвест-1” звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2006р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПП “Ресурсінвест-1”посилається на неправильне застосування норм матеріального права, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме незастосування статті 1194 Цивільного Кодексу України, яка передбачає відповідальність власника транспортного засобу, винного у скоєнні ДТП лише в розмірі, що перевищує страхову суму за договором 25000 грн., а збиток від ДТП менший від цієї суми. Порушенням норм процесуального права ПП “Ресурсінвест” вважає порушення ч.1 ст.22, ст.38 Господарського процесуального кодексу України, але не конкретизує, в чому саме полягають ці порушення.

ВАТ “Українська страхова компанія ”Гарант-Авто” в поясненнях на апеляційну скаргу повідомляє, що страхова компанія відшкодовує лише пряму шкоду від ДТП, а втрата товарної вартості автомобіля в сумі 6010,82 грн. - це умовна величина зниження ринкової вартості автомобіля, відновленого після пошкодження в порівнянні з непошкодженого ДТЗ, і не є прямою шкодою, а є по суті упущеною вигодою, яку на підставі статті 1166 Цивільного Кодексу повинна бути відшкодована особою, яка її завдала.

Стаття 99 Господарського процесуального Кодексу України встановлює, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд , переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Для всебічного та об’єктивного розгляду справи на підставі статті 24 Господарського процесуального Кодексу України Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2006 за ініціативою судової колегії було залучено в якості другого відповідача ВАТ “Українська страхова компанія “Гарант-Авто” і виключено її з третіх осіб.

Стаття 101 Господарського процесуального Кодексу України встановлює межі перегляду справи в апеляційній інстанції : у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представники позивача і відповідачів в судове засідання з’явились. Позивач Селянське(фермерське) господарство “Зірниця” направив до суду заперечення проти апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила :

28.01.2005 о 15-20 по вул. Леніна в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-САЗ державний номер 15785 КА під керуванням водія Красулі Ф.І., який належить ПП “Ресурсінвест-1”, та автомобіля “Субару форестер” державний номер 30058 КМ під керуванням водія Холодило І.Ф., власником якого є селянське(фермерське) господарство “Зірниця”.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2005, схеми дорожньо-транспортної пригоди, довідки ВДАІ Дарницького РУГУ МВС вбачається, що 28.01.2005 о 15 год.-20 хв. водій Красуля Ф.І. , керуючи автомобілем “ГАЗ-САЗ” днз. 15785 КА по вул. Леніна у м. Києві при перестроюванні зі смуги руху на зустрічну смугу руху, не пропустив автомобіль “Субару_форестер” днз.30058 КМ під керуванням водія Холодило І.Ф., який здійснював обгін по зустрічній смузі та здійснив зіткнення , чим порушив п.10.3 Правил дорожнього руху України.

Пункт 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлює, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

За порушення Правил дорожнього руху водій приватного підприємства “Ресурсінвест-1” Красуля Федір Іванович Постановою № 3-549/05 від 10.03.2005 Дарницького районного суду м. Києва був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу( а.с.18). Відповідач приватне підприємство “Ресурсінвест-1” не надало доказів скасування цієї постанови.

Між приватним підприємством “Ресурсінвест-1” та ВАТ “Страхова компанія “Гарант-Авто” був укладений 03.06.2004 Договір обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів , що підтверджується полісом обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України № 4232158 від 03.06.2004( а.с.75), з якого вбачається, що автомобіль ГАЗ-_САЗ № 15785 КА застраховано строком на один рік за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на суму 25000 грн., франшиза складає 510 грн.

Страхування здійснено на підставі Положення про порядок і умови проведення обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 № 1175, пункт 3 якого визначає, що відшкодуванню страховою організацією підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху застрахованого транспортного засобу.

09.02.2005 на замовлення та за кошти позивача - СФГ “Зірниця” було проведено автотоварознавче дослідження та складено Акт, відповідно до якого матеріальний збиток, який був завданий позивачу - СФГ “Зірниця” внаслідок пошкодження належного йому автомобіля “Субару Форестер” № 30058 КМ під час дорожньо-транспортної пригоди, складає 22161,90 грн. і включає в себе : вартість відновлюваних робіт в сумі 4272,64 грн., вартість матеріалів в сумі 1091,60 грн., вартість замінних деталей в сумі 14082,03 грн., а також втрату товарної вартості автомобіля в сумі 6010,82 грн.

Про час та день проведення автотоварознавчого дослідження було повідомлено приватне підприємство “Ресурсінвест-1” та водія Красулю Ф.І.( а.с.19-20).

Автотоварознавче дослідження провадилось ПП “Авто-експрес” на підставі ряду нормативних документів, в тому числі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

Розділ 8 цієї Методики “Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику дорожнього транспортного засобу” передбачає врахування ряду показників, зокрема, таких як урахування коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, втрату товарної вартості автомобіля, проценту додаткового збільшення(зменшення) ринкової вартості ДТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації, середньорічного пробігу ДТЗ, які є умовними розрахунковими величинами і використовуються у формулах для розрахунку визначення вартості матеріального збитку. Величина втрати товарного вигляду автомобіля є однією із складових визначення величини матеріального збитку.

Остаточний результат автотоварознавчого дослідження на підставі зазначеної Методики наведено у Висновку ( а.с.22 та 36) , і складає 22616,90 грн. Ані поліс обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України № 4232158 від 03.06.2004( а.с.75), ані пункт 12 Положення про порядок і умови проведення обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 № 1175 не передбачають право страхової компанії із суми величини матеріального збитку вирахувати проміжну складову розрахункову величину – втрату товарного вигляду і вважати її такою, що не є прямим збитком.

Оскільки автомобіль “Субару Форестер” було відремонтовано у лютому 2005 року, і автомобіль експлуатувався позивачем, а клопотання Приватного підприємства “Ресурсінвест-1” заявлено у суді 30.03.2006 року, то судом першої інстанції обґрунтовано відхилено це клопотання, оскільки неможливо визначити, чи мав автомобіль сліди попередніх аварій чи корозійні руйнування, яка вартість відновлювальних робіт та втрати товарного вигляду автомобіля. Пункт 8.4.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів передбачає визначення вартості за результатами технічного огляду ДТЗ. До того ж , про час та день проведення автотоварознавчого дослідження було повідомлено приватне підприємство “Ресурсінвест-1” та водія Красулю Ф.І.( а.с.19-20), які мали можливість прийняти участь у проведенні авто товарознавчого дослідження та надати свої зауваження.

Аварійним комісаром страхової компанієї “Гарант-Авто” 06.06.2004 року складено страховий акт № 4525, яким сума страхового відшкодування визначена 16151,08 грн. за вирахуванням 2691,85 грн ( ПДВ) та вирахуванням 510 грн. франшизи, а до виплати 12949,23 грн. Визначення суми страхового відшкодування 16151,08 грн. замість встановленої актом автотоварознавчого дослідження 22161,90 грн. не відповідає умовам договору страхування та чинному законодавству. Сума 12949,23 грн. перерахована СФГ “Зірниця” 08.06.2005, ПДВ 2691,85 грн. додатково перераховане позивачу 06.09.2005, залишилась недоплаченою сума 6010,85 грн., яка підлягає стягненню із ВАТ “Страхова компанія “Гарант-Авто”.

Пунктом 11 Положення про порядок і умови проведення обов’язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 № 1175 передбачено, що у разі заподіяння шкоди майну третьої особи внаслідок ДТП для виплати страхового відшкодування може вимагатись висновок експертизи, яка проводиться за рахунок страховика(страхової організації). За таких обставин ВАТ “Страхова компанія “Гарант-Авто”, яка використовувала Акт автотоварознавчого дослідження при складанні Страхового акту № 4525 06.06.2005, повинна відшкодувати позивачу 360 грн., сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження ( а.с.53-54).

Стаття 1166 Цивільного Кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної або юридичної особи, майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Стаття 1172 Цивільного Кодексу України встановлює, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов’язків.

Частина 2 статті 1187 встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки франшиза – згідно із статтею 9 Закону України “Про страхування” ,- це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування , - то франшизу в сумі 510 грн. повинно відшкодувати винне у спричиненні ДТП Приватне підприємство “Ресурсінвест-1”.

У стягненні 1770,06 грн. різниці між фактичною вартістю скла і зазначеною в калькуляції ремонтно-відновлювальних робіт судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в позові. 09.02.2005 на замовлення та за кошти позивача - СФГ “Зірниця” було проведено автотоварознавче дослідження та складено Акт, відповідно до якого матеріальний збиток, який був завданий позивачу - СФГ “Зірниця” внаслідок пошкодження належного йому автомобіля “Субару Форестер” № 30058 КМ під час дорожньо-транспортної пригоди, складає 22161,90 грн. і включає в себе : вартість відновлюваних робіт в сумі 4272,64 грн., вартість матеріалів в сумі 1091,60 грн., вартість замінних деталей в сумі 14082,03 грн., а також втрату товарної вартості автомобіля в сумі 6010,82 грн.

Позивач при проведенні автотоварознавчого дослідження не заперечував проти визначення вартості скла, не надав суду обґрунтування та доказів неможливості придбання скла за ціною, вказаною в калькуляції (а.с. 37), і необхідності придбання скла за більш високою ціною.

У відповідності із статтею 49 Господарського процесуального Кодексу України розподіл судових витрат здійснюється при частковому задоволенні позову – пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суму м. Києва по даній справі частково не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, і підлягає частковій зміні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2006 у справі № 26/50 частково змінити, а апеляційну скаргу частково задовольнити .

Абзаци перший, другий та третій резолютивної частини рішення викласти в редакції:

“ Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Гарант-Авто” ( 01042, м. Київ, пров. Ново-Печерський, 19/3 код ЕДРПОУ 32606969) на користь Селянського (фермерського) Господарства “Зірниця” ( 08341, Київська обл.., Бориспільський район, с. Петровське, вул.. Центральна,4, к.5 код 31716977)6010 ( шість тисяч десять) грн.82 коп. збитку, 360 ( триста шістдесят) грн.. за автотехнічне дослідження, 76 ( сімдесят шість) грн.. державного мита, 86 ( вісімдесят шість) грн.60 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.Стягнути з Приватного підприємства “Ресурсінвест-1” ( 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, 15-а, код 32606969) на користь Селянського (фермерського) Господарства “Зірниця” ( 08341, Київська обл.., Бориспільський район, с. Петровське, вул.. Центральна,4, к.5 код 31716977) 510 ( п’ятсот десять) грн. збитку, 6 ( шість) грн. державного мита та 6 ( шість)грн.94 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази.”

В решті рішення залишити без змін.

2.Справу № 26/50 повернути до Господарського суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Зеленін В.О.

13.07.06 (відправлено)