КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2006                                                                                           № 2/276

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                         Барицької Т.Л.

Ропій Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Онопрієнко В.Ф. - представник (довіреність № б/н від 12.05.2006);

від відповідача - Кушнірова Г.В. - провідний юрисконсульт (довіреність № 09/01-15 від 19.09.2006);

Антонович А.В. – нач. відділу (довіреність № 04/01-15 від 02.06.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Самоцвіти"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.07.2006

у справі № 2/276 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Приватного підприємства "Самоцвіти"

до                                                   Національного заповідника "Софія Київська"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання договорів частково недійсним

Ухвалою Господарського суду м.Києва від25.07.2006 у справі №2/276 позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий розгляд, оскільки вважає, що вона прийнята без урахування фактичних обставин справи і в порушення вимог п. 5 ст. 81 ГПК України. При цьому заявник вказує на те, що господарський суд не витребував у позивача жодних додаткових документів порівняно із долученими до позовної заяви. Суд вимагав від позивача тільки подання оригіналів документів, які долучені до позовної заяви, проте оскільки до неї долучені тільки двосторонні договори оренди приміщень між Приватним підприємством “Самоцвіти” і Національним заповідником “Софія Київська” та лист заповідника адресований позивачеві, то оригінали цих документів, за наявності сумніву у їхній справжності, цілком могли бути отримані у відповідача, а справа вирішена за відсутності оригіналів, поданих позивачем; також як вбачається із матеріалів справи спір полягає у оцінці відповідності законодавству України, зокрема закону “Про плату за землю”, окремих положень договорів оренди нежитлових приміщень. Свої докладні пояснення по предмету і підставам заявлених вимог позивач надав у позовній заяві, а господарським судом від нього не вимагалось будь-яких додаткових пояснень чи документів на їхнє ствердження, а тому спір цілком міг бути розглянутий поза участі представника позивача.

Крім того, позивач зазначає, що згідно із п. 5 ст. 81 ГПК України підставами для залишення позову без розгляду є не саме по собі неподання витребуваних документів чи нез’явлення представника у судове засідання, а обумовлена цим неможливість розгляду спору по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що заявником не зазначено причин, які унеможливили надання суду витребуваних ним оригіналів документів, та які перешкоджали йому взяти участь у судовому засіданні; відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України саме позивач має доводити справжність доказів; ухвала Господарського суду міста Києва від 25.07.2006 винесена в межах п. 5 ст. 81 ГПК України і є законною і обґрунтованою.

При розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані пояснення представників позивача та відповідача, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2006 було порушено провадження у справі № 2/276, прийнято позовну заяву Приватного підприємства “Самоцвіти” до Національного заповідника “Софія Київська” про визнання договорів частково недійсними до розгляду на 06.06.2006 та зобов’язано позивача надати:

-          оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, уточнити позовні вимоги;

-          довідки про внесення позивача до Єдиного державного реєстру підприємств та організації України та направити у судове засідання повноважних представників з належним чином оформленими довіреностями.

Оскільки відповідач подав клопотання про об’єднання справи № 2/279 та № 30/286, дану справу не було 06.06.2006 розглянуто по суті.

Листом від 20.06.2006 Заступник голови Господарського суду міста Києва повідомив про відмову в задоволенні клопотання про об’єднання справ та повернув справу № 2/276 для подальшого вирішення спору по суті.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2006 розгляд справи було призначено на 12.07.2006.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.07.2006 розгляд справи № 2/276 був відкладений, у зв’язку з нез’явленням представників сторін у судове засідання та неподанням витребуваних документів, а також зобов’язано сторін виконати вимоги, викладені в ухвалі від 11.05.2006.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.07.2006 у справі № 2/276 позов Приватного підприємства “Самоцвіти” до Національного заповідника “Софія Київська” про визнання договорів частково недійсними залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Вищезазначена ухвала мотивована тим, що неподання позивачем витребуваних документів та неявка представника позивача перешкоджають та не дають можливості суду вирішити спір по суті.

Київський апеляційний господарський суд із вказаними доводами Господарського суду м. Києва не погоджується, враховуючи наступні обставини.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його не з’явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 7 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 ”Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 ГПК України” з наступними змінами при вирішенні питання про залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору; позивач не подав витребувані документи чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов’язаний з’ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об’єктивно оцінити їх поважність, а також можливість розгляду спору без витребуваних матеріалів та зазначити обставини, які перешкоджають суду розглянути спір без них.

Як вбачається з тексту позовної заяви позивач просить визнати недійсним п. 3.6 договору оренди приміщення від 23.03.1998, п. 3.6 договору оренди приміщення від 01.06.1998, п. 3.6 договору оренди приміщення від 01.06.1998, п. 3.6 договору оренди приміщення від 03.04.1999, які були укладені між ним та відповідачем з підстав невідповідності цих умов договорів ст. 5 Закону України “Про плату за землю”.

До позовної заяви позивач відповідно до ст. 33 ГПК України в підтвердження обставин, на які він посилався у позовній заяві як на підставу своїх вимог, додав належним чином завірені копії договорів оренди приміщення від 23.03.1998, 01.06.1998, 01.06.1998, 03.04.1999.

При винесенні оскаржуваної ухвали про залишення позову без розгляду господарський суд першої інстанції не обґрунтував чому неподання позивачем оригіналів договорів оренди перешкоджатиме розгляду справи предметом якої є визнання недійсними окремих положень договорів оренди, підстави для визнання недійними яких позивачем були зазначені в позовній заяві і зробив необґрунтовані висновки щодо неможливості розгляду справи по суті через неподання позивачем документів, витребувані ухвалою про порушення провадження у справі від 11.05.2006, а також у зв’язку з неявкою в судове засідання представника позивача.

Таким чином, господарський суд першої інстанції неправомірно виніс ухвалу від 25.07.2006 про залишення даного позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, у зв’язку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційна скарга Приватного підприємства “Самоцвіти” підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду м. Києва - скасуванню, а справа відповідно до ст. 106 ГПК України - передачі на розгляд до Господарського суду м. Києва.

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, Київський апеляційнийгосподарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду м Києва від25.07.2006 у справі № 2/276скасувати.

2.Матеріали справи № 2/276 направити на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька Т.Л.

Ропій Л.М.