КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2006                                                                                           № 22/283

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Губенко Н.М.

Барицької Т.Л.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача 1: Боярчуков М.Г. (дов. б/н. від 06.04.2006р.);

2: не з’явився;

3: Лисаков О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма "Є.І.В. плюс"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 24.10.2006

у справі № 22/283 (Шкурат А.М.)

за позовом                               Приватного підприємства "Фірма "Є.І.В. плюс"

до                                                   Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України

Київської універсальної біржи

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроресурс"

про                                                  визнання результатів торгів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. у справі № 22/283 задоволено частково заяву Приватного підприємства “Фірма Е.І.В. Плюс” про вжиття заходів до забезпечення позову, вжито заходів до забезпечення позову на час розгляду справи за позовом Приватного підприємства “Фірма Е.І.В. Плюс” до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, Київської універсальної біржі, Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроресурс” шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 294,4 кв. м. та є об’єктом договору оренди № 18 від 1 березня 2002р.

Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на тому, що відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Доводи позивача є достатньо обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню шляхом накладення арешту на орендовані ним приміщення, а право позивача внаслідок передачі права власності на інші приміщення не порушено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне підприємство “Фірма Е.І.В. Плюс” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва по справі № 22/283 від 24.10.2006р. та постановити нову, якою задовольнити клопотання ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об’єкти нерухомого майна право на інвестування яких були предметом торгів та які знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Володимеро-Либідська, буд. 16, загальною площею 238,4 кв.м., та 436,4 кв.м.; м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 3, загальною площею 167,0 кв.м.; м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 9, загальною площею 185,3 кв.м.; м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 42, загальною площею 404,9 кв.м.; м. Київ, вул. Рейтарська, буд. 11, загальною площею 171,9 кв.м.; м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 186,1 кв.м.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що ухвала Господарського суду м. Києва прийнята з порушенням норм процесуального права при неповному з’ясуванні всіх обставин, що мають значення для вирішення даної справи, оскільки судом першої інстанції, вирішуючи дану справу, не взято до уваги той факт, що вказані в позовній заяві порушення проведення торгів стосуються не лише одного об’єкту, що розташований за адресою м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 294,4 кв. м. та є об’єктом договору оренди № 18 від 1 березня 2002р., а і інших об’єктів зазначених в позовній заяві.

Позивач в позовній заяві просив суд забезпечити позов двома співмірними видами із заявленими позивачем вимогами, але суд першої інстанції, незважаючи на викладене в позовній заяві, відмовив ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” у частині накладення арешту щодо приміщень, які були продані в результаті торгів, чим порушив ст. 67 Господарського процесуального кодексу України.

Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії України надало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечує та просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. у справі № 22/283, а позовні вимоги Приватного підприємства “Фірма Е.І.В. Плюс” залишити без задоволення.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.12.2006р. В судове засідання апеляційної інстанції не з’явились представники ПП “Фірма Е.І.В. Плюс”, Київської універсальної біржі, ТОВ “Євроресурс”, у зв’язку з чим розгляд апеляційної скарги було відкладено на 20.12.2006р.

В судове засідання апеляційної інстанції 20.12.2006р. не з’явились представники ПП “Фірма Е.І.В. Плюс”, Київської універсальної біржі.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без зазначених представників.

20.12.2006р. до Господарського суду м. Києва надійшла заява ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” про відмову від апеляційної скарги, в якій позивач просив припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” на ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. у справі № 22/283, оскільки, в даний час виникли обставини, а саме звернення в окремому судовому провадженні всіх орендарів приміщень, права на інвестування яких були предметом біржових торгів, з позовами за захистом своїх порушених прав, що виключає необхідність накладення арешту на приміщення, які не орендуються ПП “Фірма Е.І.В. Плюс”.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроресурс”, колегія суддів встановила наступне:

01.03.2002р. між Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Е.І.В.”, як орендарем, було укладено договір оренди № 18 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій, підприємств НАН України (надалі – Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди предметом даного договору є окреме індивідуально визначене майно: нежиле приміщення площею 294,4 кв.м., розташоване за адресою м. Київ, вул. Горького, 124-128, на першому поверсі житлового будинку, що знаходиться на балансі ДЖКП НАН України.

Пунктом 10.1 Договору оренди зазначено, що цей договір укладено строком на 4 роки, що діє з 01.03.2002р. по 31.12.2005р. включно.

Угодою № 1 від 02.04.2003р. про внесення змін до типового договору оренди № 18 від 01.03.2002р. сторони зазначили, що відповідно до цієї угоди ДЖКП НАН України та ТОВ “Фірма “Е.І.В.” прийшли до згоди змінити п. 10.1 типового договору оренди № 18 від 01.03.2002р. виклавши його в такій редакції: “Цей договір укладено строком на 8 років та десять місяців, що діє з 01.03.2002р. до 31.12.2010р.”

Угодою № 2 про заміну правонаступником орендаря за Типовим договором оренди № 18 від 01.03.2002р. ДЖКП НАН України як орендодавець, ТОВ “Фірма “Е.І.В.” як орендар та ПП “Фірма “Е.І.В. плюс”, як правонаступник орендаря сторони зазначили, що предметом цієї угоди є заміна правонаступником орендаря за Типовим договором оренди № 18 від 1 березня 2002р. індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій, підприємств НАН України. Сторони прийшли до згоди про заміну орендаря за Типовим договором оренди № 18 від 1 березня 2002р. – ТОВ “Фірма “Е.І.В” його правонаступником – Приватним підприємством “Фірма “Е.І.В. плюс”.

08.02.2006р. Київською універсальною біржею було проведено біржові торги (конкурс), на яких було виставлено на тендер право на інвестування об’єктів нерухомого майна, одним із об’єктів було орендоване позивачем приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антоновича (Горького), 124-128, загальною площею 186,1 кв. м.

За результатами цих торгів, між членом біржі ВКФ “Анатоль+” та Державним житлово-комунальним підприємством Національною академією наук України було укладено контракт купівлі-продажу права на інвестування об’єктів нерухомого майна.

Відповідно до умов даного контракту, ДЖКП НАН України передає а ТОВ “Євроресурс” приймає право на інвестування частини майна ДЖКП НАН України – нежитлові приміщення, що знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16 загальною площею 238,4 кв.м. та 436,4 кв.м.; м. Київ, вул. Первомайського, 3 загальною площею 167,0 кв.м.; м. Київ, вул. Коцюбинського, 9 загальною площею 185,3 кв.м.; м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 42 загальною площею 404,9 кв.м.; м. Київ, вул. Рейтарська, 11, загальною площею 171,9 кв.м.; м. Київ, вул. Антоновича (Горького), 124-128, загальною площею 186,1 кв.м.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2006р. по справі № 43/314 визнано право власності ТОВ “Євроресурс” на зазначені вище нежитлові приміщення, в тому числі і на приміщення по вул. Антоновича (Горького) 124-128, площею 186,1 кв.м.

23.10.2006р. Приватне підприємство “Фірма Е.І.В. Плюс” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсними результатів торгів (конкурсу) проведених 08.02.2006р. Київською універсальною біржею, за результатами яких, конкурсом був визначений інвестор – Товариство з обмеженою відповідальністю “Євроресурс”.

Одночасно ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” звернулось з клопотанням про забезпечення позову та запобігання вчиненню дій, що можуть призвести до незаконної передачі права власності на об’єкти нерухомого майна, право на інвестування яких було виставлено на аукціонних торгах, та накладенням арешту на об’єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, буд. 16, загальною площею 238,4 кв.м., та 436,4 кв.м., м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 3, загальною площею 167,0 кв.м., м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 9, загальною площею 185,3 кв.м., м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 42, загальною площею 404,9 кв.м., м. Київ, вул. Рейтарська, буд. 11, загальною площею 171,9 кв.м., м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 186,1 кв.м. та забороною ТОВ “Євроресурс”, Державному житлово-комунальному підприємству Національної академії наук України та будь яким третім особам вчиняти дії, зокрема по відчуженню, використанню, переплануванню, передачі третім особам вищевказаних приміщень.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно, або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. При цьому в ухвалі суду про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В порушення вищевикладених вимог процесуального закону в ухвалі суду першої інстанції не зазначено мотивовані обставини, на підставі яких клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягало частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 294,4 кв. м. та є об’єктом договору оренди № 18 від 1 березня 2002р.

Крім того, до позовної заяви не додано жодного документу, який підтверджував би проведення 8 лютого 2006р. торгів на Київській універсальній біржі, результати яких оспорюються, позивачем не доведено і матеріали справи не містять доказів про те, що за переможцем торгів (конкурсу) на інвестування об’єктів нерухомого майна буде визнано право власності на орендовані позивачем приміщення. Разом з тим в ст. 770 Цивільного кодексу України закріплені норми, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на орендовані позивачем приміщення, оскільки забезпечення позову по даній справі не пов’язано з предметом спору.

Отже, судом було порушено вимоги ст. 66 ГПК України щодо наявності та обґрунтованості підстав застосування заходів до забезпечення позову, які є обов'язковою умовою їх застосування.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції, вирішуючи дану справу, не взято до уваги той факт, що вказані в позовній заяві порушення проведення торгів стосуються не лише одного об’єкту, що розташований за адресою м. Київ, вул. Горького, буд. 124-128, загальною площею 294,4 кв.м. та є об’єктом договору оренди № 18 від 1 березня 2002р., а і інших об’єктів право на інвестування якого було виставлено на аукціонних торгах, що знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, буд. 16, загальною площею 238,4 кв.м., та 436,4 кв.м., м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 3, загальною площею 167,0 кв.м., м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 9, загальною площею 185,3 кв.м., м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 42, загальною площею 404,9 кв.м., м. Київ, вул. Рейтарська, буд. 11, загальною площею 171,9 кв.м., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не має жодного відношення до зазначених об’єктів нерухомого майна.

Відповідно до ст. 100 Господарського процесуального кодексу України

особа, яка подала апеляційну скаргу (подання), має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи те, що ухвала Господарського суду м. Києва по справі № 22/283 від 24.10.2006р. прийнята з порушенням норм процесуального права та суперечить вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає, що заява ПП “Фірма Е.І.В. Плюс” про відмову від апеляційної скарги не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення (ухвали) місцевого господарського суду у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного підприємства“Фірма Е.І.В. Плюс” на ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. у справі № 22/283.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. у справі № 22/283.

3. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи № 22/283.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Губенко Н.М.

Барицька Т.Л.

22.12.06 (відправлено)