КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2006                                                                                           № 02-4-19/785

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Моторного О.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київська транспортна прокуратура

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.11.2006

у справі № 02-4-19/785 (Саранюк В.І.)

за позовом                               Київський транспортний прокурор

до                                                   ДП "Миколаївський облавтодор" ДАК "Автомобільні дороги України"

Державна служба автомобільних доріг України

Служба автомобільних доріг в Миколаївській області

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 6000000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2006 року позов Київського транспортного прокурора в інтересах Мінтранспорту та зв’язку України, ДТГО „Південно-Західна залізниця” до ДП „Миколаївський облавтодор”, Держслужби автодоріг України, Служби автодоріг в Миколаївської області про стягнення 6000000 грн. повернутий та відмовлено у прийнятті. Ухвала господарського суду мотивована тим, що позовна заява не підлягає розгляду у господарських судах.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор звернувся з апеляційним поданням, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить її скасувати.

Відповідач 2- Держслужба автодоріг України в судове засідання не з’явився в зв’язку з участю його представника в іншому судовому засіданні, на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду у справі, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника, оскільки вона розглядається не по суті.

Позивач 1, відповідач 1 в судове засідання не з’явилися, причина суду не відома, в зв’язку з тим, що сторони про час розгляду справи повідомлені належним чином, колегія суддів вважає можливим розглянути її в порядку ст. 75 ГПК України.

Переглядаючи справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла наступного.

Як встановлено матеріалами справи, позовні вимоги Київського транспортного прокурора базуються на договорі підряду № ПЗНКВ-032416НЮ від 12.06.2003 укладеного між ДТГО „Південно-Західна залізниця” та ДП „Миколаївський облавтодор” щодо виконання робіт по реконструкції автомобільної дороги Київ-Одеса на ділянці м. Жашків - с. Червонознам”янка.

Заперечуючи проти ухвали суду, прокурор посилається на те, що позивач 2 створений на державної власності, підпорядковується Мінтранспорту, а несплата відповідачем 1 коштів за вказаним договором, спричиняє збитки державі та порушує її інтереси.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, оскільки повноваження і функції прокурора в судовому процесі визначені Конституцією, Законом України “Про прокуратуру” та ГПК України ( ст. 29 ГПК), згідно з якими прокурор як самостійний учасник судового процесу має право звертатися до господарського суду з позовними заявами в інтересах громадянина і держави. Ст. 2 ГПК України передбачено, що у позовній заяві прокурор визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп99 щодо тлумачення ст. 2 ГПК України під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. А також те що прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Крім того, позивач 2 не зважаючи на підпорядкування Міністерству транспорту та зв’язку України та державну форму власності, є юридичною особою і має самостійне право на звернення до суду з позовними заявами за захистом своїх прав, а також колегія суддів звертає увагу на ту обставину що відповідачі у справі також є державними підприємствами та установами.

Не зважаючи на вищевказане, колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду що справа не підлягає розгляду в господарських судах, оскільки із ст. 12 ГПК України вбачається що, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві. Сторонами в судовому процесі-позивачами і відповідачами-можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюванного права або охоронюваного законом інтересу ( ст.21 ГПК України).

Враховуючи що у позові зачеплені інтереси юридичних осіб згідно договору підряду, господарський суд помилився у висновку про відмову у прийняти позову до провадження на даних обставинах, таким чином ухвала суду першої інстанції від 08.11.2006 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційне подання Київського транспортного прокурора задовольнити, ухвалу господарського суду м. Києва № 02-4-19785 від 08.11.2006- скасувати.

2.           Матеріали справи повернути до господарського суду м. Києва для розгляду.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Моторний О.А.

21.12.06 (відправлено)