КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2006                                                                                           № 34/12-03

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Гольцової Л.А.

Моторного О.А.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - не з"явився

від відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дібровка"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.02.2003

у справі № 34/12-03 (Ковтонюк Л.В.)

за позовом                               Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу (товариство з обмеженою відповідальністю ) Фірма "Фора"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Дібровка"

про                                                  спонукання до виконання договірних зобов"язань

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.02.2003 у справі № 34/12-03 зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Дібровка” передати Фірмі “Фора” станок заточний ВМР з розводним пристроєм, 1997 року випуску.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що за договором оренди від 22.08.2000 Фірма “Фора” передала Товариству з обмеженою відповідальністю “Дібровка” у тимчасове користування на 1 рік обладнання : станок лінтопильний “Вуд-Майзер” LT 30 HDE - 15 та станок заточний ВМР з розводним пристроєм. Після закінчення строку оренди Товариство з обмеженою відповідальністю “Дібровка” свої зобов’язання за договором виконало частково, а саме: повернуло позивачу станок ліптопильний “Вуд-Майзер” LT 30 HDE - 15, станок заточний ВМР з розводним пристроєм не повернуло.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення від 12.02.03 та залишити позов без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також неповним з’ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що в порушення умов договору директором позивача з групою осіб без виклику уповноважених осіб орендаря та хранителя обладнання ЗАТ “Борисфен та К”, без складання акту прийому-передачі, завантажено та вивезено станок ВМР з розводним пристроєм та додав довідку прокуратури Київської області, в якій зазначено про порушення кримінальної справи за фактом викрадення з виробничого приміщення ЗАТ “Борисфен та К” станка заточного ВМР з розвідним пристроєм за ознаками злочину, передбаченого ст..185 ч. 3 КК України.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з’явилися.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представників сторін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне:

Підприємство з іноземним капіталом за участю українського капіталу (товариство з обмеженою відповідальністю) Фірма “Фора” звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дібровка” про спонукання до виконання договірних зобов’язань, які виникли у сторін відповідно до договору оренди обладнання від 22.08.2000.

12.02.2003 суддею Ковтонюк Л.В. було винесено рішення про задоволення позову Підприємства з іноземним капіталом за участю українського капіталу (товариство з обмеженою відповідальністю) Фірма “Фора” в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2003 була прийнята апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Дібровка” на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2003 до провадження та призначена на 28.07.2003.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2003 було зупинено апеляційне провадження до завершення розслідування кримінальної справи про викладення станка заточного, що підтверджується копією довідки Прокуратури Київської області №04/2-741-03 від 17.02.2003 (м.с. 63).

Неодноразово апеляційній суд своїми листами (17.01.2004; 15.01.2005; 16.01.2005; 16.03.2005) зобов’язував сторони повідомити про результати розслідування кримінальної справи з метою розгляду по суті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дібровка”.

Листом №7 від 04.03.2005 Товариство з обмеженою відповідальністю “Дібровка” повідомило, що досудове слідство по кримінальній справі по факту крадіжки заточного станка з розвідним пристроєм ВМР зупинено до встановлення місцезнаходження особи, що вчинила злочин.

04.12.2006 розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду було змінено склад колегії на Капацин Н.В. – головуючий суддя, судді – Барицька Т.Л., Малетич М.М., в зв’язку з виробничою необхідністю.

Судова колегія 04.12.2006 винесла ухвалу про поновлення апеляційного провадження та призначення розгляду апеляційної скарги на 18.12.2006. Також даною ухвалою було зобов’язано відповідача надати докази викрадення працівником Підприємства з іноземним капіталом за участю українського капіталу (товариство з обмеженою відповідальністю) Фірма “Фора” заточного станка з розвідним пристроєм ВМР.

Зважаючи на вище зазначене апеляційним судом 18.12.2006 було винесено постанову по справі №34/12-03.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, про те що відповідач не виконав свої зобов’язання належним чином, з наступних підстав.

Між Підприємством з іноземним капіталом за участю українського капіталу (товариство з обмеженою відповідальністю) Фірма “Фора” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дібровка” було укладено договір оренди обладнання від 22.08.2000 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння та користування станок лінтопильний “Вуд – Майзер” LT 30 HDE – 15 та станок заточний ВМР з розводним пристроєм.

Згідно пункту 4.1. Договору майно, що орендується, вважається переданим орендареві з моменту підписання акту приймання майна, що орендується. Термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття майна, що орендується, за актом приймання (пункт 4.2. Договору).

Пункт 8.1. Договору встановлює, що після закінчення терміну оренди орендар зобов’язаний протягом 10 днів повернути майно, що орендується, орендодавцю.

Позивач 22.08.2000 передав відповідачу у тимчасове користування на 1 рік обладнання: станок лінтопильний “Вуд –Майзер” LT 30 HDE – 15, рік випуску 1997 вартість 15 000 грн. та станок заточний ВМР з розводним пристроєм рік випуску 1997 вартість 16 000 грн., що підтверджується актом передачі обладнання в оренду, від 22.08.2000 та видатковою накладною № 46 від 22.08.2000 на передачу в оренду обладнання.

По закінченню терміну оренди відповідач свої зобов’язання відповідно до умов Договору виконав частково, а саме: повернув позивачу станок ліптопильний “Вуд – Майзер” LT 30 HDE - 15, що підтверджується актом приймання передачі обладнання від 08.11.2001. Станок заточний ВМР з розводним пристроєм відповідачем не був повернутий.

04.09.2001 відповідач отримав вимогу позивача про повернення станка згідно з умовами Договору оренди. Листом № 38 від 18.09.2001 відповідач повідомив позивача про те, що готовий повернути уповноваженому представнику орендодавця наступне майно: станок лінтопильний “Вуд – Майзер” LT 30 HDE - 15, даний станок може бути повернутий лише за умови надання уповноваженим представником орендодавця документів, що підтверджують закінчення зобов’язань орендодавця перед заставодержателем (АБ банк соціального розвитку “Укрсоцбанк”), який був прийнятий за умовами договору застави від 04.10.2000 р. (м.с. 8).

В матеріалах справи присутня довідка Подільської філії м. Києва “Укрсоцбанку” № 09013/151 від 01.11.2001 про те, що станок лінтопильний “Вуд – Майзер” LT 30 HDE - 15, що є предметом застави по договору застави від 04.10.2000 р. з реєстру застав рухомого майна банком виключений (м.с. 12).

Наявність акту приймання - передачі обладнання від 08.11.2001 підтверджує той факт, що відповідач передав позивачу станок лінтопильний “Вуд – Майзер” LT 30 HDE - 15.

Відповідач наполягає на тому, що станок заточний ВМР з розводним пристроєм позивачем був забраний самовільно. Посилання відповідача ґрунтується на тому, що порушена кримінальна справа за фактом викрадення з виробничого приміщення Закритого акціонерного товариства “Борисфен та К” станка заточного ВМР з розводним пристроєм за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

А також в зв’язку з тим, що стаття 5 Цивільного кодексу України передбачає те, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини між позивачем і відповідачем припинили існувати до набрання чинності Цивільного кодексу України, тому вони мають регулюватися нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу Української РСР за договором майнового найму наймодавець зобов’язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Пункт 5 статті 265 Цивільного кодексу Української РСР встановлює, що наймач зобов’язаний при припиненні договору найму повернути майно у тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу.

Відповідач свої зобов’язання відповідно до норм статті 265 Цивільного кодексу Української РСР та умов Договору не виконав, станок заточний ВМР з розводним пристроєм не був повернутий позивачу.

Відповідач не довів належним чином факт передачі або самовільного вивозу станока заточного ВМР з розводним пристроєм позивачем.

Згідно із ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідач не довів певними засобами доказування свої заперечення .

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України підставою для звільнення від доказування є вирок суду з кримінальної справи. Відповідачем не доведено, що орендований ним у позивача станок викрадено самим позивачем, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2003р. по справі № 34/12-03 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Дібровка” на рішення Господарського суду м. Києва 12.02.2003р. у справі № 34/12-03 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2003р. у справі № 34/12-03 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 34/12-03 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Гольцова Л.А.

Моторний О.А.

28.12.06 (відправлено)