КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2006                                                                                           № 47/9

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Алданової С.О.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:          не з’явились,

від відповідача1:          Чорненький О.В.,

від відповідача2:          не з’явились,

від відповідача3:          не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "АВФ-Продакшн"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.03.2006

у справі № 47/9 (Станік С.Р.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Візард пост"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "АВФ-Продакшн"

Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа Колесник Сергій Георгійович

Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа Колісник ВолодимирГеогійович

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  відновлення порушеного права

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання договору оренди приміщення від 07.10.2005, укладеного між відповідачами, недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України та зобов’язання відповідача-1 звільнити приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2006 у справі № 47/9 позов задоволено.

Договір оренди приміщення третього поверху (в літ. А) майнового комплексу за адресою м. Київ, вул. Глибочицька, буд. № 29-13 від 07.10.2005, укладений між відповідачами визнано недійсним.

Зобов’язано відповідача-1 звільнити приміщення третього поверху (в літ. А) майнового комплексу за адресою м. Київ, вул. Глибочицька, буд. № 29-13 від 07.10.2005, з моменту набуття рішенням по даній справі законної сили.

Стягнуто з відповідачів 2, 3 на користь позивача по 42,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 50,59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач-1 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача-1, встановив наступне:

30.04.2004 між ЗАТ “Виробничо-художнє об’єднання ім. Т.Г. Шевченка”, в якості продавця та Колісником В.Г., Баранниковою О.С, Колесником С.Г., Мартаковим К.В., в якості покупців було укладено договір купівлі-продажу 20/100 частин нежилих приміщень (в літ. А) майнового комплексу по вул. Глибочицькій, 29-31 у місті Києві, відповідно до умов якого продавець зобов’язався передати у власність покупців, а покупці зобов’язалися прийняти у рівних частках кожний 20/100 частин (568,3 кв.м.) нежилих приміщень (в літ. А) майнового комплексу по вул. Глибочицькій, 29-31 у місті Києві та сплатити за них обумовлену грошову суму.

Відповідно до акту прийому-передачі від 17.05.2004 продавець передав, а покупці прийняли нежилі приміщення (в літ. А), що складають 20/100 частин майнового комплексу по вул. Глибочицькій, 29-31 у місті Києві.

11.07.2005 між СПД-ФО Мартаковим К.В., в якості орендодавця, та ТОВ “Візард-Пост”, в якості орендаря, було укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно умов якого орендодавець зобов’язався надати орендарю в тимчасове користування нежитлове приміщення 3 поверху (в літ. А), загальною площею 284,15 кв.м. майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 29-31.

07.10.2005 між СПД-ФО Колісником В.Г., СПД-ФО Колесником С.Г., в якості орендодавців, та ТОВ “АВФ-Продакшн”, в якості орендаря, було укладено договір оренди приміщення, згідно умов якого орендодавці зобов’язались надати орендарю в тимчасове платне користування приміщення майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 29-313, а саме нежилі приміщення третього поверху (в літ. А), загальною площею 568,3 кв.м.

Суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачі 2, 3 незаконно, без належних правових підстав та без відповідного дозволу позивача розпорядились всім приміщенням третього поверху площею 568,3 кв.м. (в літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 29-31, ј частка якого знаходиться у позивача в оренді за договором оренди від 11.07.2005, чим порушили право позивача на користування орендованим ним майном, у зв’язку з чим суд визнав договір оренди приміщення від 07.10.2005 недійсним.

Вищезазначений висновок суду першої інстанції апеляційний господарський суд вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

При дослідженні договору купівлі-продажу 20/100 нежилих приміщень від 30.04.2004 колегією суддів встановлено, що частки співвласників не визначено ні у дробовому, ні у відсотковому відношенні.

Висновок суду апеляційної інстанції про невизначення часток у договорі купівлі-продажу підтверджується також і договором оренди приміщення від 11.07.2005, за яким позивачу передано в оренду приміщення площею 284,15 кв.м., що складає більше половини (1/2), а не 1/4 як зазначив суд першої інстанції, від приміщення площею 568,3 кв.м.

Тому, на зазначені правовідносини поширюються вимоги чинного законодавства України щодо здійснення права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Позивачем в порушення ст. 33 ГПК України не надано доказів незгоди інших співвласників на укладення відповідачами 2 і 3 договору оренди приміщення від 07.10.2005.

Висновок суду першої інстанції, що оспорюваний договір укладено без відповідної згоди позивача є безпідставним, оскільки згода позивача на укладення даного договору законодавством не вимагається, так як позивач не є співвласником приміщення, переданого в оренду.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2005 у справі № 30/469 у первісному позові ТОВ “Київська Пост-Продукція” до ТОВ “АВФ-Продакшн”, СПД-ФО Колесника С.Г., СПД-ФО Колісника В.Г. про визнання недійсним договору оренди приміщення від 07.10.2005 відмовлено та задоволено зустрічний позов ТОВ “АВФ-Продакшн” про визнання зазначеного договору укладеним.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога позивача про визнання недійсним договору оренди приміщення від 07.10.2005, укладеного між відповідачами, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги позивача про зобов’язання відповідача-1 звільнити приміщення також не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідач-1 займає приміщення на підставі укладеного та дійсного договору оренди приміщення від 07.10.2005.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2006 у справі № 47/9 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “АВФ-Продакшн” - задоволенню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АВФ-Продакшн” задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2006 у справі № 47/9 скасувати.

3.          В задоволенні позову відмовити.

4.          Матеріали справи № 47/9 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Алданова С.О.