КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2006                                                                                           № 47/79

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна В.О.

суддів:                                         Рєпіної Л.О.

Брайка А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.04.2006

у справі № 47/79 (Станік С.Р.)

за позовом                               Прокурор Святошинського району м.Києва

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 366665,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.04.2006 року у справі № 4779 позов прокурора Святошинського району в інтересах держави в особі Управління ПФУ у Святошинському районі до ТОВ “Науково-виробничий комплекс” про стягнення 366665,85 грн. задоволений повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не з’ясував усіх обставин, що мають значення для справи, просить його змінити в частині стягнення суми основного боргу.

Прокурор, позивач правом наданим ст. 96 ГПК України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання представники не з’явилися, причина суду не відома, сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, таким чином колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутністю прокурора та позивача в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв’язку з наступним.

Як встановлено матеріалами справи, з акту від 16.02.06 щодо перевірки управлінням ПФУ та прокурором Святошинського району виявилися порушення з боку відповідача сплати зборів на обов’язкове державне пенсійне страхування за період з 01.04.05 по 26.01.06.

Відповідно до ст.1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування є суб’єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності, яки використовують працю найманих працівників.

Згідно до ст.19 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форм, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Статтею 20 цього Закону обчислення страхових внесків територіальними органами ПФУ здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Заперечуючи проти рішення в частині стягнення основної суми заборгованості відповідач вказує, що за цей період позивачем виставлена вимога на суму 271497 грн., яка має силу виконавчого документу і зараз знаходиться на примусовому виконанні у ДВС, але при поданні позову прокурором даний факт врахований не був, що призводить до подвійного стягнення коштів.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

26.10.2005 Управління ПФУ Святошинського району виставило відповідачу вимогу № Ю-106 про сплату недоїмки в розмірі 271497 грн., на підстави чого ДВС Святошинського РУЮ відкрило виконавче провадження та наклало арешт на кошти з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

В акт перевірки врахована сума за той саме період на яку вже звернено стягнення, отже стягнення 366665,85 грн. за період з 01.04.05 по 26.01.06 може привести до повторного стягнення суми. Таким чином, з заявленої суми позову повинно відрахувати суму вимоги та стягнути залишок в розмірі 95186,82 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду м. Києва підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ “Науково-виробничий комплекс” задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2006 року у справі № 4779 змінити в частині стягнення суми по страхових внесків в сумі 366665,82 грн. на 95186,82 грн.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Брайко А.І.

29.06.06 (відправлено)