КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2006                                                                                           № 8/237

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Студенця В.І.

при секретарі:                              Дзюбі О.В.

За участю представників:

від позивача -Бугай В.Т.(дов. № 16-4/269 від02.09.2006р.) ;

від відповідача -Завгородня С.А.(дов. б/н від 11.01.2006р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Укратоменергобуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.06.2006

у справі № 8/237 (Катрич В.С.)

за позовом                               Будівельне управління Державного управління справами

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Укратоменергобуд"

про                                                  стягнення 40833,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.06.2006. у справі № 8/237 позов задоволено частково - стягнуто з Закритого акціонерного Товариства “Укратоменергобуд” на користь Будівельного управління Державного управління справами 6435,91 грн. пені, 2095,41 грн. штрафу, 528,98 грн. річних, 1838,86 грн. збитків від інфляції, 108,99 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що ЗАТ “Укратоменергобуд” несвоєчасно здійснив розрахунки за надані будівельні послуги на підставі контракту № 25 від 09.09.2004, умови якого було сторонами продовжено до 01.09.2005, а за несвоєчасно проведений розрахунок відповідач повинен сплатити пеню згідно умовам контракту, а також у відповідності із статтею 625 Цивільного кодексу України сплатити основний борг з урахуванням інфляції та 3 відсотків річних.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2006 № 8/237 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, зазначає, що дія Контракту № 25 від 09.09.2004 була продовжена лише до 01.09.2005, а у вересні 2005 року роботи виконувались без договору .

У Поясненнях до апеляційної скарги ЗАТ “Укратоменергобуд” наполягає на виконанні робіт у вересні 2005 року за межами строку дії Контракту, вважає їх позадоговірними, вимога про їх сплату заявлена 24.03.2006 і встановлено термін оплати до 10.04.2006, тому за прострочення оплати до подачі позову може бути стягнуто збитки від інфляції 29,34 грн., три відсотки річних в сумі 88,56 грн., а в решті фінансових санкцій належить відмовити.

Позивач Будівельне управління Державного управління справами у Відзиві на апеляційну скаргу з апеляційною скаргою не погоджується, наголошує на тому, що Будівельне управління Державного управління справами є підприємством державної форми власності, належить до державного сектору економіки, і тому по спірним взаємовідносинам необхідно керуватись розміром штрафних санкцій, що встановлені статтею 231 Господарського Кодексу України.

У відповідності із статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Представники сторін в судове засідання з’явилися, підтримали свої доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченні на апеляційну скаргу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

09.09.2004р. між ЗАТ “Укратоменергобуд” - “замовник” та Будівельним управлінням Державного управління справами - “підрядник” був укладений контракт на виконання робіт баштовим краном типу КБ – 504 на будівництві ІІ черги Міжнародного виставкового центру за адресою Броварський проспект, 15 в термін з 20.09.2004 по 31.01.2005.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за замовленням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Додатковими угодами № 1 від 30.01.2005р., № 2 від 26.05.2005р., № 4 від 2005р. сторони продовжували терміни виконання робіт та послуг за контрактом № 25 від 09.09.2004р., а саме: до 01.06.2005р., до 15.07.2005р. та до 01.09.2005р. ( а.с. 10 – 15).

Умовами п. 1.1 контракту сторони передбачили, що фінансування робіт “підрядника” на будівництві ІІ черги Міжнародного виставкового центру за адресою Броварський пр-т., 15 в м. Києві проводить “замовник” за рахунок коштів, отриманих від інвесторів, а пункт 4.2 Контракту встановлює, що оплату виконаних “ підрядником”робіт”змовник” проводить по діючим в “УБК” цінам.

До початку виконання робіт на об’єкті “замовник” проводить 100 -відсоткову проплату за роботу крану за термін з 20.09.2004р. по 31.01.2005р. в сумі 107502,72 грн. та за монтаж крану - 25437,95 грн. За місяць до закінчення роботи КБ-504 “замовник” сплачує вартість демонтажу крану (п.4.3 контракту).

Крім того, сторони погодили, що до початку демонтажу та вивозу баштового крану типу КБ-504, “замовник” проводить повний розрахунок за виконані “підрядником” роботи по об’єкту.

Протягом 2004 –серпня 2005р. сторонами за контрактом були підписані щомісячні довідки про обсяги виконаних робіт( а.с. 27-50) та про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 ( а.с. 15-25).

Позивач виконав належним чином свої зобов’язання по вказаному контракту, а відповідач виконав свої зобов’язання частково, перерахував на розрахунковий рахунок позивача суму у розмірі 302583,21 грн., що становить оплату за виконані роботи по серпень 2005 року включно. Таким чином, розрахунки за контрактом № 25 від 09.09.2004, термін дії якого закінчився 01.09.2005, відповідачем проведено.

Однак, після 01.09.2005 сторони не продовжили термін дії Контракту № 25 від 09.09.2004, а за погодженням сторін кран КБ-504 продовжував виконувати роботи. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач наполягав на виконанні будівельних робіт у вересні 2005 року на підставі усної домовленості, а не Контракту, представник позивача погодився, що виконання будівельних робіт у вересні 2005 року здійснювалось на підставі усної домовленості, а не Контракту.

Обсяги виконаних будівельних робіт у вересні 2005 року підтверджуються довідками про роботу баштового крана КБ-504 ( а.с. 51-52),довідкою Типової форми № КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт та витрат ( а.с. 26) на суму 29934,49 грн., копією рахунку-фактури № 111/249 від 30.09.2005 ( а.с. 64).

Сторонами по контракту був підписаний акт звірки взаєморозрахунків за контрактом № 25 від 09.09.2004р., яким підтверджено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.11.2005р. та 01.01.2006 становить 29934,49 грн. (а.с. 65 , 67 ), що становить заборгованість за вересень 2005.

Оскільки сторони погодились, що будівельні роботи у вересні 2005 року виконувались без укладання письмового договору або продовження терміну Контракту № 25 від 09.09.2004, то у відповідності із статтею 530 Цивільного кодексу України якщо строк ( термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач Будівельне управління Державного управління справами 23.03.2006 та 24.03.2006 направило на адресу ЗАТ “Укратоменергобуд” Акт виконаних робіт за вересень 2005 року і письмову вимогу сплатити до 10 квітня 2006 року заборгованість за вересень 2005 р. 29934,49 грн. ( а.с. 68-70).

Відповідач перерахував на рахунок позивача суму основного боргу в розмірі 29934,49 грн., зазначене підтверджується платіжними дорученнями № 626 від 16.05.2006р. та № 637 від 17.05.2006р. ( а.с. 82 -83).

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. З огляду на викладене, в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 29934,49 грн., суд першої інстанції обґрунтовано припинив провадження у справі, оскільки відповідач перерахував на рахунок позивача вказану суму до звернення позивача з позовом до господарського суду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 2 ст. 193 Господарського Кодексу України встановлює, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором .

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З урахуванням заявленої позивачем вимоги на підставі ст.530 Цивільного кодексу України оплатити надані послуги в сумі 29934,49 грн. до 10.04.2005 та фактичної їх оплати 16 та 17.05.2006 відповідач прострочив виконання свого обов’язку на 36 днів.

З огляду на викладене, вимоги позивача, який належить до державного сектору економіки, в розмірах, що встановлені ст.231 Господарського кодексу України, про стягнення з відповідача пені за 36 днів в розмірі 0,1 відсотка в сумі 1077,64 грн. та штрафу сім відсотків в сумі 2095,41 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції за 36 днів прострочення виконання грошового зобов’язання підлягають стягненню в сумі 29,34 грн. та три відсотки річних в сумі 88,57 грн.

За таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва по даній справі частково не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підлягає частковій зміні.

У відповідності із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від           27.06.2006 у справі 8/237частково змінити, а апеляційну скаргу частково задовольнити

2.          Абзаци перший та другий резолютивної частини рішення викласти в редакції :

“Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Укратоменергобуд” ( 03035, м. Київ, вул.. Урицького, 45, офіс 606, р/р 78 у ТОВ КБ “Актив банк” МФО 300852 код ЕДРПОУ 32347574) на користь Будівельного управління Державного управління справами ( 03113, м. Київ, проспект Перемоги, 72, р/р 8012 у Київській міській філії АКБ “Укрсоцбанк” МФО 322012, ) 1077 ( одна тисяча сімдесят сім) грн.64 коп. пені, 2095 ( дві тисячі дев’яносто п’ять) грн.41 коп. штрафу, 88 ( вісімдесят вісім ) грн.57 коп. річних , 29 ( двадцять дев’ять ) грн. 34 коп. збитків від інфляції, 33 ( тридцять три ) грн. державного мита та ( дев’ять) грн.. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій відмовити.”

3.          В іншій частині рішення Господарського суду м. Києва по справі № 8/237 від 27.06.2006 залишити без змін.

Матеріали справи № 8/237 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Студенець В.І.

21.09.06 (відправлено)