КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2006                                                                                           № 42/88

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                         Барицької Т.Л.

Ропій Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватна фірма "Таврія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.04.2006

у справі № 42/88 (Паламар П.І.)

за позовом                               ЗАТ "Харківська бісквітна фабрика"

до                                                   Приватна фірма "Таврія"

Державна виконавча служба у Дніпровському районі м. Києва

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 506379,26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.04.2006 у задоволенні скарги Приватної фірми „Таврія” на дії Державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що арешт на належні боржнику нежилі приміщення площею 987,8 кв.м. та 40 кв.м. по б-ру Дарницькому, 5-а у м. Києві був накладений державним виконавцем Державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва з дотриманням вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Приватна фірма „Таврія” звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.04.2006, посилаючись на не відповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Суд не взяв до уваги те, що вартість нежилих приміщень загальною площею 1027,8 кв. м. по б-ру Дарницькому, 5-а у м. Києві відносно їх купівельної вартості значно зросла і для погашення боргу достатньо накласти арешт на приміщення одного з двох поверхів будівлі або підвалу.

Приміщення перебувають у відмінному стані, а тому для погашення боргу цілком достатньо було відповідно до ч. 8 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження” накласти арешт на частину приміщення, а не на всю будівлю.

Згідно з висновком суб’єкта незалежної оціночної діяльності – Приватного підприємства „Оланда” станом на 01.03.2006 вартість підвального приміщення, яке складає 18% від площі всіх інших арештованих приміщень боржника, має вартість з урахуванням ПДВ 1377962 грн. 40 коп., що перевищує борг за зведеним виконавчим провадженням. Отже для задоволення боргу в сумі 980469 грн. 25 коп., витрат на виконавче провадження та стягнення виконавчого збору, достатньо було накласти арешт лише на підвальне приміщення, а не на все нерухоме майно боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство закритого типу „Харківська бісквітна фабрика” просить ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.04.2006 у справі № 42/88 залишити без змін, посилаючись на те, що ухвала відповідає вимогам закону, оскільки базується на договорі купівлі-продажу приміщення від 21.04.1999, ціна якого складає 485462 грн.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу № 51/5 від 15.06.2006 Державна виконавча служба у Дніпровському районі міста Києва просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що строк на добровільне виконання боржником рішення місцевого господарського суду закінчився, рішення не виконано, кошти на арештованих рахунках відсутні.

При розгляді апеляційної скарги колегією суддів були заслухані пояснення стягувача та представника державної виконавчої служби, досліджені наявні матеріали справи та встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.02.2005 у справі № 42/88, яке набрало законної сили позов Акціонерного товариства закритого типу „Харківська бісквітна фабрика” задоволено. За рішенням стягнуто з Приватної фірми «Таврія» на користь Акціонерного товариства закритого типу „Харківська бісквітна фабрика” 486414 грн. 12 коп. боргу, 11673 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1411 грн. 37 коп. 3% річних з простроченої суми, 6880 грн. 77 коп. пені, 1700 грн. витрат по оплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

24.03.2005 на підставі вищезазначеного рішення Господарським судом м. Києва був виданий наказ № 42/88.

13.04.2005 державним виконавцем державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва Богачук Іриною Михайлівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 42/88 від 24.03.2005.

07.03.2006 Приватна фірма „Таврія” звернулась до Господарського суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва, в якій просить визнати не чинною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.12.2005 та акту опису і арешту майна приватної фірми „Таврія” від 09.02.2006 в частині арешту нежилих приміщень площею 987,8 кв.м. та площею 40,0 кв.м., які розташовані по Дарницькому бульвару, 5-а в м. Києві, посилаючись на те, що для задоволення боргу, витрат на виконавче провадження та стягнення виконавчого збору відповідно до ч. 8 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження” достатньо було накласти арешт на частину приміщення, яке є у власності боржника, оскільки станом на 09.02.2006 вартість приміщень, на які накладено арешт визначена державним виконавцем у розмірі 5 139000 грн., сума боргу яка повинна бути стягнута за зведенням виконавчим провадженням, як вбачається із змісту постанови про арешт та акту опису майна складає 980469 грн. 25 коп., отже державним виконавцем накладено арешт на майно, що у 5 разів перевищує загальну суму боргу, яка має бути стягнута з боржника.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.04.2006 у справі № 42/88 у задоволенні скарги Приватної фірми „Таврія” на дії Державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва відмовлено, посилаючись на те, що відповідно ч.ч. 1, 8 ст. 50 , ч.ч. 1.2,4 ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець може накласти арешт на все або окремо визначене майно боржника у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов’язаних з проведенням виконавчих дій на виконання.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали із врахуванням наступних обставин.

Оскаржуваною постановою № 876013 від 20.12.2005 державним виконавцем державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва Богачук Іриною Михайлівною при примусовому виканні наказів № 38/463 від 17.01.2005, № 42/88 від 24.03.2005 про стягнення з Приватної фірми „Таврія” на користь ЗАТ „Житомирськи ласощі” 31477, 4 грн. та на користь ЗАТ „Харківська бісквітна фабрика” 508197 грн. 26 коп. було накладено арешт на майно Приватної фірми „Таврія”, а саме на нежилі приміщення площею 987,8 кв.м. та 40 кв.м. по Дарницькому бульвару, 5, які належать останній на підставі повідомлення з БТІ м. Києва № 24528 по даним книг реєстрації та заборонено Приватній фірмі „Таврія” здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить.

09.02.2006 державним виконавцем Державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва Богачук І.М. при примусовому виканні наказів Господарського суду м. Києва № 42/88 від 24.03.2005; № 38/463 від 17.01.2005;№ 8/80 від 14.11.2005; № 26/185 від 18.04.2005; № 14/378 від 01.07.2005; № 34/278 від 11.06.2005 в присутності понятих та боржника в особі директора Тищенко Анатолія Григоровича був складений акт опису й арешту майна № 027032, яке знаходиться за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар літ. „А”.

Із договорів купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 21.04.1999 та від 29.05.2002, на підставі яких Приватна фірма „Таврія” придбала нежитлові приміщення площею 987,8 кв.м. та 40 кв.м. по б-ру Дарницькому, 5 літ.”А” у м. Києві вбачається, що загальна купівельна вартість цих приміщень становить 485462 грн., що не перевищує загальну суму стягнення за зведеним виконавчим провадженням.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що арешт на майно був накладений державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Посилання скаржника на ч. 8 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження” не може бути прийняте колегією суддів до уваги, оскільки частиною 8 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження” передбачена можливість звернення стягнення на частку майна тільки в тому випадку коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, тоді стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. В даному випадку згідно із повідомленням БТІ № 24528 по даним книг реєстрації нежилі приміщення площею 987,8 кв.м. та 40 кв.м. по Дарницькому бульвару № 5 літ „А” зареєстровані на праві власності за Приватною фірмою „Таврія”.

Не може бути прийняте до уваги й посилання скаржника на висновок суб’єкта незалежної оціночної діяльності – Приватного підприємства „Оланда”, яким на 01.03.2006 встановлена вартість підвального приміщення у розмірі 1377962 грн. 40 коп., яка перевищує борг за зведеним виконавчим провадженням, не заслуговує на увагу оскільки вищезазначений висновок складений 01.03.2006, тобто після винесення ухвали у даній справі, та не був предметом дослідження у господарському суді першої інстанції

Таким чином, враховуючи викладене, немає підстав визнати доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, переконливими та такими, що спростовують висновки місцевого господарського суду, а тому колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції винесена у повній відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду м Києва від11.04.2006 у справі № 42/88 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватної фірми „Таврія” без задоволення.

2. Матеріали справи № 42/88 повернути до Господарського суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька Т.Л.

Ропій Л.М.