КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2006                                                                                           № 6/917

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Бившевої Л.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Кравчук А.М.(дов. № 01/06 від 03.01.2006)

від відповідача -керуючий санацією Кебкал О.М.(дов. № 01-308 від 10.10.05 );

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Київгаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.02.2006

у справі № 6/917 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Київгаз"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Дарна"

про                                                  стягнення 14893,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.06 у справі № 6/917 відмовлено Відкритому акціонерному товариству “Київгаз” в задоволені позову до Закритого акціонерного товариства “Дарна” про стягнення збитків 14893,01 грн. в повному обсязі.

Рішення господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що відносно заборгованості, яка виникла станом на 01.01.2002 за Договором №7101614 від 22.04.1998р. позивачем було пропущено строк позовної давності, який встановлений статтею 71 Цивільного кодексу УРСР. А до правовідносин, які виникли відповідно до умов Договору №7101604 від 29.01.2002р. та регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд першої інстанції не встановив факту порушення відповідачем своїх договірних зобов’язань.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.06 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме норми статей 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, які встановлюють, що зобов’язання виникають на підставі договору, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, а зобов’язання може припинитися лише виконанням, проведеним належним чином. Також позивач вважає, що строк позовної давності по договору №7101614 від 22.04.1998р слід відраховувати від 01.06.2003 - дати складання з відповідачем зведеного Акту звірки розрахунків.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу суду не надав.

Представники позивача і відповідача в судове засідання з’явились.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила :

Між Відкритим акціонерним товариством “Київгаз” (далі - Позивач), що є правонаступником Державного комунального підприємства газового господарства “Київгаз” та Закритим акціонерним товариством “Дарна” (далі - Відповідач) було укладено Договір № 7101614 від 22.04.1998р. (далі - Договір).

Пунктом 2.9 Договору передбачено обов’язок споживача щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця забезпечувати оплату вартості спожитого мешканцями квартир газу за діючими тарифами по єдиних абонентських книжках платників комунальних послуг. У разі нездійснення окремими мешканцями квартир до 10 числа кожного наступного за звітним місяця нарахованих їм платежів, або у разі ненадходження у цей же термін від районних відділів субсидій нарахованих мешканцям квартир субсидій по оплаті за газ, споживач повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення оплати за спожитий газ мешканцями квартир та відділами субсидій до кінця наступного за звітним місяця, або провести оплату за рахунок власних або кредитних коштів.

Згідно з розрахунком позивача ( а. с. 19) відповідач належним чином свої зобов’язання за договором № 7101614 від 22.04.1998р не виконав. Заборгованість на 01.01.2001 становить 13646,60 грн., борг 2001 року становить 4316,19 грн. З розрахунку позивача вбачається також, що за 2002 рік надлишково сплачено 3416,35 грн. які позивач зарахував частково в рахунок заборгованості попередніх періодів.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України норми Цивільного Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На час виникнення станом на 01.01.2001 року обов’язку відповідача сплатити заборгованість в сумі 13646,60 грн. загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлювався статтею 71 ЦК УРСР в три роки. Отже, на час набрання чинності Цивільним кодексом України з 01.01.2004 строк пред’явлення вимог про стягнення заборгованості, що утворилась до 01.01.2001 сплив, у зв’язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано застосовані правила про позовну давність, встановлені ЦК УРСР.

Статтею 71 ЦК УРСР та стаття 257 Цивільного Кодексу України встановлюють загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач подав 23.02.2006 до Господарського суду м. Києва Заяву про застосування строків позовної давності ( а.с. 59).

Наслідком закінчення строку позовної давності є відмова у позові на підставі частини 1 статті 80 ЦК УРСР, частини 4 статті 267 Цивільного Кодексу України . Позивач поважності причин пропуску позовної давності суду не навів, клопотань про його поновлення не заявлено.

Посилання позивача на складений за травень 2003 року зведений акт звірки ( а.с. 33) не є підставою , що підтверджує поновлення строку позовної давності для стягнення заборгованості станом на 01.01.2001. Зведений Акт звірки розрахунків відображає суму заборгованості станом на 01.01.2003( а не 01.01.2001) та зміну стану цих розрахунків за один місяць –травень 2003 року.

Звірку розрахунків за газ та надані послуги щоквартально у відповідності з пунктом 2.13 Договору № 7101614 від 22.04.1998р. сторони не провадили.

За таких обставин підстави для задоволення вимог про стягнення боргу в сумі 13646,60грн., який виник до 01.01.2001, а також 4316,19 грн. за 2001 рік відсутні через закінчення строків позовної давності.

Відповідно до пункту 8 Договору № 7101614 від 22.04.1998р термін дії даного договору встановлено до 31.12.2002р.

29.01.2002р. було підписано договір №7101604, яким врегульовуються правовідносини, що й в Договорі № 7101614 від 22.04.1998р, зокрема, предметом даного договору є також постачання природного газу, технічне обслуговування і ремонт газопроводів газового обладнання, яке знаходиться на балансі або в оперативному розпорядженні споживача.

Таким чином відповідно до статті 220 ЦК УРСР дія Договору № 7101614 від 22.04.1998р. припинилась ,а взаємовідносини сторін, які виникли після 29.01.2002, регулюються Договором № 7101604.

Як вбачається з розрахунку позивача, за 2002 рік було нараховано 8291,82 грн., сплачено 11708,17 грн. переплата складає 3416,35 грн., підстав для стягнення заборгованості за 2002 рік позивач не надав.

Умовами пункту 2.9 Договору № 7101604 від 29.01.2002 одержувач – відповідач зобов’язаний : якщо одержувач користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, - щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця забезпечувати надходження до транзитного рахунку ГІОЦ грошових коштів мешканців квартир – безпосередніх споживачів газу за діючими тарифами по єдиних розрахункових книжках платників комунальних послуг. Якщо Одержувач не користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця, перераховувати на рахунок Постачальника суму, яку сплатили мешканці квартир за спожитий природний газ.

Як повідомив відповідач ЗАТ “Дарна” розрахунки мешканців відомчого житлового фонду за спожитий природний газ здійснюються самостійно через комунальне підприємство “Головний інформаційно-обчислювальний центр “ Київської міської державної адміністрації на підставі договору № 218 від 29.11.2002 на виконання робіт по розщепленню та перерахуванню комунальних платежів населення.

Таким чином, обов’язок відповідача за Договором № 7101604 від 29.01.2002 полягає у щомісячному до 10 числа наступного за звітним місяця забезпечувати надходження до транзитного рахунку ГІОЦ грошових коштів мешканців квартир – безпосередніх споживачів газу за діючими тарифами по єдиних розрахункових книжках платників комунальних послуг.

Умовами договору № 7101604 від 29.01.2002 не передбачено, що відповідач за рахунок власних або кредитних коштів повинен сплатити заборгованість мешканців квартир відомчих будинків за спожитий природний газ.

Пунктом 2.12 Договору № 7101604 від 29.01.2002 встановлено, що сторони повинні щоквартально проводити звірку розрахунків за газ та надані послуги. Щоквартальні звірки сторонами не проводились.

Пункт 2.10 Договору № 7101604 від 29.01.2002 покладає на відповідача – одержувача обов’язок перерахувати постачальнику протягом трьох банківських днів суми коштів, які надійшли від уповноважених установ та організацій по відшкодуванню втрат за надання пільг та субсидій з оплати природного газу.

У разі нездійснення окремими мешканцями квартир до 10 числа кожного наступного за звітним місяця нарахованих їм платежів, або у разі ненадходження коштів по відшкодуванню пільг та субсидій по оплаті за газ , одержувач – відповідач повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення оплати за спожитий мешканцями квартир та уповноваженими установами та організаціями по відшкодуванню пільг та субсидій, а саме шляхом стягнення заборгованості з боржників через суд.

На виконання Закону України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію” Кабінет Міністрів України Постановою від 27.06.2003 № 976 затвердив Порядок погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги, який набрав чинності з 1 липня 2003 року.

На виконання цього Порядку та свого зобов’язання забезпечити надходження платежів за природний газ відповідач повідомив про укладання у 2003-2004 роках 200 договорів про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги м ешканців відомчого житлового фонду, в тому числі і заборгованості за газопостачання.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2005 № 664 затверджено Порядок проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов’язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

На виконання цього Порядку відповідач надав суду копію Протоколу-погодження розрахунків від 15.12.2005 підприємств, установ та організацій, які приймають участь в розрахунках згідно статті 39 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік та постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2005 р № 664, підписаного в тому числі ВАТ “Київ газ” ( виробник послуг) та СВНКГП ЗАТ “Дарна” Дніпровського району згідно з яким погашено заборгованість за газ станом на 01.11.2005 в загальній сумі 86197,89 грн.

З 01.01.2004 набрали чинності Цивільний та Господарський Кодекси України. Оскільки постачання газу та обслуговування газових приладів позивачем та обов’язок відповідача забезпечити надходження коштів мешканців за спожитий газ продовжилось після 01.01.2004, то згідно з Прикінцевими положеннями до Цивільного та Господарського Кодексів до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми цих Кодексів.

Стаття 611 Цивільного Кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Необхідною умовою цивільно-правової відповідальності сторони у вигляді застосування збитків є встановлення факту порушення зобов’язання, зменшення майнових прав кредитора ( сума збитків), вина та причинний зв’язок.

Виходячи з умов пункту 2.10 Договору № 7101604 від 29.01.2002 порушення зобов’язань відповідачем може мати місце у вигляді не звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з мешканців-боржників.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість за 2003 рік становить 568,92 грн., заборгованість за 2004 рік становить 119,96 грн. З огляду на виконання відповідачем у 2003 році вимог Постанови Кабінету Міністрів від 27.06.2003 № 976 та укладання з мешканцями-боржниками 200 договорів про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2005 № 664 та проведення розрахунків з погашення зобов’язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - підстав для звернення відповідача з позовами до мешканців-боржників не було.

Стаття 623 Цивільного Кодексу України встановлює, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Позивач не надав суду доказів, що після підписання причетними сторонами Протоколу-погодження розрахунків № 63 від 15.12.2005 за газ на суму 86197,89 грн. із застосуванням Постанови кабінету Міністрів України від 29.07.2005 № 664, борги попередніх років, зафіксовані в розрахунку станом на 01.04.2005, залишились непогашеними.

У відповідності із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва по даній справі не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2006 у справі №6/917 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. .

2.          Матеріали справи № 6/917 повернути до Господарського суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Бившева Л.І.

14.07.06 (відправлено)