КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2006                                                                                           № 31/50

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Студенця В.І.

Данилової Т.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Линник В.М. (дов. № 416 від 29.12.2005);

від відповідача 1 – не з’явився

від відповідача 2 – Краглевич В.В.( дов. № 938 від 08.08.2005)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнє підприємство "Укрінвестпроект"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.02.2006

у справі № 31/50 (Качан Н.І.)

за позовом                               Іванопільська селищна Рада

до                                                   Дочірнє підприємство "Укрінвестпроект"

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімхолдинг"

про                                                  стягнення 7781,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 31/50 від 22.02.2006 позов задоволено: стягнуто з Дочірнього підприємства “Укрінвестпроект” на користь Іванопільської селищної Ради 7781,85 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, 210 грн. вартості послуг спеціаліста – автотоварознавця, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що 11.11.2004 о 19-30 на автодорозі Кременець – Біла Церква сталося ДТП між автомобілем ВАЗ – 2109, державний номер 50 452 КА, що на праві власності належить ДП “Укрінвестпроект” під керуванням водія Бондарчука М.С. та автомобілем ЗАЗ 110206 “Таврія”, державний номер 22 69 ІОА, який на праві власності належить Іванопільській селищній Раді, під керуванням водія Линника М.Д.

Відповідно до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.11.2004 дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія Бондарчука М.С. автомобіля ВАЗ-2109 № 50452 КА, який належить на праві власності ДП “Укрінвестпроект”, внаслідок порушення правил дорожнього руху. Згідно ст.1172 Цивільного Кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання службових обов’язків.

З урахуванням того, що відповідач ДП “Укрінвестпроект” у відповідь на претензію фактично визнав свою відповідальність за заподіяні збитки, рішенням суду першої інстанції стягнуто з ДП “Укрінвестпроект” суму матеріального збитку згідно з Актом дослідження спеціаліста -автотоварознавця від 09.12.2004 № 202, а також судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП “Укрінвестпроект” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 22.02.2006 в повному обсязі та припинити провадження по справі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, судом не взято до уваги наявність договору оренди автомобіля №08-2003/05 АА від 01.08.2003, відповідно до умов якого автомобілем ВАЗ 21093, державний номер 504-52 КА на момент ДТП володіло ТОВ “Торговий дім “Агрохімхолдінг”, а також те, що водій Бондарчук М.С., якого визнано винним в скоєні ДТП, не є працівником ДП “Укрінвестпроект”.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів, які викладені в апеляційній скарзі , та наполягає на тому, що договору оренди не існує, відповідач не повідомляв позивача про існування даного договору, а також просить змінити рішення – зобов’язати його передати ДП “Укрінвестпроект” автозапчастини, які підлягають заміні і перелічені в Додатку № 1 до Акту № 202 від 09.12.2004 дослідження спеціаліста-автотоварознавця.

Частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В матеріалах справи присутній відзив відповідача на позов, в якому зазначено, що автомобіль ВАЗ – 21093, державний номер 50 452 КА, з 01.08.2003 по 31.12.2004 знаходився в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдінг” відповідно до договору оренди, але даний договір, додаткова угода та акт прийому – передачі до відзиву на позовну заяву не долучено.

В судовому засіданні апеляційного суду 10.04.2006 на вимогу суду представник ДП “Укрінвестпроект” надав копію договору оренди автомобіля № 08-2003/05АА від 01.08.2003 з додатковою угодою від 31.12.2003, а також копію акту прийому-передачі автомобіля до договору оренди.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

З метою повного, всебічного та об’єктивного дослідження обставин справи колегія апеляційного суду ухвалою від 10.04.2006 залучила за власною ініціативою до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдінг” в якості другого відповідача, справу призначила до розгляду на 10.05.2006.

В судовому засіданні 10.05.2006 залучений до участі відповідач Торговий дім “Агрохімхолдінг” заявив клопотання про відкладення розгляду справи , у зв’язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 05.06.2006.

Залучений до участі у справі другий відповідач Торговий дім “Агрохімхолдінг” у відзиві від 18.05.2006 на заявлені вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, підтверджує наявність договору оренди автомобіля ВАЗ 21093 № 504-52 КА та повідомляє, що водій Бондарчук М.С. працював провідним спеціалістом комерційного відділу ТОВ “Торговий дім “Агрохімхолдінг”, але проти позовних вимог заперечує на тій підставі, що робочий час в товаристві закінчується о 18-00 год., Бондарчук М.С. не був працівником з ненормованим робочим часом, а ДТП сталась близько 19-30 год. Під час скоєня ДТП Бондарчук М.С. не залучався до надурочних робіт, у відрядженні не був, тому відповідач 2 вважає, що автомобіль вибув протиправно з його володіння , і він не може нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Представники позивача та відповідача 2 в судове засідання з’явились, представник відповідача 1 в судове засідання не з’явився, направив клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні та додатково надані матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила:

11.11.2004 о 19-30 год. на автодорозі Кременець – Біла Церква сталася ДТП між автомобілем ВАЗ – 21093, державний номер 50 452 КА під керуванням водія Бондарчука М.С. та автомобілем ЗАЗ 110206 “Таврія”, державний номер 22 69 ІОА, під керуванням водія Линника М.Д.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Іванопільська сільська Рада зазнала матеріальних збитків, водій Линнік М.Д. отримав тілесні ушкодження, а водій автомобіля ВАЗ-2109 № 50-452 КА Бондарчук М.С. внаслідок отриманих ушкоджень помер на місці.

Відповідно до Постанови від 18.11.2004 про відмову в порушенні кримінальної справи Бердичівського МРВВС 11.11.2004 в 19-30 год. в темну пору доби гр. Бондарчук М.С. керував автомобілем ВАЗ-21093 № 50 452 КА по автодорозі Кременець – Біла Церква зі сторони м. Чуднів в напрямок автодороги Бердичів-Хмільник і на 190 км виїхав на смугу зустрічного руху в безпосередній близькості перед автомобілем ЗАЗ – 1102 № 22 69 ІОА, під керуванням водія Лінніка М.Д. Із матеріалів, схеми ДТП, протоколу огляду місця події встановлено, що пригода сталась по вині водія Бондарчук М.С., який порушив пункти 11.2 та 11.3 Правил дорожнього руху.

Частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з наданого ДП “Укрінвестпроект” договору № 08-2003/05 АА оренди автомобіля від 01.08.2003, додаткової угоди від 31.12.2003 до договору оренди та акту приймання-передачі від 01.08.2003, автомобіль ВАЗ-21093 державний номер 50 452 КА було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдінг” з моменту підписання акта приймання-передачі по 31.12.2004 для використання орендарем для службових поїздок персоналу орендаря.

Бондарчук М.С., який керував автомобілем ВАЗ-2109 № 50 452 КА в момент скоення ДТП, був працівником ТОВ “ТД “Агрохімхолдінг” з 01.08.2002 і звільнений 15.11.2004 у зв’язку зі смертю.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про стягнення шкоди з власника автомобіля ДП “Укрінвестпроект” не відповідає чинному законодавству та матеріалам справи.

Згідно з пунктом 1 статті 1172 Цивільного Кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання службових обов’язків.

Посилання відповідача ТОВ “ДП “Агрохімхолдінг” у відзиві на заявлені вимоги на п.3 Роз’яснення Вищого Господарського суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 “ Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням шкоди” стосовно того, що у випадку протиправного вибуття джерела підвищеної небезпеки, що повинен довести його володілець, останній, як правило, не несе відповідальності за заподіяну шкоду, - не можуть слугувати підставою для звільнення відповідача 2 від обов’язку відшкодувати заподіяну його працівником шкоду. ТОВ “ ТД “Агрохімхолдінг” не надав суду докази протиправного використання автомобіля його працівником Бондарчуком М.С. під час скоєння ДТП.

Крім того, частина 5 статті 1187 Цивільного Кодексу України встановлює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності із статтею 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно Акту огляду транспортного засобу від 17.12.2004, Акту № 202 від 09.12.2004 дослідження спеціаліста-автотоварознавця матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ЗАЗ-110206 держномер 22-59 ІОА в результаті його пошкодження при ДТП, складає 7781,85 грн. Розмір шкоди, визначений спеціалістом-автотоварознавцем, відповідачами не оспорений.

Дослідження спеціаліста-автотоварознавця проводилось за рахунок позивача, про що свідчить акт прийому-передачі виконаної роботи від 07.12.2004., вартість дослідження становить 210 грн.

За таких обставин наявні в справі матеріали підтверджують обґрунтованість вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, а також обґрунтованість доводів апеляційної скарги, позовні вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків у розмірі 7781,85 грн. підлягають задоволенню за рахунок другого відповідача Торгового Дому “Агрохімхолдінг .”

Згідно статті 49 Господарського процесуального Кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову – на відповідача.

Вимоги позивача – Іванопільської селищної Ради, викладені у відзиві від 29.03.2006 на апеляційну скаргу: змінити рішення – зобов’язати його передати ДП “Укрінвестпроект” автозапчастини, які підлягають заміні і перелічені в Додатку № 1 до Акту № 202 від 09.12.2004 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, - не можуть бути задоволені, оскільки згідно із статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва по даній справі не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва у справі №31/50 задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2006 у справі №31/50 змінити.

Пункт 2 резолютивної частини рішення викласти в редакції :

“Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Агрохімхолдінг” ( м. Київ, вул. Олеся Гончара, 52, к.30, код ЕДРПОУ 31958717 п/р 832 в ТОВ “Укрпромбанк” МФО 321228) на користь Іванопільської селищної Ради ( 13253, Житомирська область, Чуднівський район, смт. Іванопіль, р/р 2163 в УДК Житомирської області, МФО 811039 код ЕДРПОУ 04344943) , або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - 7781 ( сім тисяч сімсот вісімдесят одну) грн.85 коп. матеріальної шкоди, 210 ( двісті десять) грн.. вартість послуг спеціаліста-автотоварознавця, 102 ( сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита, 118 ( сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В позові до Дочірнього підприємства “Укрінвестпроект” відмовити.”

3. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

4.Матеріали справи №31/50 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Студенець В.І.

Данилова Т.Б. (переведена)

06.06.06 (відправлено)