КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2006                                                                                           № 36/310

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              Гринчак О.І.

За участю представників:

від позивача -Афян А.А., Бабенко А.І.

від відповідача -1.Паньшина О.П., 2.Янушевський О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006

у справі № 36/310 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-2"

Товариство з обмеженою відповідальністю "КС-Київ"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином та не повно з’ясовані обставини справи, та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до наступного.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 976 від 08.06.1965 організації п/с 62 було відведено земельну ділянку площею біля 2,2 га під будівництво учбово-виробничого корпусу Київському ордена Леніна політехнічного інституту по вул. Борщагівська №№100-126 в Жовтневому районі та Політехнічній №№ 73-87 в Жовтневому районі.

Будівництво адміністративних та учбових корпусів КПІ здійснювалося підрозділом відповідача-1, а саме будівельно-монтажним управлінням № 36. Виробнича база будівельно-монтажного управління № 36 для обслуговування будівництва корпусів Київському ордена Леніна політехнічного інституту, правонаступником якого є позивач, розміщувалася на земельній ділянці площею 2872,64 кв.м., що розташована за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 100.

На виконання постанови Верховної ради УРСР “Про земельну реформу” від 17.02.1992 № 563, а також згідно Рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 17.02.1992 № 163 було проведено інвентаризацію земель в тому числі, що використовуються будівельно - монтажним управлінням № 36 відповідача-1.

Відповідно до паспорту земельної ділянки, складеного Київською міською державною адміністрацією у 1992 році земельна ділянка площею 2861 кв.м. по вул. Борщагівська, 100 Жовтневого району знаходилась у користуванні БУ-36 Треста КМБ-2 під виробничу базу, реєстровий номер земельної ділянки - 6916201.

Згідно технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування Будівельно-монтажного управління № 57 (правопопередником якого є будівельне управління № 36) по реєстровому номеру 6916210, затвердженому головним землевпорядником Жовтневого району м. Києва 01.11,1996, було встановлено на місцевості межі земельної ділянки, якою користувався відповідача-1 та складено план місцезнаходження земельної ділянки. Також вказані межі погоджено з суміжним землекористувачем-позивачем, про що підтверджує підпис проректора позивача Петрика В.О. на акті встановлення і погодження меж землекористування по вул. Борщагівська, 100.

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 21.10.1994 № 940-Пр “Про прийняття рішення про приватизацію державного майна, що знаходиться на балансі колективного будівельно-монтажного підприємства “Київміськбуд-2” та орендується організацією орендарів “Київміськбуд-2” за адресою: м. Київ, вул. Урицького, 45”, затвердженого плану приватизації та наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 29.10.1996 № 2014 “Про завершення приватизації акціонерного товариства” Колективне будівельно-монтажне підприємство “Київміськбуд-2” було приватизовано і перетворено в Відкрите Акціонерне товариство “Трест “Київміськбуд-2”.

Під час приватизації до складу майна відповідача-1 увійшов цілісний майновий комплекс, що належав до комунальної власності територіальної громади м. Києва, і включав у себе крім іншого майна також майно (об’єкти нерухомості) по вул. Борщагівська, 100.

Згідно з наявними в матеріалах справи матеріалами технічної інвентаризації від 01.02.1999р., які були підготовлені і складені Київським бюро технічної інвентаризації, оціночним актом, планами на будівлі по поверхах за адресою вул. Борщагівська, 100 розміщувались наступі об’єкти нерухомості: за літерою “А” склади, за літерою “Б” -майстерні, за літерою “В” - гаражі, за літерою “Г” - склади, за літерою “Д” - прохідна.

26.09.2002 року Київською міською радою було прийнято рішення № 19/179, відповідно до якого позивачу було надано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 2,47 га за рахунок земель міської забудови. Окрім того, оформлено позивачу право постійного користування земельними ділянками загальною площею 69,81 га. Державний акт на право постійного користування землею, виданий позивачу, що свідчить про те, що позивачу надано в постійне користування 8,8536 га землі в межах згідно з планом користування. Як вбачається з плану зовнішніх меж землекористування до складу земель, які були надані позивачу в постійне землекористування, увійшла земельна ділянка, якою користувався відповідач-1.

07.12.2004 року між ВАТ “Трест “Київміськбуд-2” та ТОВ “КС-Київ” було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Пунктом 1.1. договору купівлі-продажу ВАТ “Трест “Київміськбуд-2” передало у власність, а ТОВ “КС-Київ” прийняло у власність нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, а саме: Склади (літ. А) площею -270,70 кв.м.; Майстерні (літ. Б) площею - 295,70 кв.м.; Гаражі (літ. В) площею - 46,80 кв.м.; Склади (літ. Г) площею - 101,70 кв.м.; Прохідна (літ. Д) площею - 10,70 кв.м..

Пунктом 1.2. договору купівлі-продажу, майно яке передавалось у власність ТОВ “КС-Київ”, належить ВАТ “Трест “Київміськбуд-2” та зареєстровано Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 27.09.2004 року записано у реєстрову книгу № 21 з-250.

У ТОВ “КС-Київ” виникло право власності на об’єкти нерухомого майна - Склади (літ. А), Майстерні (літ. Б), Гаражі (літ. В), Склади (літ. Г), Прохідна (літ. Д), що розташовуються за адресою: м.Київ, вул. Борщагівська, 100.

Відповідно до ст. 105 ЦК УРСР громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Знесення чи вилучення будинку, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, провадиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами.

Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Таким чином, у разі виявлення самовільного будівництва будівель і споруд виконавчий комітет відповідної ради виносить попередження, а у разі не усунення порушень виконавчий комітет може прийняти рішення про знесення особою, що провадила самочинне будівництво, цієї будівлі чи за її рахунок, або звернутися до суду з позовом про безоплатне вилучення такої будівлі чи споруди.

В матеріалах справи відсутні докази, що в період з 1965 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів були прийняті рішення щодо винесення попередження будь-яким особам про здійснення самовільного будівництва нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, або прийнято рішення щодо знесення вказаних об’єктів, також відсутні докази звернення відповідних органів до суду з позовом про безоплатне вилучення спірних об’єктів. Окрім того, відсутні докази щодо накладання за незаконне будівництво адміністративних штрафів або притягнення відповідних осіб до кримінальної відповідальності.

Отже в матеріалах справи відсутні доказами, щодо факту самочинного будівництва об’єктів нерухомості.

Відсутній в матеріалах справи дозвільна документація на будівництво спірних об’єктів не може підтверджувати факт незаконності будівництва, оскільки ТОВ “КС-Київ” не здійснював будівництво зазначених об’єктів, право власності на нерухоме майно виникло на підставі укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.12.2004. У той же час жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов’язок покупця отримувати дозвільну документацію на будівництво об’єктів, що купуються, під час укладання договору купівлі -продажу.

Більше того, відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об’єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка, зокрема, на планах поверхів будинків штампи повинні містити дані про факт самочинного будівництва, а також про площу самочинно збудованого будинку. На планах земельних ділянок та в оцінювальних актах також повинна міститися відмітка щодо виявлених самочинно збудованих об’єктів.

Наявні в матеріалах справи план земельної ділянки, а також матеріали технічної інвентаризації спірних об'єктів спростовують факт їх самочинного будівництва.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, а також ст. 71 ЦК УРСР загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже позивачу було відомо про існування спірного майна з кінця 1960 років, проте будь-яких дій щодо судового захисту своїх прав позивачем з цього часу вчинено не було. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України для відмов.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ “КС-Київ” є законним власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100. Договір купівлі-продажу від 07.12.2004, відповідно до якого у ТОВ “КС-Київ” виникло право власності на зазначені об’єкти, у судовому порядку не було визнано недійсним.

Відповідно до п. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Стаття 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Отже, ТОВ “КС-Київ” є законним власником майна, розташованого на земельній ділянці по вул. Борщагівській, 100 в м. Києві, користування земельною ділянкою, що знаходяться під об’єктами нерухомості, а також необхідними для обслуговування цих об’єктів, не можна вважати самовільним зайняттям земельної ділянки відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України.

Відповідно до рішення від 08.06.1965 № 976, спірна земельна ділянка відводилась не позивачу по справі, а організації п/с 62. Доказів про належність вказаної організації позивачу - НТІ “Київський політичний інститут” не надано.

Згідно до наказу Головного управління по житловому та цивільному будівництву в м. Києві від 07.05.1955 організація п/с 62, як структурний підрозділ Треста “Київвузбуд” Міністерства вищої освіти СРСР, було включено до складу Київського міського будівельного тресту-2, правонаступником якого є ВАТ “Трест “Київміськбуд-2”. Межі земельної ділянки, якою користувався ВАТ “Київміськбуд-2” (земельна ділянка площею 2861 кв.м. по вул. Борщагівська, 100 в м. Киеві) були також встановлені на місцевості, про що свідчить технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування Будівельно-монтажного управління № 57 (структурний підрозділ відповідача-1). Пунктом 6 Постанови Верховної ради УРСР “Про земельну реформу” ( в редакції Постанови Верховної ради України від 17.02.2004) встановлено, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. На виконання вказаної вимоги відповідачем-1 з метою оформлення користування земельною ділянкою було отримано позитивний висновок державної екологічної експертизи від 05.12.1997 № 412-1, узгодження Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва від 08.10.1997.

Отже земельна ділянка, якою користувався ВАТ “Трест “Київміськбуд-2”, ввійшла до складу земельної ділянки, що надавалась у постійне користування позивачу відповідно до Рішення Київської міської ради від 26.09.2002 № 19/179 та Державного акту на право постійного користування землею не відповідає вимогам ч. 5 ст. 116 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки земельну ділянку було надано в постійне користування без її попереднього належного вилучення у землекористувача. Актом встановлення та погодження меж землекористування від 28.01.1996р., підписаним повноважним представником позивача підвереджує факт обізнаності позивача у наявності суміжного землекористувача ВАТ “Трест “Київміськбуд-2”.

Отже ТОВ “КС-Київ” правомірно володіє нерухомим майном, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100. Право власності на зазначене майно перейшло до ТОВ “КС-Київ” відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.12.2004.

Відповідно ст.ст. 317, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 року.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Національного технічного університету України “Київський політехнічний інститут”, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 у справі № 36/310 являється обґрунтованим і відповідаючим вимогам чинного законодавства та прийнято без порушення матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету України “Київський політехнічний інститут” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 у справі № 36/310 без змін.

Матеріали справи № 36/310 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.