КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2006                                                                                           № 12/153

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Брайка А.І.

суддів:                                         Бившевої Л.І.

Розваляєвої Т.С.

при секретарі:                              Вакуленко А.В.

За участю представників:

від позивача – Єгорової С. В.,

від відповідача – Кобилецького В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "БТП "Конкорд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.04.2006

у справі № 12/153 (Прокопенко Л.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-К"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "БТП "Конкорд"

про                                                  стягнення 204282, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2006р. у справі № 12/153 позовні вимоги задоволені частково.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його змінити: стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 60 793 грн. 44 коп.; в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат в позові відмовити; в частині стягнення боргу в сумі 115 971 грн. 56 коп. припинити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи; судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи; позивач розраховував пеню, збитки від інфляції та 3% річних, виходячи із суми основного боргу в розмірі 176 765 грн. 00 коп.; однак станом на день подачі позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 135 000 грн. 00 коп.; терміни розрахунку договором не передбачені, а отже позовні вимоги про стягнення 3% річних, збитків від інфляції та пені взагалі є безпідставними; договорами на передбачено обов’язку генпідрядника (відповідача) будь-яким чином підтверджувати витрати за послуги підряду в розмірі 1,5% від вартості робіт.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 12.08.2005р. між ТзОВ “Будівельно-транспортне підприємство “Конкорд” (генпідрядник) та ТзОВ “Укрбуд-К” (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 12/08, відповідно до п. п. 1.1., 2.1.1., 2.1.2., 3.1. якого генпідрядник передає проектну документацію і доручає субпідряднику виконання будівельно-монтажних робіт по обладнанню буроін’єкціних паль під башенний кран КБ-403 № 1, діаметром 620 мм, на об’єкті адміністративно-житлового комплексу по вул. Туманяна, 15а в Дніпровському районі міста Києва; вартість робіт по обладнанню буроін’єкційних паль згідно із договірною ціною становить 30 461 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 5 076 грн. 83 коп.; загальна сума договору визначається згідно із фактично виконаними об’ємами робіт; строк виконання робіт за даним договором: початок робіт - вересень 2005 року, закінчення – відповідно до технологічного процесу.

15.08.2005р. між ТзОВ “Будівельно-транспортне підприємство “Конкорд” (генпідрядник) та ТзОВ “Укрбуд-К” (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 15/08, відповідно до п. п. 1.1., 2.1.1.1, 2.1.2., 3.1. якого генпідрядник передає проектну документацію і доручає субпідряднику виконання будівельно-монтажних робіт по обладнанню буроін’єкціних паль, діаметром 620 мм, на об’єкті адміністративно-житлового комплексу по вул. Туманяна, 15а в Дніпровському районі міста Києва; вартість робіт по обладнанню буроін’єкційних паль згідно із договірною ціною становить 413 455 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 68 909 грн. 16 коп.; загальна сума договору визначається згідно із фактично виконаними об’ємами робіт; строк виконання робіт за даним договором: початок робіт - серпень 2005 року, закінчення – відповідно до технологічного процесу.

26.08.2005р. між ТзОВ “Будівельно-транспортне підприємство “Конкорд” (генпідрядник) та ТзОВ “Укрбуд-К” (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 26/08, відповідно до п. п. 1.1., 2.1.1.1, 2.1.2., 3.1. якого генпідрядник передає проектну документацію і доручає субпідряднику виконання будівельно-монтажних робіт по обладнанню буроін’єкціних паль, діаметром 620 мм, на об’єкті адміністративно-житлового комплексу по вул. Туманяна, 15а в Дніпровському районі міста Києва; вартість робіт по обладнанню буроін’єкційних паль згідно із договірною ціною становить 496 171 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 82 695 грн. 16 коп.; загальна сума договору визначається згідно із фактично виконаними об’ємами робіт; строк виконання робіт за даним договором: початок робіт - серпень 2005 року, закінчення – відповідно до технологічного процесу.

22.02.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрбуд-К” звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельно-транспортне підприємство “Конкорд”” про стягнення 176 765 грн. 00 коп. основного боргу, 20 891 грн. 57 коп. пені за період з 10.10.2005р. по 20.02.2006р., 3 481 грн. 91 коп. – 3% річних за користування чужими коштами за період з 10.10.2005р. по 20.02.2006р., 3 144 грн. 35 коп. збитків від інфляції за жовтень 2005 року – січень 2006 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі договорів № 12/08 від 12.08.2005р., № 15/08 від 15.08.2005р., № 26/08 від 26.08.2005р. позивач і відповідач співпрацювали по будівництву адміністративно-жилого комплексу по вул. Туманяна, 15а в Дніпровському районі м. Києва; згідно із підписаними актами прийому-передачі виконаних робіт позивачем було виконано підрядні роботи на загальну суму 510835 грн. 20 коп.; відповідач лише частково розрахувався з позивачем за виконані підрядні роботи, сплативши останньому 334 070 грн. 20 коп.; таким чином заборгованість відповідача становить 176 765 грн. 00 коп.; на підставі п. 6 ст. 231 ГК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачеві пеню, збитки від інфляції та 3% річних.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що між позивачем та відповідачем щодо будівництва об’єкту по вул. Туманяна, 15а було укладено 8 господарських договорів; договір № 26 від 26.08.2005р., на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, відповідачем не підписувався; на виконання укладених договорів позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 788 121 грн. 60 коп., а разом з оплатою послуг відповідача – всього на суму 970 640 грн. 10 коп.; відповідач частково оплатив виконані роботи, перерахувавши позивачу 835 640 грн. 10 коп.; станом на 01.03.2006р. заборгованість відповідача перед позивачем становила 135 000 грн. 00 коп.; на виконання п. 5.4. договорів позивач повинен оплатити відповідачу послуги субпідряду в сумі 11 821 грн. 82 коп.; таким чином дійсна заборгованість відповідача перед позивачем на день подання позову становить 123 178 грн. 18 коп.; станом на день подання відзиву на позовну заяву заборгованість відповідача становить 108 178 грн. 18 коп., оскільки відповідач перерахував позивачу 15 000 грн. 00 коп.

05.04.2006р. позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив додатково стягнути з відповідача 4 008 грн. 10 коп. штрафу за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання по ПДВ та 105 грн. 64 коп. пені за несвоєчасну сплату податків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2006р. у справі № 12/153 позовні вимоги задоволені частково: припинено провадження в частині позовних вимог про стягнення 102 765 грн. 00 коп. за відсутністю предмету спору; стягнуто з відповідача на користь позивача 74 000 грн. 00 коп. заборгованості, 30 891 грн. 57 коп. пені, 3 481 грн. 91 коп. 3% річних, 3 144 грн. 35 коп. витрат від інфляції. Рішення суду мотивовано тим, що згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання мають виконуватися належним чином; матеріалами справи підтверджується, що на час винесення рішення по справі заборгованість відповідача перед позивачем становила 74 000 грн. 00 коп.; за неналежне виконання зобов’язань по оплаті підрядних робіт відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню, 3% річних та збитки від інфляції.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, проте рішення місцевого господарського суду повинно бути скасовано повністю в зв’язку з неповним з’ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю.

Згідно із ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що позивач свої вимоги не довів.

Згідно із ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином договори № 12/08 від 12.08.2005р., № 15/08 від 15.08.2005р., № 26/08 від 26.08.2005р. є договорами підряду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Позивач, звертаючись з позовом до місцевого господарського суду, посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за вказаними вище господарськими договорами. Таким чином підставою позовних вимог є три не пов’язані між собою договори підряду, укладені між позивачем та відповідачем.

Проте в порушення п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позивач не наводить обґрунтованого розрахунку сум, що ним оспорюються по кожному із спірних договорів, зазначаючи лише загальну суму заборгованості, загальну суму пені, збитків від інфляції та трьох відсотків річних, що унеможливлює перевірку правильності розрахунків позивача.

Не надано позивачем такого розмежування і в процесі розгляду справи в суді першої інстанції. Також на запитання апеляційного господарського суду при розгляді справи в апеляційній інстанції представник позивача пояснила, що зарахування сплачених відповідачем сум за загальною кількістю аналогічних договорів проводилося без їх розмежування, таким чином визначитися про розмір боргу за кожним з спірних договорів не можливо.

До того ж, зазначаючи про часткову оплату відповідачем виконаних підрядних робіт, позивач не надає належних доказів такої оплати (платіжні доручення, виписки з банківських рахунків тощо), без яких неможливо точно встановити, коли і які суми були перераховані відповідачем, і, як наслідок цього, неможливо перевірити достовірність періодів нарахування пені, збитків від інфляції та річних.

Бухгалтерська довідка позивача (а. с. 26) не є належним доказом в розумінні ст. 32 ГПК України, оскільки складена заінтересованою особою (тобто позивачем) і не підтверджена жодними платіжними документами, на підставі яких проводились часткові оплати.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження правомірності позовних вимог, а тому в позові має бути відмовлено.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Місцевий господарський суд, постановляючи оспорюване рішення, зазначив, що “згідно із актом звірки від 28.03.2006р., підписаного представниками сторін та завіреного їх печатками, заборгованість становила 95000 грн. 00 коп.”. Проте мотиви, з яких господарський суд першої інстанції дійшов такого висновку не можна визнати переконливими, оскільки вказаний акт не містить жодного посилання на спірні договори підряду. Таким чином неможливо стверджувати, що суми, вказані в акті, сплачувались відповідачем позивачеві саме на виконання договорів, що є підставою даного спору.

Крім того, необґрунтованим являється і висновок місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення боргу в сумі 102 765 грн. 00 коп. за відсутністю предмета спору.

Так, перелік підстав припинення провадження у справі встановлений ст. 80 ГПК України; він є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у зв’язку з відсутністю предмета спору може мати місце, зокрема, у випадку врегулювання спору самими сторонами шляхом перерахування боргу після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Таким чином факт перерахування боргу відповідачем після звернення кредитора з позовом є підставою для припинення провадження у справі, а перерахування сум до моменту звернення з позовом – є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Проте господарський суд першої інстанції, постановляючи рішення про припинення провадження в частині позовних вимог, не з’ясував, які суми були перераховані відповідачем до подання позову по справі (тобто до 22.02.2006р.), а які після звернення з позовом.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд при вирішенні даного спору невірно визначив правову природу спірних відносин, не дав належної юридичної оцінки документам, що містяться в матеріалах справи, а тому дійшов хибного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не приймається апеляційним господарським судом до уваги, оскільки спростовані вище викладеним.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита при відмові в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарськогосуду міста Києва від 20.04.2006р. у справі № 12/153 скасувати повністю.

В позові відмовити повністю по кожній із заявлених вимог.

Головуючий суддя                                                                      Брайко А.І.

Судді                                                                                          Бившева Л.І.

Розваляєва Т.С.

29.06.06 (відправлено)