КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.09.2006
№ 20/295

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              Гринчак О.І.

За участю представників:

Позивача:                    Данилець П.О. (дов.№ 53 від
26.06.2006)

Відповідача:                    не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульсні
Дистриб"юційні Системи"

на рішення Господарського суду м.Києва від
03.08.2006

у справі № 20/295 (Паламар П.І.)

за позовом                               Товариство з
обмеженою відповідальністю "Імпульсні Дистриб"юційні Системи"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 23319,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю
„Імпульсні Дистриб'юційні системи” заявлено позов до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про стягнення заборгованості в сумі 23319,18
грн.(основний борг - 20559,07 грн.; пеня - 760,11 грн.; 2000,00 грн. - штрафу),
яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання за договором №1707
купівлі-продажу від 10.11.2004.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.08.2006 у справі № 20/295 в задоволені позовних вимог відмовлено
повністю.

Позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення яким позов задовольнити повністю, посилаючись на
порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши, на підставі
встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

У
справі встановлено наступне:

Між
сторонами укладено договір №1707 купівлі-продажу від 10.11.2004, відповідно до
умов якого позивач продає відповідачу товар в асортименті, кількості і за
цінами, вказаних у накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно
до п. 4.1 договору продавець, зокрема, зобов'язаний продати покупцю товар
згідно накладних по кількості, відповідно сертифікатам якості та завірити екземпляр
накладної покупця підписом та печаткою відповідальної особи.

Згідно
з п. 4.2 договору покупець, зокрема, зобов'язаний прийняти товар згідно
накладних по кількості, відповідно сертифікатам якості та завірити екземпляр
накладної продавця підписом та печаткою відповідальної особи та надати
доручення суворої звітності або генеральне доручення (п. 11 даного Договору),
що підтверджують повноваження відповідної особи на право одержання товару, які
є доповненням до цього договору.

Як
вбачається з п. 11 договору, у відповідності з Інструкцією про порядок виданих,
повернутих та використаних доручень на одержання матеріальних цінностей,
затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99 п. 13.3
покупець засвідчив відтиск печатки і особистий підписи особи, якій доручено
одержання товарно-матеріальних цінностей згідно з товарно-транспортними
накладними або накладними: ОСОБА_1.

Як
зазначено у вищезазначеній Інструкції, її дія поширюється на підприємства,
установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та
представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності. Оскільки сторони у
договорі №1707 купівлі-продажу визначили обов'язковим застосування вказаної
Інструкції до договірних відносин між ними за договором №1707 купівлі-продажу,
відповідно сторони зобов'язані додержуватись вимог зазначеної Інструкції при
передачі, одержанні товаро - матеріальних цінностей.

Позивач
посилається на те, що у відповідності до договору №1707 купівлі-продажу позивач
поставив відповідачу товар, що підтверджується накладними, копії яких містяться
у матеріалах справи. Всього передано товару на суму 25122,88грн.

Відповідно
до п. 5.1 договору розрахунки за товар проводяться з визначених цін на умовах
передоплати або відстрочки платежу протягом 21 календарних днів з моменту
поставки товару.

Відповідач
порушив умови договору, вартість одержаного товару оплатив частково у сумі
4563,81грн.

Дослідивши
довіреність від 05.10.2005 реєстраційний №6444, копія якої міститься у
матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вона не може вважатися
довіреністю на одержання товарно-матеріальних цінностей, вимоги до якої
містяться у Інструкції про порядок виданих, повернутих та використаних доручень
на одержання матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 4 Інструкції
довіреність на одержання цінностей видається тільки особам, що працюють на
даному підприємстві. Довіреність особам, що не працюють на даному підприємстві,
може бути видана з дозволу керівника підприємства, якщо підприємство, де працює
дана особа, видало їй довіреність на одержання тих самих цінностей і такої ж
кількості з цього підприємства. Позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_2
знаходиться із відповідачем у трудових відносинах.

Згідно із ч. 3 п. 6 Інструкції при
виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа
„Найменування цінностей” у бланку довіреності), наводиться обов'язково із
зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно

від
того, чи є такі відомості у документах на відпуск цінностей. Незаповнені рядки
довіреності прокреслюються. У довіреності від 05.10.2005 не містяться відомості
про товарно-матеріальні цінності, які ОСОБА_2 уповноважений одержувати від
позивача.

Забороняється видавати довіреності,
які повністю або частково не заповнені, не

мають
зразків підпису осіб, на ім'я яких вони виписані, (п. 7 Інструкції). У свою
чергу довіреність від 05.10.2005 реєстровий №6444 не містить зразку підпису
ОСОБА_2

При централізовано-кільцевих
перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск

постачальниками
може здійснюватися без довіреності,
якщо  одержувач цінностей за
підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які
уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок
печатки якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності,
завіряє на супровідних документах свій підпис про одержання цінностей (п. 13
Інструкції).

У п. 11 договору №1707
купівлі-продажу відповідач повідомив позивача лише про одну особу, яка
уповноважена на одержання товарно-матеріальних цінностей, а саме, ОСОБА_3.

За
цих обставин апеляційний господарський суд вважає, що позивачем не доведено
факту одержання відповідачем товарно-матеріальних цінностей за неоплаченими
накладними.

Враховуючи
викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано постановив рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстави для його скасування, передбачені ст.104 ГПК
України, відсутні.

Керуючись
ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Імпульсні           Дистриб'юційні системи” залишити без
задоволення, рішення Господарського суду           міста Києва від 26.09.2006 у справі
№ 20/295 - без змін.

2.          Справу № 20/295 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Моторний О.А.

Судді
Кошіль В.В.

Вербицька О.В.