КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2006                                                                                           № 3/314

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                         Барицької Т.Л.

Ропій Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Кобилянський О.Ю. – представник (дов. №60-99 від 01.08.2006);

від відповідача -Григоренко С.В. – представник (дов. №149 від 25.07.2006)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бластинг Плюс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.08.2006

у справі № 3/314 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Томак"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Бластинг Плюс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання договору оренди №67-05 від11.02.2005 недійсним та зобов’язання повернути все одержане сторонами на виконання договору оренди

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2006 у справі №3/314 первісний позов Відкритого акціонерного товариства “Томак” задоволено частково, за рішенням підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю “Бластинг Плюс” заборгованість з орендної плати у розмірі 14 951,01 грн., 149,51 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення з відповідача за первісним позовом 9 026,20 грн. неустойки в позові відмовлено повністю; в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Бластинг Плюс” відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що: відповідно до умов договору оренди нежилих приміщень № 67-05 від 11.02.2005 ТОВ “Бластинг Плюс” повинно було сплачувати орендну плату за користування спірним приміщенням, однак, доказів, які б свідчили про те, що орендна плата за користування об’єктом оренди за період з липня 2005 року по січень 2006 року у розмірі 14951,01 грн. була ним сплачена ВАТ “Томак”, господарському суду першої інстанції ТОВ “Бластинг Плюс” надано не було; матеріалами справи підтверджується, що договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 був продовжений сторонами відповідно до ст. 764 ЦК України до 01.02.2007, а тому відповідач правомірно займає спірне приміщення, у зв’язку з чим відсутні підстави для стягнення неустойки за не виконання відповідачем обов’язку повернення вказаного приміщення; зустрічні позовні вимоги ТОВ “Бластинг Плюс” про визнання договору оренди № 67-05 від 11.02.2005 недійсним та зобов’язання повернути все одержане сторонами на виконання договору оренди задоволенню не підлягають, виходячи з того, що відсутність у спірному договорі істотних умов, встановлених статтею 284 Господарського кодексу України, не є підставою для визнання його недійсним, оскільки недійсною може бути визнана лише укладена угода, тобто така, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, а отже, якщо угода не є укладеною, вона не може бути визнана недійсною (п. 17 роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 № 02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”).

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ТОВ “Бластинг Плюс” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2006 у справі № 3/314 в частині задоволення первісного позову з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку заявника, господарським судом першої інстанції невірно встановлено зміст листа № 30/351 від 12.04.2005, який був направлений ВАТ “Томак” на адресу ТОВ “Бластинг Плюс” із пропозицією звільнити орендовані приміщення в строк до 15.05.2005 і як альтернативу позивач запропонував інші приміщення в іншій будівлі, у разі відмови ТОВ “Бластинг Плюс” від переїзду до іншого приміщення, ВАТ “Томак” висловило пропозицію щодо розірвання у зв’язку з цим договору оренди № 67-05.

Заявник зазначає, що після закінчення строку, наданого ВАТ “Томак” для звільнення ТОВ “Бластинг Плюс” орендованих приміщень та отримання ним вимоги № 29 від 19.05.2005 про повернення суми невикористаної орендної плати, ВАТ “Томак” направило лист № 60/525 від 23.05.2005, яким визнало, що спірні орендовані приміщення звільнені ТОВ “Бластинг Плюс” в зазначений термін, тобто до 15.05.2005, при цьому, погодилося на продовження строку звільнення орендованих приміщень до закінчення терміну дії договору № 67-05. Також, заявник звертає увагу суду на той факт, що вищевказаний лист був відправлений 26.05.2005, тобто вже після строку, який вимагався для звільнення приміщень.

Однак, ВАТ “Томак” не надало ТОВ “Бластинг Плюс” акту здачі-приймання орендованих приміщень та не повернуло ТОВ “Бластинг Плюс” невикористану орендну плату, на що господарський суд першої інстанції не звернув увагу.

Крім того, при розгляді справи господарським судом першої інстанції не був досліджений оригінал акту приймання-передачі орендованих приміщень, що, на думку заявника, є порушенням ст.ст. 4-2, 4-3, 33 ГПК України.

ВАТ “Томак” письмовий відзив на апеляційну скаргу не надало, що відповідно до ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Між ВАТ “Томак” (за договором орендодавець) та ТОВ “Бластинг Плюс” (за договором орендар) був укладений договір оренди нежитлових приміщень (територій) № 67-05 від 11.02.2005, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування приміщення загальною площею 37,2 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойко, 15/15 та яке є власністю орендодавця і знаходиться на його балансі.

Пунктом 7.1 договору № 67-05 закріплено, що даний договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє до 01.02.2006, а в частині розрахунків до повного їх виконання орендарем.

Згідно з актом приймання-передачі приміщень, територій та матеріальних цінностей від 01.03.2005 орендодавець передав орендарю в оренду приміщення загальною площею 37,2 кв. м.

Відповідно до пункту 4.1 договору № 67-05 загальний місячний розмір орендної плати приміщень (відкритої території) за даним договором складає з урахуванням НДС 20% 2 365,92 грн.; орендна плата підлягає щомісячній індексації відповідно до індексу інфляції.

Встановлена сума орендної плати вноситься орендарем на рахунок орендодавця авансом не пізніше 10 числа щомісячно за поточний місяць (пункт 4.2 договору).

Також, сторонами був складений та підписаний розрахунок щомісячної оплати наданих в оренду приміщень, територій, які належать ВАТ “Томак” (додаток № 2 до договору № 67-05).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ “Бластинг Плюс” свої зобов’язання за вищезазначеним договором оренди виконало не належним чином, не сплатило ВАТ “Томак” за оренду спірного приміщення за період з липня 2005 року по січень 2006 року у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість на загальну суму 14 951,01 грн.

Посилання ТОВ “Бластинг Плюс” на те, що договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 є розірваним з моменту одержання товариством листа ВАТ “Томак” від 12.04.2005 № 30/351, в якому останнє запропонувало ТОВ “Бластинг Плюс” звільнити займані приміщення до 15.05.2005 у зв’язку з проведенням реконструкції будівлі і в якості альтернативи запропонувало площі в іншій будівлі, а у разі відмови ТОВ “Бластинг Плюс” від переїзду до іншого приміщення, вказаний лист вважати підставою для розірвання договору оренди в частині орендованих ТОВ “Бластинг Плюс” площ, а також, на те, що орендоване приміщення було звільнено ним 15.05.2005 згідно з внутрішнім наказом № 2-в від 04.05.2005, який був прийнятий на підставі вищевказаного листа ВАТ “Томак” від 12.04.2005 апеляційний господарський суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, а рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2005 у справі № 6/596 за позовом ТОВ “Бластинг Плюс” до ВАТ “Томак” про стягнення 3534,52 грн., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2006 встановлено, що в установленому чинним законодавством порядку договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 не розірваний; докази, які б свідчили про факт звільнення ТОВ “Бластинг Плюс” орендованого приміщення саме 15.05.2005 відсутні; акт приймання-передачі приміщення, як того вимагають положення ч. 2 ст. 795 ЦК України та п. 3.2.12 договору суду не надало; договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 є чинним.

Не заслуговують на увагу з цих же підстав і посилання ТОВ “Бластинг Плюс” на те, що ВАТ “Томак” своїм листом № 60/525 від 23.05.2005 визнало, що спірні орендовані приміщення звільнені ТОВ “Бластинг Плюс” до 15.05.2005.

Отже, оскільки договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 розірваний не був, ТОВ “Бластинг Плюс” продовжувало користуватися спірним приміщенням після 15.05.2005, то виходячи з умов договору оренди товариство повинно було у період з липня 2005 року по січень 2006 року авансом не пізніше 10 числа щомісячно за поточний місяць перераховувати орендну плату.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов’язання за договором оренди щодо сплати орендної плати за період з липня 2005 року по січень 2006 року не виконав, а рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2005 у справі № 6/596 встановлено, що договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 свою дію не припинив, апеляційний господарський суд вважає, що орендна плата за користування орендованим приміщенням за період з липня 2005 року по січень 2006 року у сумі 14 951,01 грн. обґрунтовано стягнута з ТОВ “Бластинг Плюс” господарським судом першої інстанції.

Твердження ТОВ “Бластинг Плюс” про те, що спірним приміщенням товариство не користувалося не заслуговує на увагу, оскільки останнє не надало доказів, які б свідчили про повернення спірного приміщення ВАТ “Томак”, а також жодних доказів того, що мали місце обставини, через які ТОВ “Бластинг Плюс” повністю було позбавлене можливості користуватися орендованим ним приміщенням у період з липня 2005 року по січень 2006 року.

Апеляційний господарський суд підтримує висновок господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги ВАТ “Томак” про стягнення з ТОВ “Бластинг Плюс” неустойки у подвійному розмірі орендної плати у сумі 9 026,20 грн., оскільки з матеріалів справи вбачається, що договір оренди № 67-05 від 11.02.2005 був продовжений сторонами відповідно до ст. 764 ЦК України до 01.02.2007, а отже відповідач правомірно займає спірне приміщення, у зв’язку з чим відсутні підстави для стягнення неустойки за не виконання відповідачем обов’язку повернення вказаного приміщення.

Доводи апеляційної скарги апеляційний господарський суд не може прийняти до уваги, враховуючи викладене та виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором; повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом 3.2.12 договору № 67-05 закріплено, що орендар зобов’язаний по закінченню строку дії договору або при достроковому розірванні договору передати орендодавцю приміщення, обладнання у повній справності по акту приймання-передачі протягом доби з дати закінчення оренди або з моменту фактичного розірвання договору.

Твердження ТОВ “Бластинг Плюс”, що ВАТ “Томак” не надало акту здачі-приймання орендованих приміщень та не повернуло ТОВ “Бластинг Плюс” невикористану орендну плату є безпідставним, оскільки безпосереднього обов’язку у ВАТ “Томак” (як орендодавця) по складанню вищевказаного акту відповідно до норм чинного законодавства, та умов договору, не передбачено; у зв’язку із тим, що договір оренди № 67-05 продовжений, враховуючи фактичні дії сторін (не звільнення спірного приміщення орендарем та наявність згоди орендодавця на продовження строку його дії), ТОВ “Бластинг Плюс” не звільняється від виконання своїх обов’язків як орендаря, а саме сплати орендної плати відповідно до умов договору.

Твердження ТОВ “Бластинг Плюс”, що при розгляді справи господарським судом першої інстанції не був досліджений оригінал акту приймання-передачі орендованих приміщень, тим самим порушено ст.ст. 4-2, 4-3, 33 ГПК України, є необґрунтованим, виходячи з того, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК); якщо подані копії документів викликають сумніви, господарський суд має право витребувати оригінали цих документів (п. 2.1 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України), тобто, це право, а не обов’язок суду в даному випадку витребувати оригінал вказаного акту.

ТОВ “Бластинг Плюс” не оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, разом з тим, відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення по зустрічній позовній заяві, підтримує висновок господарського суду першої інстанції, що підстави для визнання недійсним договору оренди № 67-05 та стягнення з ВАТ “Томак” 9 434,66 грн. відсутні, тому зустрічні позовні вимоги ТОВ “Бластинг Плюс” задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, немає підстав визнати доводи ТОВ “Бластинг Плюс”, викладені в апеляційній скарзі, переконливими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Господарський суд міста Києва вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку відповідно до ст. 43 ГПК України та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 16.08.2006 у справі №3/314 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 3/314 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька Т.Л.

Ропій Л.М.