КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2006                                                                                           № 26/7

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Ропій Л.М.

при секретарі:                              Решоткіній Т.О.

За участю представників:

від позивача -Москалюк С.А. (дов. №8562 від 22.11.05.)

від відповідача - Приступа Ю.М. (дов. №349 від 22.05.06.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.03.2006

у справі № 26/7 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах"

про                                                  стягнення 11 612,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк” звернувся з позовом до Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Інкомстрах” про стягнення 10787,27 грн. заборгованості по Договору про співпрацю, 825,38 грн. пені, а також судових витрат.

Після порушення провадження у справі позивач в порядку ст.22 ГПК України подав заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 825,38 грн. пені та просив стягнути з відповідача 10787,27 грн. основного боргу та судові витрати.

Рішенням Господарського суду м. Києва по справі №26/7 від 02.03.2006р. задоволено позов Закритого акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” та стягнуто 10787,27 грн. заборгованості, 116,12 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим внаслідок неповного з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими та не відповідність висновків, викладених у рішенні суду , обставинам справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір про співпрацю (далі – Договір), предметом якого є взаємодія позивача і відповідача в рамках реалізації програм кредитування по придбанню в кредит нерухомості, автомобілів та ін.(п.1.1. Договору). Взаємодія між відповідачем і позичальником позивача , що одержав у позивача кредит для придбання товару, здійснюється шляхом укладення між ними відповідних договорів.

Відповідно до п.2.1.Договору, позивач, надаючи позичальнику кредит, направляє його до відповідача для укладення договору страхування заставного майна . Одночасно з видачею кредиту позивач укладає з Відповідачем договір страхування ризику неповернення позичальником кредиту таабо відсотків по ньому.

Згідно п.п.4.1.Договору за залучення позивачем позичальників для укладення договорів страхування відповідач сплачує позивачу винагороду в розмірі 10% від суми страхових платежів, сплачених по договору страхування заставного майна, які укладені в рамках договору відносно клієнтів, залучених позивачем. У випадку, якщо відповідачем залучені позичальники самостійно для укладення договорів страхування в рамках Договору, то винагорода позивачу не виплачується.

Пунктом 6.1 передбачено, що укладений Договір укладається на невизначений термін та набирає сили з моменту його підписання сторонами. Доданий позивачем договір про співпрацю (а.с.8) не містить дати його укладання.

Однак, в листі від 05.07.2005 директор Хмельницької філії Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Інкомстрах” (а.с. 111) підтвердив, що договір про співпрацю був заключний у 2003р. та пропонував його перезаключити, оскільки у зв’язку із зміною керівництва компанії договір про співпрацю в питаннях страхування заставленого майна втратив силу.

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача, оскільки чинне законодавство не передбачає втрату сили укладених договорів у зв’язку із зміною керівництва юридичної особи. Підстави припинення зобов’язання передбачені статтями 598 – 609 Цивільного кодексу України.

З 01.01.2004 набрали чинності Цивільний та Господарський кодекси України. Оскільки договірні відносини по Договору про співпрацю, укладеному у 2003р., продовжувались після набрання чинності цими Кодексами, то згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми цих Кодексів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період 04.12.03р. до 01.05.05.р. залучив 16 позичальників до укладення договорів добровільного страхування засобу наземного транспорту №№ АС001169, АС0011732, АС001777, АС001775,АСО 003532, АСО004324, АСО004308, АСО 000428, АСО 004358, АСО 001720, АСО 001757, АСО004307, АСО 004308, АСО 004314, 036/ХМ-002/02, АС б/н, відповідно до яких позичальники сплатили відповідачу страхові платежі у розмірі 107872,70 грн., що підтвердив представник Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Інкомстрах” в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду.

Кредитними договорами № НМН0А002693506 від 04.12.2003р., № НМН0А002063116 від 24.09.2003р., № НМН0А від 24.03.2003р., №НМН0А000032559 від 30.04.2003Р.,№НМН0А00002592 від 16.05.2003р., № НМН0А002673539 від 09.12.2003Р., № НМН0а000092340 від 07.03.2003р., №НМН0А000093581 від 05.12.2003р., № 0402/014 від 11.02.2004р., № МНО0А 000012097 від 02.09.2003р., № НМVРАЕ 0377003 від 26.082004р., №0402/022 від 19.02.04.р., №10.03.01.02.1996 від 16.02.2002р., № 0404/071 від 09.04.2004р., підтверджується, що саме позивачем залучалися позичальники для укладення договорів.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться відповідно до ст.526 Цивільного кодексу.

Ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з правовою позицією першої інстанції яка вважає, що відповідач порушив п.4.1 Договору щодо сплати за залучення позивачем позичальників для укладення договорів страхування, і тому має сплатити 10% від суми страхових платежів, одержаних по договором страхування заставного майна, і з урахуванням зменшення позовних вимог вона складає 10787,27грн.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі на те, що не доведено залучення клієнтів у страхову компанію позивачем спростовується пунктами 11.1 та 17.1 договорів застави (а.с. 46-106), в яких вказано на обов’язок заставодавця укласти договір страхування у страховій компанії, узгоджений з заставодержателем.

У договорах страхування (страхових полісах) вигодонабувачем за договорами страхування ризиків неповернення кредиту зазначено Хмельницьку філію “Приватбанку”, що також є підтвердженням виконання умов пункту 2.1 Договору про співпрацю 2003р.

Посилання відповідача на порушення позивачем п. 4.2-4.3 Договору про співпрацю стосовно того, що розрахунок винагороди банку виробляється на підставі актів звірення за місяць, підписаних сторонами, не пізніше 5 числа наступного місяця, а винагода сплачується банку шляхом безготівкового перерахування щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, - не може бути підставою для відмови в позові, оскільки ці строки складання актів звіряння та перерахування коштів не є пересічними, позивачем складено загальний акт виконаних робіт (а.с. 7) в межах загального трирічного строку позовної давності.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду є обґрунтованим, підстави для скасування даного рішення відсутні, а отже апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Інкомстрах” задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2006р. у справі № 26/7 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Інкомстрах” без задоволення.

2.          Матеріали справи № 26/7 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Ропій Л.М.

22.06.06 (відправлено)