КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.11.2006
№ 26/89

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Дзюбка
П.О.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Жигулін В.Д. (дов. № 09-110 від
16.01.2006 року);

від відповідача - 1)          адвокатського об'єднання “Інтерлекс”
- не з'явились;

2)          суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи - ОСОБА_1  - не
з'явились;

від
третьої особи - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Сніжнянський завод
хімічного машинобудування"

на рішення Господарського суду м.Києва від
06.04.2006

у справі № 26/89 (Пінчук В.І.)

за позовом                               відкритого
акціонерного товариства "Сніжнянський завод хімічного
машинобудування"

до                                                   Адвокатського
об"єднання "Інтерлекс"

Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Економіко-правовий альянс"

про
стягнення 19578,44 грн.

Суть рішення і скарги:

Рішенням
господарського суду м. Києва від 06 квітня 2006 року, яке прийнято у справі №
2689 (суддя - В.І. Пінчук) у позові відкритому акціонерному товариству
“Сніжнянський завод хімічного
машинобудування” (надалі - Позивач, Товариство № 1) до адвокатського
об'єднання “Інтерлекс” (надалі - Відповідач № 1, Об'єднання) про стягнення 19
578 горн. 44 коп. було відмовлено повністю (л.с. 71-73).

Відкрите
акціонерне товариство “Сніжнянський завод хімічного  машинобудування”, не погоджуючись з прийнятим
рішенням судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення
та прийняти нове - про задоволення позовних вимог  Товариства № 1 (л.с. 78-80). В заяві № 09-221
від 12.10.2006 року  Товариство № 1
уточнило предмет позову та просить винести додаткове рішення про визнання
договору № 23-юр від 10.06.2001 року “Про надання юридичної допомоги”
недійсним, як таким, що  протиричить
законодавству (л.с. 92-93).

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2006 року до участі у
справі були залучені: у якості другого відповідача - суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа - ОСОБА_1(надалі - Відповідач № 2, Підприємець), а
також третя особа  на стороні позивача,
що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою
відповідальністю “Єкономіко - правовий альянс” (надалі - Третя особа,
Товариство № 2)  (л.с. 90-91).

Товариство
з обмеженою відповідальністю “Єкономіко - правовий альянс” погоджується з
вимогами, що викладені Товариством № 1 в позовній заяві, а тому повністю
підтримує позовні вимоги і вважає, що Відповідач № 1 має відшкодувати
спричинену Позивачу шкоду, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву
(л.с. 118).

Київський
апеляційний господарський суд частково задовольняє заявлене у судовому
засіданні 16.10.2006 року представником відкритого акціонерного товариства
“Сніжнянський завод хімічного машинобудування” клопотання про залучення до
матеріалів справи заяви від 10.10.2006 року про уточнення предмету позову (л.с.
106-107). Між тим, при розгляді апеляційної скарги у даній справі апеляційний
суд не враховує, не приймає та не розглядає по суті вказану заяву про уточнення
предмету позову відповідно до ст.ст. 22, 33, 34, 36, 43 ГПК України у зв'язку з
наступним. Частиною 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити
розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій
частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Як
вбачається із означеної заяви про уточнення предмету позову Товариство № 1
просить прийняти додаткове рішення про визнання договору № 23-юр від
10.106.2001 року “Про надання юридичної допомоги” недійсним, як таким, що
протиричить законодавству, тобто вказані вимоги, які, як вбачається з
матеріалів справи не заявлялись в суді першої інстанції до прийняття
оскаржуваного рішення, не були предметом розгляду місцевого суду, а також є додатковими
по відношенню до заявлених в суді першої інстанції вимог про відшкодування
шкоди. Згідно ч. 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.  Таким чином,
Позивачем при зверненні із заявою про уточнення предмету позову лише на
стадії апеляційного провадження у справі порушений процесуальний порядок
подання таких вимог та уточнення позову, передбачений  ч. 4 ст. 22 ГПК України, у зв'язку з чим  відповідно до ч. 3 ст. 101 ГПК України такі
вимоги апеляційним судом не приймаються та не розглядаються. До викладеного
слід додати, що у згаданій заяві Товариство № 1 з приводу та за результатами
розгляду додатково заявлених позовних вимог просить прийняти додаткове рішення,
що також не відповідає нормам
господарського процесуального права, оскільки  порядок та підстави прийняття додаткового
рішення регулюється положеннями ст. 88 ГПК України, згідно якої  господарський суд має право за заявою
сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю
ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної
вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято
рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про
повернення державного мита з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути
оскаржені в установленому порядку. Таким чином, ГПК України  визначає можливість прийняття додаткового
рішення у справі тим судом (тієї інстанції), який приймав рішення по справі та
у разі, якщо якусь позовну вимог було розглянуто в засіданні господарського
суду, але  за результатами такого
розгляду не прийнято рішення. Між тим, як вже зазначено, Позивачем вимоги про
уточнення предмету позову в суді першої інстанції не заявлялись та не
розглядались, у зв'язку з чим вимоги про прийняття додаткового рішення
апеляційною інстанцією за вказаними вимогами є порушенням та протиричить нормам
ГПК України.

Враховуючи,
що матеріали справи містять належні докази повідомлення Відповідача № 1,
Відповідача № 2 та Третьої особи про день і час судового засідання по розгляду
апеляційної скарги Товариства № 1, що підтверджується ухвалою від 16.10.2006
року (л.с. 115-116), причини неявки уповноважених представників Об'єднання та
Підприємця суду невідомі, а Товариство № 2 в клопотанні, отриманим апеляційним
судом 06.11.2006 року просить здійснити подальший розгляд справи без участі
його представників (л.с. 117), апеляційний суд вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу Позивача без участі представників Відповідача № 1,
Відповідача № 2 та Третьої особи.

Заслухавши
усні пояснення представника Позивача в судовому засіданні, дослідивши та
вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Сніжнянський
завод хімічного машинобудування”
звернулось до господарського суду м. Києва із позовом № 09-133 від 15
липня 2005 року, в якому просило стягнути з адвокатського об'єднання
“Інтерлекс” 19 578 грн. 44 коп. збитків (л.с. 9-11). Позивач обґрунтовував свої
вимоги спричиненням Відповідачем шкоди, оскільки зобов'язання по укладеному між
сторонами договору № 23-юр від 10.06.2001 року Об'єднанням не виконувались, а
Товариство № 1 вимушено було звернутись за правовою допомогою до іншої
юридичної фірми, у зв'язку із зверненням Об'єднання із позовом до Товариства №
1 про стягнення заборгованості по визначеному вище договору, у задоволенні
якого   Відповідачу було відмовлено  та встановлений факт  невиконання своїх зобов'язань щодо здійснення
правових послуг. Товариство № 1 вважає, що з Об'єднання має бути стягнено 19
578 грн. 44 коп. шкоди згідно ст. 5 Закону України “Про податок на прибуток”,
ст.ст. 1166, 1192 526 Цивільного кодексу України  та ст.ст. 22, 80-84 Господарського процесуального
кодексу України (л.с. 9-11).

Рішенням
господарського суду м. Києва від 06 квітня 2006 року у позові відкритому
акціонерному товариству “Сніжнянський завод хімічного  машинобудування” до адвокатського об'єднання
“Інтерлекс” про стягнення 19 578 горн. 44 коп. було відмовлено повністю.

В обґрунтування
своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Позивачем не надані
докази на підтвердження причинного зв'язку між діями Відповідача та
нанесеними  Товариству № 1 збитками в
сумі 18 000 грн. 00 коп., у зв'язку з чим заявлені у даній справі вимоги не є
шкодою у розумінні цивільного законодавства. При цьому, місцевий суд керувався
нормами ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) (л.с.
71-73).

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача у відкритих
судових засіданнях апеляційний господарський суд вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 06 квітня 2006 року, яке прийнято у даній
справі, є законним і обґрунтованим, у зв'язку з повним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими,
відповідністю висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи та
правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких
умов, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  Товариства № 1 без задоволення.

При
цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Позивач в порушення
вимог статті 33 ГПК України, не довів ті обставини на які він посилається як на
підставу своїх вимог, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному
провадженні.

Так,
скаржник посилається на те, що місцевий суд безпідставно встановив  відсутність доказів на підтвердження вини та
причинного зв'язку між протиправною поведінкою Відповідача № 1 та спричиненою
Позивачу шкодою, відхиливши доводи Позивача, а витрати Товариством № 1 були
понесені у зв'язку із неправомірним зверненням Об'єднання із позовними вимогами
по іншій справі, у зв'язку з чим Товариство № 1 вимушено було звернутись до
правової допомоги  Третьої особи  та понести витрати на заявлену та спірну суму
у даній справі. Також, скаржник посилається на те, що суддя, що здійснив
розгляд даної справи та підписав оскаржуване рішення не мав права приймати
участі у розгляді такої справи у зв'язку з упередженістю у справі, так як
прийнята ним попередньо ухвала по повернення без розгляду позовної заяви
Товариства № 1 була скасована, а справа передана на розгляд місцевого суду, у
зв'язку з чим суддя мав заявити самовідвід. Вказані посилання не
підтверджуються доказами у справі та не відповідають вимогам  цивільного законодавства, у зв'язку з чим
апеляційна інстанція вважає доводи скаржника неналежними з наступних підстав.

Так,
щодо посилання на упередженість судді місцевого суду апеляційний суд зазначає,
що незважаючи  на  наявність у Товариства № 1 інформації щодо
судді, який  здійснює провадження у даній
справі згідно ухвали від 27.02.2006 року про порушення провадження та
призначення справи до розгляду (л.с. 53-54), як свідчать матеріали справи,
Позивач у разі наявності сумнівів в упередженості судді не скористався своїм
правом, передбаченим ст. 20 ГПК України.

Щодо
суті заявлених вимог слід зазначити наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Для застосування деліктної відповідальності за шкоду, необхідна
сукупна наявність складових ознак шкоди, якими є протиправна поведінка (дії чи
бездіяльність) особи, шкідливий результат такої поведінки (шкоди), причинний  зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою
та вина особи, яка заподіяла шкоду. При цьому, слід зазначити, що при
заподіянні позадоговірної шкоди відбувається порушення правоохоронних
правовідносин, в яких абсолютним правам суб'єктів цивільного права кореспондує
пасивний обов'язок боржника не порушувати ці права.

Підставою
виникнення спірної суми шкоди Позивач визначає невиконання Об'єднанням договору
№ 23-юр від 10.106.2001 року “Про надання юридичної допомоги”, за яким останній
звернувся із вимогами до Товариства № 1 про стягнення заборгованості по іншій
справі. При зверненні із позовом до Товариства № 1 у справі № 14356 Об'єднання
керувалось передбаченим ст. 1 ГПК України правом на звернення до господарського
суду за захистом порушеного, на його думку, права,  із вимогами про стягнення  суми - 91 523 грн. 61 коп., у задоволенні
яких (вимог), як встановлено  в постанові  Вищого господарського суду України  від 01.03.2005 року у справі 14356 (л.с.
13-14) рішенням господарського суду Донецької області від 30.09.2004 року та
постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2004 року було
відмовлено. При цьому, у вказаній постанові касаційної інстанції  зазначено про безпідставність  позовних вимог Об'єднання до Товариства № 1,
а не про неправомірність таких вимог, або порушення при цьому прав Позивача.
Визначений в позовній заяві склад шкоди передбачає суму, перераховану Третій
особі за надання правової допомоги  у
зв'язку з розглядом справи № 14356. Також, слід зазначити, що звернення особи в
порядку ГПК України із вимогами, зокрема, про стягнення суми з іншої особи не є
неправомірним, оскільки таке право передбачено та гарантується кожній особі,
визначеної в ст. 1 ГПК України, відповідно до ст. 12 означеного кодексу.
Відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог, як вже зазначено у
вказаній  постанові касаційної інстанції,
не може ототожнюватись із неправомірністю таких вимог та порушенням при цьому
прав Позивача, а також виною при цьому Відповідача № 1.

Таким
чином, перерахована Позивачем на підставі укладеного з Третьою особою (а не
Відповідачем № 1) договору на надання юридичних послуг від 14.04.2004 року,
звіту про виконані роботи від 30.08.2004 року згідно платіжного доручення від
06.08.2004 року (л.с. 15-16, 18, 19, 22) іншій особі (Товариству № 2), ніж
Відповідач № 1, сума в розмірі 18 000 грн. 00 коп., що згідно позовної заяви у
справі увійшла до спірної суми майнової шкоди, на думку Позивача, не
відноситься до майнової шкоди у розумінні ст. 1166 ГПК України. Тобто, підстави
та обґрунтування Позивачем виникнення у нього збитків на заявлену спірну суму
не відповідають складу таких збитків, а сплачена сума 18 000 грн. 00 коп. була
добровільно перерахована Третій особі на підставі іншої правої угоди, ніж
зазначена Позивачем у якості підстави та обґрунтування виникнення збитків у
справі.

До
викладеного слід додати, що згідно викладених в позовній заяві обставин  та порушень з боку Об'єднання, а також
враховуючи встановлений  також і в
постанові Вищого господарського суду м. Києва
від 01.03.2005 року у справі № 14356 (л.с. 13-14) факт того, що
Об'єднанням свої зобов'язання перед Товариством № 1 за договором  доручення на ведення юридичних справ № 23-юр
від 10.06.2001 року  фактично не
виконані, у Позивача можуть бути інші підстави вимагати відшкодування від
Відповідача № 1 шкоди, яка також має і інші підстави та склад.

Отже,
Позивачем не наведені належні підстави та докази на підтвердження  заявленої майнової шкоди у даній справі.

Таким
чином, Позивачем не доведена неправомірність відмови йому місцевим судом у
задоволенні позовних вимог про стягнення з Об'єднання сум матеріальних збитків
та прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи
викладене, керуючись нормами ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1,
12, 20, 22, 33, 34, 44, 88, 91, 94, 99, 101 - 105  Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд, --

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення господарського суду м. Києва від 06 квітня 2006 року у справі №
2689 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Сніжнянський завод хімічного машинобудування” без задоволення.

2.          Справу №  2689
повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді
Вербицька О.В.

Дзюбко П.О.

16.11.06 (відправлено)