КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.09.2006
№ 1/115

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_1 - СПД,

ОСОБА_2.
(довіреність б/н від 12.09.2006),

від відповідача -повідомлений, але не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_3

на рішення Господарського суду м.Києва від
17.07.2006

у справі № 1/115 (Шестак В.І.)

за позовом                               Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
спонукання до підписання акту та стягнення заборгованості 29 976,64 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 17.07.2006 у справі № 1/115 позов задоволено повністю.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає,
що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. При
цьому заявник вказує на те, що суд не дав належної оцінки документам, наданим
позивачем в підтвердження передачі відповідачу товарів і не дослідив, що до
складу інвентаризаційної комісії увійшли особи, які не працювали ні у позивача,
ні у відповідача. У відповідача взагалі немає найманих працівників, а члени
комісії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 працюють у ОСОБА_7, тобто, інвентаризацію
було проведено за відсутності відповідача чи його довірених осіб і товар від
імені відповідача фактично нікому було отримувати. Отже, відповідач не
отримував від позивача продовольчих товарів на суму 29 976,64 грн.

Також,
відповідач вказує на те, що господарський суд першої інстанції безпідставно
зазначив у рішенні те, що позивач є власником продовольчих товарів, включених
до інвентаризаційного опису, оскільки надані позивачем договори не можуть бути
доказами того, що позивач реально отримав від постачальників продовольчі
товари, включені до інвентаризаційного опису, певної кількості та вартості.
Доказом цього можуть бути товарно-транспортні накладні, видаткові накладні та
інші документи, які підтверджують передачу товару позивачу та його вартість.
Жоден із договорів поставки не містить прямої вказівки ні на кількість, ні на
асортимент товару, ні на його ціну. Претензії та вимоги постачальників позивача
оплатити вартість товару на загальну суму 7 168,15 грн. також не є прямими
доказами придбання позивачем продовольчих товарів на суму 29 976,64 грн., а
лише підтверджують наявність заборгованості у позивача перед третіми особами.

Позивач
надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення
господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. При цьому позивач вказує на те, що копії видаткових та інших
накладних на суму 30 142,11 грн. чітко підтверджують право власності позивача
на зазначений в них товар, який співпадає із товаром вказаним в
інвентаризаційних описах, які є в матеріалах справи.

Також,
позивач зазначає, що члени інвентаризаційної комісії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
є працівниками ОСОБА_7, який є співвласником орендованого позивачем приміщення.
На вимогу відповідача і за наказом позивача була створена інвентаризаційна
комісія, до складу якої з боку відповідача, за усним погодженням з ОСОБА_7 та
відповідачем, були включені вказані працівники.

Відповідач
у судове засідання 26.09.2006 не з'явився, незважаючи на те, що був належним
чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

При
розгляді апеляційної скарги апеляційним господарським судом були заслухані
пояснення представників сторін, досліджені наявні матеріали справи та
встановлено наступне.

Позивач
подав до господарського суду першої інстанції позов про спонукання відповідача
підписати акт прийому-передачі продовольчих товарів та стягнення їх вартості у
сумі 29 976,64 грн..

Рішенням
господарського суду першої інстанції позов задоволено повністю.

Рішення
суду мотивоване тим, що у зв'язку з фактичним припиненням орендних відносин і
не можливістю здійснення позивачем роздрібної торгівлі в орендованому
приміщенні, на вимогу відповідача на підставі інвентаризаційного опису від
18.05.2006 продовольчі товари на суму 29 976,64 грн. були передані останньому.
Інвентаризаційні описи підписані членами інвентаризаційної комісії, яка була
створена згідно із наказом № 5 від 17.05.2006; грошові кошти за товар,
зазначений в інвентаризаційних описах, відповідачем позивачу не сплачені.

Апеляційний
господарський суд із вказаним висновком господарського суду першої інстанції не
погоджується з огляду на викладене.

Позивач
в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилався на те, що у зв'язку з
фактичним припиненням орендних відносин за договором оренди від 01.08.2005,
укладеним між ним та ОСОБА_8, позивач не мав змоги здійснювати підприємницьку
діяльність в орендованому приміщенні, а тому передав продовольчі товари на суму
29 976,64 грн. відповідачу, про що свідчать наказ про створення
інвентаризаційної комісії та інвентаризаційні описи, але відповідач від підписання
акту прийому-передачі продовольчих товарів категорично відмовився.

До
позовної заяви позивач додав акт прийому-передачі продовольчих товарів від
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
датований квітнем 2006 року, в якому вказано, що акт складений комісією у
складі: голова комісії - ОСОБА_1, члени комісії- ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 та присутній ОСОБА_10. В другій частині цього акту зазначено, що:
”___04.2006 комісія перевірила наявність продовольчих товарів й вирішила
передати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 продовольчі товари для подальшої
реалізації та повернення їх вартості фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1. ”

Задовольняючи
вимоги позивача про спонукання відповідача підписати акт прийому-передачі продовольчих
товарів та стягнення їх вартості у сумі 29 976,64 грн. господарський суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що у вказаному акті не йде мова про те, що
відповідач приймає ці продовольчі товари. Крім того, із акту не вбачається, що
відповідач був членом комісії, яка його складала та взагалі був присутнім при
складанні даного акту, а в другій частині акту не зазначено, що відповідач має
підписати вказаний акт.

Наявний
на початку акту перелік членів комісії та їх підписи не свідчать про те, що зазначеними
членами комісії були вчинені дії вказані в частині другій цього акту, оскільки
такі дії члени комісії не засвідчили своїми підписами, а міститься лише підпис
голови комісії - ОСОБА_1.

Отже,
вказаний акт хоч і містить назву прийому-передач продовольчих товарів від
позивача відповідачу, але не може бути доказом передачі позивачем відповідачу
товарів та прийняття їх останнім, оскільки немає юридичної сили факту передачі
товару від позивача відповідачу.

Не
можуть також вважатись належними доказами передачі позивачем відповідачу
продовольчих товарів і надані позивачем інвентаризаційні описи товарів від
18.05.2006, оскільки відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування,
не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Законом
України ”Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”
передбачено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та
фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів
і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх
наявність, стан і оцінка.

Основними
завданнями інвентаризації, зокрема, є виявлення фактичної наявності основних
фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних
паперів та інших грошових документів; виявлення товарно-матеріальних цінностей,
які частково втратили свою первісну якість, застарілих фасонів і моделей, а
також матеріальних цінностей та нематеріальних активів, що не використовуються
(п. 7 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків,
затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.08.1994 за № 202/412).

Виходячи
зі змісту вищевказаних правових норм, проведення інвентаризації передбачено для
підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та
фінансової звітності підприємства.

Отже,
надані позивачем інвентаризаційні описи товарів від 18.05.2006 свідчать лише
про проведення інвентаризації товарно - матеріальних цінностей позивача та про
наявність цих товарно-матеріальних цінностей в певному місці на конкретну дату
і не мають доказового значення щодо предмету спору.

В
наказі позивача за № 5 від 17.05.2006 „Про проведення інвентаризації”
зазначено, що інвентаризацію товарно - матеріальних цінностей позивача, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 необхідно проводити в присутності працівників
відповідача.

Однак,
ні з вищевказаних інвентаризаційних описів, ні з наказу № 5 від 17.05.2006 не
вбачається, що відповідач чи його належним чином уповноважені представники були
присутніми при проведенні інвентаризації.

Твердження
позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що до складу інвентаризаційної
комісії, яка проводила інвентаризацію та підписувала інвентаризаційні описи від
відповідача були включені працівники ПП ”Прохолода” (ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6), директор якого - ОСОБА_7 є співвласником орендованого позивачем
приміщення не приймаються до уваги, оскільки позивач не надав доказів того, що
вказані особи були уповноваженими представниками відповідача.

Слід
також зазначати, що інвентаризаційні описи від 18.05.2006 не можуть бути
доказом проведення інвентаризації саме на підставі акту прийому-передачі
продовольчих товарів від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_2, оскільки інвентаризаційні описи датовані 18.05.2006, а акт
прийому-передачі продовольчих товарів від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 складався у квітні 2006 року.

З
огляду на викладене апеляційний господарський суд вважає, що господарський суд
першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що інвентаризаційні
описи та наказ позивача за № 5 від 17.05.2006 „Про проведення інвентаризації” є
доказами факту передачі позивачем товару на суму 29 976,64 грн. відповідачу.

Щодо
посилання позивача в позовній заяві на те, що передача ним відповідачу
продовольчих товарів на суму 29 976,64 грн. була здійснена в орендованому
позивачем за договором оренди від
01.01.2006 приміщенні, на вимогу відповідача, в звязку з фактичним
припиненням орендних відносин за договором оренди від  01.01.2006 і неможливістю здійснювати
позивачем підприємницьку діяльність в цьому приміщенні апеляційний
господарський суд зазначає, що із договору оренди від 01.01.2006 вбачається, що
вказаний договір оренди був укладений позивачем із ОСОБА_8, а не з суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2. - відповідачем у даній
справ, а тому зазначені позивачем обставини не мають значення для справи.

Посилання
позивача під час розгляду апеляційної скарги на те, що отримання відповідачем
продовольчих товарів від позивача підтверджується також тим, що відповідач по
накладним б/н від 09.06.2006 та від 15.06.2006 повернув постачальнику товар на
суму 62,67 грн., який був частиною товару
отриманого позивачем в кредит по видатковій накладній № ЧС-0000711 від
07.04.2006 не заслуговує на увагу, оскільки у названих накладних не має
посилання на те, що зазначений в них товар є тим товаром, що був отриманий
позивачем по видатковій накладній № ЧС-0000711 від 07.04.2006 і переданий
відповідачу. В той же час відповідач також є суб'єктом підприємницької
діяльності і відповідно здійснює господарську діяльність, тобто отримує від
постачальників продовольчі товари.

Не
можуть бути належними доказами передачі позивачем продовольчих товарів на суму
29 976,64 грн. також надані позивачем копії чеків від 17.07.2006 на суму 80
коп. та суму 26 коп., оскільки із вказаних чеків вбачається те, що саме позивач
отримував грошові кошти за реалізований товар.

Відповідно
до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. У даному разі це стосується позивача, який мав довести наявність
тих обставин, на підставі яких він просив спонукати відповідача підписати акт
прийому-передачі продовольчих товарів та стягнути їх вартість у сумі 29 976,64
грн..

Таким
чином, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані
сторонами документи, а також враховуючи наведені обставини, апеляційний
господарський суд з урахуванням ст. 33 ГПК України, дійшов висновку, що
позивачем не доведено того, що товар на суму 29 976,64 грн. був переданий ним
відповідачу.

З
огляду на викладене та матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, з
прийняттям нового рішення про відмову у позові.

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст.. 99, 101, 103 - 105 ГПК
України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від
17.07.2006 у справі №1/115 скасувати.

В
позові відмовити.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1( АДРЕСА_1, р/р
НОМЕР_1 в АК ”Полі комбанк” в м. Чернігові, МФО 000353100, код НОМЕР_2) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2(АДРЕСА_2,
р/р НОМЕР_3 в АК ”Полікомбанк” в м. Чернігові, МФО 353100, код НОМЕР_4) 149
грн. 89 коп. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу
наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

Матеріали
справи № 1/115 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя
Губенко Н.М.

Судді
Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.