КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2006                                                                                           № 3/405

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової С.О.

суддів:                                         Борисенко І.В.

Шипка В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Грабар Я.М.(дор. № б/н від 05.06.06)

від відповідача 1: Кудрявцева Р.М. (дов. № 7/9-312-05/53 від 08.11.06)

від відповідача 2: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Компанія "Сезон"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.08.2006

у справі № 3/405 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Приватне підприємство "Компанія "Сезон"

до                                                   Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплект-2"

про                                                  визнання правочину недійсним

В судовому засіданні 31.10.06р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 21.11.06р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Компанія “Сезон” (далі-позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (далі – відповідач1) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект-2” (далі – відповідач2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі № 000345/10 укладеного 23.12.2003р. між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комплект-2”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 у справі № 3/405 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлену апеляційну скаргу.

Відповідач 1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, який був повністю підтриманий його представником в судовому засіданні.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не надіслав. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача 2.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

23 грудня 2003 року між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комплект-2” було укладено договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, а саме: нежитлового приміщення № 9-а підвалу, загальною площею 62,90 кв.м., що складає 12/100 (від нежилих приміщень в будинку площею 533,80 кв.м.), розташованого у місті Києві по вул. Ярославів Вал, 20, літ. “А”.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2002 № 7/261, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2002 № 7/261, договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, а саме: нежитлового приміщення № 9-а підвалу, загальною площею 62,90 кв.м., що складає 12/100 (від нежилих приміщень в будинку площею 533,80 кв.м.), розташованого у місті Києві по вул. Ярославів Вал, 20, літ. “А” та укладеного між Фондом приватизації комунального майна Старокиївського району міста Києва та ПП “Компанія “Сезон” було розірвано.

Згідно з Порядком повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 32, у разі розірвання договору купівлі-продажу об'єкта приватизації за рішенням суду у зв'язку з невиконанням умов договору, такий об'єкт приватизації повертається до сфери управління державного органу приватизації, що проводив його відчуження за договором купівлі-продажу для здійснення управління цим об'єктом згідно із законодавством до моменту відчуження його в результаті повторного продажу.

Таким чином, на сьогоднішній день, позивач не є власником нежитлового приміщення підвалу № 9-а, загальною площею 62,90 кв.м., розташованого у місті Києві, по вул. Ярославів Вал, 20 літ. “А”.

Відповідно до статті 225 Цивільного кодексу УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

З огляду на те, що спірне не житлове приміщення було повернуто територіальній громаді Шевченківського району міста Києва в особі Фонду приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва, яке є його власником, укладення з ТОВ “Комплект-2” спірного договору купівлі-продажу було здійснено у відповідності зі статтею 225 Цивільного кодексу УРСР, отже права ПП “Команія “Сезон”, як власника порушені не були, оскільки на момент укладення спірного договору позивач вже не був власником спірного приміщення.

Доводи позивача, що відповідач1 не здійснив інвентаризації, оцінки та прийняття підвального приміщення відповідно до вимог Порядку повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсним договору купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 32, без проведення яких він не мав права продавати спірне приміщення, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та не доведені позивачем.

Щодо твердження позивача про те, що спірний договір купівлі-продажу укладений не уповноваженою особою апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.4. Положення про Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради, затвердженого рішенням Шевченківської районної у місті Києві ради від 25.11.2003 № 263, управління є правонаступником прав та обов'язків Фонду приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва.

Таким чином, всі угоди укладені Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва породжують права та обов’язки для відповідача 1 по даній справі.

Крім того, відповідно до статті 63 Цивільного кодексу УРСР, угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди, або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи, яку представляють, лише в разі подальшого схвалення угоди цією особою. При цьому, наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради не заперечує про укладеного спірного договору купівлі-продажу, отже схвалює його.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.12.2003, укладеного між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва та ТОВ “Комплект-2” відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми не довів наявність обставин з якими закон пов’язує недійсність угод.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Компанія “Сезон” (далі-позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (далі – відповідач1) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплект-2” (далі – відповідач2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі № 000345/10 укладеного 23.12.2003р. між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комплект-2”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 у справі № 3/405 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлену апеляційну скаргу.

Відповідач 1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, який був повністю підтриманий його представником в судовому засіданні.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не надіслав. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача 2.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

23 грудня 2003 року між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комплект-2” було укладено договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, а саме: нежитлового приміщення № 9-а підвалу, загальною площею 62,90 кв.м., що складає 12/100 (від нежилих приміщень в будинку площею 533,80 кв.м.), розташованого у місті Києві по вул. Ярославів Вал, 20, літ. “А”.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2002 № 7/261, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2002 № 7/261, договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) на аукціоні, а саме: нежитлового приміщення № 9-а підвалу, загальною площею 62,90 кв.м., що складає 12/100 (від нежилих приміщень в будинку площею 533,80 кв.м.), розташованого у місті Києві по вул. Ярославів Вал, 20, літ. “А” та укладеного між Фондом приватизації комунального майна Старокиївського району міста Києва та ПП “Компанія “Сезон” було розірвано.

Згідно з Порядком повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 32, у разі розірвання договору купівлі-продажу об'єкта приватизації за рішенням суду у зв'язку з невиконанням умов договору, такий об'єкт приватизації повертається до сфери управління державного органу приватизації, що проводив його відчуження за договором купівлі-продажу для здійснення управління цим об'єктом згідно із законодавством до моменту відчуження його в результаті повторного продажу.

Таким чином, на сьогоднішній день, позивач не є власником нежитлового приміщення підвалу № 9-а, загальною площею 62,90 кв.м., розташованого у місті Києві, по вул. Ярославів Вал, 20 літ. “А”.

Відповідно до статті 225 Цивільного кодексу УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

З огляду на те, що спірне не житлове приміщення було повернуто територіальній громаді Шевченківського району міста Києва в особі Фонду приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва, яке є його власником, укладення з ТОВ “Комплект-2” спірного договору купівлі-продажу було здійснено у відповідності зі статтею 225 Цивільного кодексу УРСР, отже права ПП “Команія “Сезон”, як власника порушені не були, оскільки на момент укладення спірного договору позивач вже не був власником спірного приміщення.

Доводи позивача, що відповідач1 не здійснив інвентаризації, оцінки та прийняття підвального приміщення відповідно до вимог Порядку повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсним договору купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 32, без проведення яких він не мав права продавати спірне приміщення, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та не доведені позивачем.

Щодо твердження позивача про те, що спірний договір купівлі-продажу укладений не уповноваженою особою апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.4. Положення про Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради, затвердженого рішенням Шевченківської районної у місті Києві ради від 25.11.2003 № 263, управління є правонаступником прав та обов'язків Фонду приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва.

Таким чином, всі угоди укладені Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва породжують права та обов’язки для відповідача 1 по даній справі.

Крім того, відповідно до статті 63 Цивільного кодексу УРСР, угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди, або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи, яку представляють, лише в разі подальшого схвалення угоди цією особою. При цьому, наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради не заперечує про укладеного спірного договору купівлі-продажу, отже схвалює його.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.12.2003, укладеного між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району міста Києва та ТОВ “Комплект-2” відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми не довів наявність обставин з якими закон пов’язує недійсність угод.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Компанія “Сезон” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 у справі № 3/405 – без змін.

Матеріали справи повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова С.О.

Судді                                                                                          Борисенко І.В.

Шипко В.В.