КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.10.2006
№ 45/362

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Данилової  Т.Б.

суддів:                                          Капацин  Н.В.

Бившевої  Л.І.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_2 (дов. № 6403 від
11.07.2006р.);

від.відповідача:
Безвенюк В.П. (дов. б/н від 29.09.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Спеціалізована акціонерна страхова компанія "Скіф"

на рішення Господарського суду м.Києва від
16.08.2006

у справі № 45/362 (Балац С.В.)

за позовом                               СПД фізична особа
- підприємецьОСОБА_1

до                                                   Спеціалізована
акціонерна страхова компанія "Скіф"

про
стягнення 12809,9 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
16.08.2006р. у справі
№ 45/362 позов Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Спеціалізованої акціонерної страхової компанії “Скіф” про
стягнення 12809,90 грн. задоволено частково, стягнуто з Спеціалізованої
акціонерної страхової компанії “Скіф” на користь СПД фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 7927,40 грн. основного боргу, 79,27 грн. витрат по сплаті
державного мита, 73,02 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу, в задоволенні решти частини вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що відповідно до
ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Оскільки між сторонами договору
склалася практика (звичай ділового обороту) за якою позивач передавав
відповідачеві страхові медичні акти, підписані обома сторонами договору, та
рахунки - фактури, а відповідач на підставі цих документів оплачував вартість
наданих позивачем медичних послуг  то
така практика повинна застосовуватися і до наступного виконання сторонами
договору його положень, отже у відповідача виник цивільний обов'язок сплатити
позивачеві вартість наданих ним медичних послуг за підписаними страховими
медичними актами з серпня 2005р. по січень 2006р. включно, на загальну суму
7927,40 грн.

Оскільки відповідачем за лютий та
березень 2006р. страхових актів не підписано, а позивачем не доведено, що
зазначені в цих актах медичні послуги надавалися, то у відповідача відсутній
обов'язок їх оплатити, а також сплатити пеню та штраф за несвоєчасну оплату
рахунків.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 16.08.2006р. по справі                 № 45/363 та прийняти нове,
яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Спеціалізована акціонерна
страхова компанія “Скіф” посилається на те, що висновки Господарського суду м.
Києва, викладені в рішенні від 16.08.2006р. не відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам чинного законодавства України, оскільки в даному
випадку має місце неналежне виконання позивачем договірних умов та одностороння
зміна умов договору, висновок суду, що практика неналежного виконання позивачем
договірних умов є звичаєм ділового обороту є неправомірним, так як даний
висновок суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 7, 525, 526
Цивільного кодексу України.

Договір
підписано директором Залізничної філії ЗАТ “САСК “Скіф” Строк Л.М., яка не мала
відповідних повноважень на його підписання та перерахування коштів, оскільки
керівництво ЗАТ “САСК ”Скіф” не приймало рішення про оплату з рахунку
Залізничної філії. Кошти з інших рахунків керівництвом відповідача на адресу
позивача не перераховувались, таким чином оплата з розрахункового рахунку
Залізничної філії відповідача була незаконною та безпідставною.

Представники позивача та відповідача
в судове засідання з'явились.

Представник позивача у відзиві на
апеляційну скаргу наголошує на тому, що договір між сторонами про надання
медичних послуг є чинним, не визнаний судом недійсним, і відповідач повинен був
сплатити за фактично надані медичні послуги, просить рішення залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні
матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила
наступне:

02.01.2004р. між Спеціалізованою
акціонерною страховою компанією “Скіф” як замовником, в особі директора
Залізничної філії САСК “Скіф” Строк Л.М., діючий на підставі Положення про
Залізничну філію Спеціалізованої акціонерної страхової компанії “Скіф” та СПД
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 як виконавцем було укладено договір про
надання медичних послуг (надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого
виконавець зобов'язувався своєчасно та кваліфіковано надавати пацієнтам медичні
послуги, а замовник зобов'язувався своєчасно сплачувати виконавцю вартість медичних
послуг наданих пацієнтам, застрахованим в ЗАТ “САСК “Скіф”.

Відповідно до п. 2.1. Договору,
виконавець приймає пацієнтів на обстеження та лікування на підставі заяви -
направлення, виданого замовником, а також пунктом 2.3. Договору встановлено, що
виконавець надає пацієнту лікарську допомогу без направлення замовника тільки
у                   швидкодопоміжних
випадках. При цьому пацієнт повинен пред'явити виконавцю страховий поліс або
картку застрахованого та документ, засвідчуючий особу.

Згідно п. 3.2. Договору, сплата
здійснюється на підставі акту виконаних робіт, який надається замовнику разом
із заявами - направленнями, та рахунку в термін 5 - и банківських днів. Рахунки
подаються замовнику станом на перше число місяця.

Договір набирає чинності з часу підписання і вважається дійсним до того
часу, поки одна із сторін не заявить про його припинення. Така заява має бути
здійснена за місяць до закінчення дії договору (п. 7 Договору).

Відповідач не надав суду доказів
надсилання позивачу повідомлення про розірвання договору.

З матеріалів справи видно, що
позивачем з січня 2004р. надавались відповідачеві підписані страхові медичні
акти та рахунки - фактури, а відповідач оплачував зазначені медичні послуги.

З страхових медичних актів
вбачається, що згідно Договору, за період з серпня 2005р. по січень 2006р.
включно, відповідачу було надано медичні послуги на загальну суму 7927,40 грн.,
зазначені медичні акти скріплені печатками сторін та підписані представниками
виконавця та страховика. Страхові медичні акти за період з лютого 2006р. по
березень 2006р. в яких зазначено, що відповідачу було надано медичні послуги на
загальну суму 885,20 грн. представником страховика не підписані та його
печаткою не скріплені.

Починаючи з серпня 2005р.
відповідач не оплачував медичні послуги, надані позивачем.

Листом № 2 від 30.03.2006р. СПД
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просив Спеціалізовану акціонерну страхову
компанію “Скіф” погасити заборгованість за медичні послуги фактично надані в
період з 01.08.2005р. по 31.01.2006р. відповідно до умов договору від
02.01.2004р. в розмірі 7 927,40 грн. у термін 14 днів з моменту одержання цього
листа.

Як вбачається з матеріалів
справи, зазначений лист залишено Спеціалізованою акціонерною страховою
компанією “Скіф” без відповіді.

Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень,
створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається
схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що
свідчать про прийняття його до виконання.

Так як відповідачем було здійснено
оплату наданих позивачем послуг за період з січня 2004р. по липень 2005р., то
колегія вважає, що відповідачем було схвалено правочин (Договір) укладений між
сторонами, а отже зазначений Договір породжує права та обов'язки у сторін цього
Договору.

Відповідно до ст.ст. 11, 626
Цивільного кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав
та обов'язків, які мають виконуватися належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, договору (статті 526 Цивільного кодексу
України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 7 Цивільного
кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм
ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами
цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.
Звичай може бути зафіксований у відповідному документі. Звичай, що суперечить
договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не
застосовується.

Оскільки ст. 2 Договору визначено
коло документів, які надає відповідачеві позивач, то надання позивачем
неповного комплекту документів для оплати і прийняття такого комплекту
документів відповідачем з наступною його оплатою не суперечить актам цивільного
законодавства та умовам договору.

Як встановлено судом першої
інстанції та не заперечується представниками сторін, між СПД фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Спеціалізованою акціонерною страховою компанією “Скіф”
склалася практика (звичай ділового обороту), за якою позивач передавав
відповідачеві страхові медичні акти, підписані обома сторонами Договору, та
рахунки - фактури, а відповідач на підставі цих документів оплачував вартість
наданих позивачем медичних послуг. Таким чином в разі наступного виконання
сторонами Договору його положень, така практика повинна застосовуватись і
надалі.

З огляду на зазначене, колегія
суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що у
відповідача виник цивільний обов'язок сплатити позивачеві вартість наданих ним
медичних послуг за підписаними страховиком медичними актами з серпня 2005р. по
січень 2006р. включно, на загальну суму 7 927,40 грн.

Оскільки медичні акти за лютий та березень
2006р. відповідачем не підписано, Київський апеляційний господарський суд
вважає, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні цих
вимог.

Також судом першої інстанції було
правомірно встановлено, що умовами Договору сторонами не було передбачено таких
видів забезпечення виконання зобов'язань як пеня та штраф, внаслідок чого
відсутні підстави для їх застосування, а вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами з посиланням на
ч. 6 ст. 231, та ч. 4              ст.
232 Господарського кодексу України, задоволенню не підлягають, оскільки
зазначені норми не поширюються на ці відносини та не визначають розмір таких
процентів.

Стосовно
посилання Спеціалізованої акціонерної страхової компанії “Скіф” в апеляційній
скарзі на те, що Договір підписано директором Залізничної філії ЗАТ “САСК
“Скіф” Строк Л.М., яка не мала відповідних повноважень на його підписання та
перерахування коштів, оскільки керівництво ЗАТ “САСК ”Скіф” не приймало рішення
про оплату з рахунку Залізничної філії. Кошти з інших рахунків керівництвом
відповідача на адресу позивача не перераховувались, таким чином оплата з
розрахункового рахунку Залізничної філії відповідача була незаконною та
безпідставною, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 92 Цивільного
кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження
повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім
випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи
та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від
імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони
несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Пунктом 1.6. Положення про
Залізничну філію Спеціалізованої акціонерної страхової компанії “Скіф”
встановлено, що засновник несе відповідальність по зобов'язанням Філіалу,
прийнятим в межах наданих йому повноважень.

Згідно п. 4.4. зазначеного Положення
грошові зобов'язання Філіалу в сумі, яка перевищує еквівалент 20 000 (двадцяти
тисячам доларів) США, підписується тільки за письмовою згодою Засновника або
особисто Засновником. Без такої згоди вони не мають юридичної сили.

З матеріалів справи видно, що директором
Залізничної філії ЗАТ “САСК “Скіф” Строк Л.М було підписано страхові медичні
акти на загальну суму 7927,40 грн.

Таким чином посилання апелянта на те,
що директор Залізничної філії ЗАТ “САСК “Скіф” Строк Л.М не була уповноважена
підписувати договір про надання медичних послуг від 02.01.2004р. та
перераховувати кошти за надані відповідачу медичні послуги є безпідставним,
оскільки вона діяла в межах наданих їй повноважень, відповідно до Положення про
Залізничну філію Спеціалізованої акціонерної страхової компанії “Скіф”.

Що стосується інших порушень судом
норм матеріального та процесуального права, які наведені в апеляційній скарзі,
то вони спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення у відповідності з вимогами ст. 104 ГПК України.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва
від 16.08.2006р. по справі № 45/362 відповідає чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спеціалізованої
акціонерної страхової компанії “Скіф” на рішення Господарського суду м. Києва
від 16.08.2006р. у справі № 45/362 залишити без задоволення.

2.
Рішення Господарського суду м. Києва від 16.08.2006р. у справі                      № 45/362 залишити без
змін.

3.
Матеріали справи № 45/362 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Данилова  Т.Б. (переведена)

Судді
Капацин  Н.В.

Бившева  Л.І.

18.10.06 (відправлено)