КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14.11.2006
№ 21/126

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Шипка  В.В.

Борисенко  І.В.

при секретарі:

при секретарі Откідач О.О.

За
участю представників:

від позивача: Самсонова С.І. довіреність б/н
від 19.06.2006 р.

від
відповідача: не з'явився

третьої
особи:   не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Приватне підприємство "Містобудівник"

на рішення Господарського суду м.Києва від
27.09.2006

у справі № 21/126 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Приватне
підприємство "Містобудівник"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа яка не заявляє самостійних

вимог
на предмет спору           Приватне підприємство
"Віксен"

про
визнання договору недійсним та стягнення 183000,00 грн.

та за зустрічними позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до  Приватного підприємства “Містобудівник”

про          стягнення 57239,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Містобудівник” (далі по
тексту позивач за первісним позовом) заявивило позов до Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач за
первісним позовом) про визнання Договору №04/10-04 від 04.10.2004р., укладеного
між сторонами, недійсним та стягнення з відповідача за первісним позовом 90
000,00 грн., перерахованих на виконання умов Договору та 93 000,00 грн.
збитків.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернулась до Приватного
підприємства “Містобудівник” із зустрічним позовом про стягнення 57 239,50 грн.
суми боргу через неналежне виконання останнім умов Договору №04/10-04 від
04.10.04р. та зобов'язання відповідача повернути майно згідно переліку,
зазначеному в зустрічній позовній заяві.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 27.09.2006 р. у справі №21/126 відмовлено у
задоволенні первісного позову Приватного підприємства „Містобудівник” до
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору будівельного підряду №04/10-04 від 04.10.2004 р., стягнення
з СПД ОСОБА_1 90 000,00 грн., сплачених ПП „Містобудівник” за договором у якості
попередньої оплати, а також стягнення заподіяних збитків у подвійному розмірі -
тобто 93 000,00 грн.

Одночасно
оскаржуваним рішенням суду першої інстанції частково задоволено зустрічний
позов СПД ОСОБА_1 до ПП „Містобудівник” та стягнуто з ПП „Містобудівник” на
користь СПД ОСОБА_1 30 000,00 грн. боргу, а також судові витрати у розмірі
524,10 грн. на проведення судової експертизи, 230,00 грн. витрат на сплату
державного мита, 61,84 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Не
погоджуючись з рішенням суду, позивач за первісним позовом подав на нього
апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Господарського суду м. Києва
від 27.09.2006 р. у справі №21/126 повністю та прийняти нове рішення, яким
позов Приватного підприємства "Містобудівник"   задовольнити   повністю:
визнати    недійсним   договір
№04/10-04, укладений 04.10.2004 р. між Приватним підприємством
"Містобудівник" та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1; стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Містобудівник" 183000,00
гривень; в задоволенні зустрічного
позову  суб'єкта  підприємницької діяльності-фізичної  особи
ОСОБА_1відмовити повністю.

В
судовому засіданні скаржник підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

У
судове засідання з'явився  представник,
який представився ОСОБА_1-  директором
третьої особи - Приватного підприємства “Віксен”, однак документів які б
підтверджували його повноваження колегії суддів не надав, у зв'язку з чим його
не було допущено до участі у справі як представника третьої особи.

Представники
відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що
в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої
інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи
та без участі представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши
апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши
наявні матеріали справи, колегія суддів встановила.

Відмовляючи
в задоволенні первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов
Господарський суд м.  Києва виходив з
того, що договір підряду, який укладений 04.10.2004 р. між ПП “Містобудівник”
та СПД ОСОБА_1 відповідає всім вимогам закону, а тому відсутність ліцензії на
здійснення будівельних робіт у відповідача за первісним позовом не може бути
підставою для визнання його недійсним.

Крім
того, суд першої інстанції, посилаючись на висновки судово-будівельної
експертизи прийшов до висновку, що роботи були виконанні в повному обсязі саме
СПД ОСОБА_1 і тому частково стягнув заборгованість з відповідача за зустрічним
позовом по якій настав строк її сплати.

Колегія
суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Між
Приватним підприємством "Містобудівник" та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 укладено Договір №04/10-04 від
04.10.2004р. Згідно умов даного Договору Підрядник СПД -фізична особа ОСОБА_1
взяла на себе зобов'язання виконати ремонтно-будівельні роботи на плавучій
споруді. Замовник ПП "Містобудівник" взяв зобов'язання оплатити
виконання робіт в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Згідно
п. 2.2. Договору закінчення будівельних робіт, за умови оплати Замовником робіт
згідно п. 4.1., 4.2. даного Договору, передбачається через 30 (тридцять)
банківських днів з моменту початку їх виконання.

Попередня
оплата по договору була здійснена в сумі 90 000,00 грн. платіжним дорученням №
55 від 11.10.2004р. на суму 60 000,00 грн. та платіжним дорученням № 68 від
15.11.2004р. на суму 30 000,00 грн.

Згідно
з ст. 875 Цивільного кодексу України до договору будівельного підряду
застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено
законом.

Частиною
3 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що для виконання окремих
видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний
одержати спеціальний дозвіл.

Згідно
з ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність
юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті
відносин.

Як
вбачається з кошторису робіт, предметом договору №04/10-04 від 04.10.2004 є
виконання будівельно-ремонтних робіт, які відповідно до п. 30 ст. 9 Закону
України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності” можуть
проводитися СПД ОСОБА_1 лише за наявності відповідного дозволу (ліцензії).

В
силу ч. 6 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець
зобов'язаний у передбачених законом випадках і порядку одержати ліцензію на
здійснення певних видів господарської діяльності.

Згідно
з ч.3 ст. 14 Господарського кодексу України ліцензія - документ державного
зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання - ліцензіата на
провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом
визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані з
ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються законом.

Пунктом
30 ст. 9 Закону України «”Про ліцензування певних видів господарської
діяльності” передбачено, що здійснення будівельної діяльності (вишукувальних та
проектних робіт для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій,
будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж) підлягає ліцензуванню.

Перелік
видів робіт провадження будівельної діяльності (вишукувальних та проектних
робіт для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій,
будівництва та монтажу інженерних і транспортних мереж), що підлягають
ліцензуванню (далі - Перелік), визначений наказом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та підприємництва, Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України від 13.09.2001 р.
№112/182, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 р. за
№939/6130.

Кошторисом
на будівництво плавучої споруди передбачалось здійснення відповідачем монтажу
металоконструкції що згідно з пунктом 3.01.09 Переліку потребувало ліцензії.
Крім того, згідно з пунктами 3.03.05, 3.03.06, 3.04.04 Переліку ліцензуванню підлягали
будівельні роботи, що передбачалися кошторисом, по прокладенню ізоляційного
рукава для електромережі, проведенню електрокабеля в ізоляційний рукав, монтаж
розподільчих електрощитів, прокладення телевізійного кабелю та телефону,
встановлення розподільчих коробок.

Згідно
з частинами 1,2 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В
силу ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним.

Матеріалами
справи підтверджено, що на час укладення договору №04/10-04 від 04.10.2004 р.
відповідач за первісним позовом не мав ліцензії на право здійснення
вищевказаних будівельно-ремонтних робіт. Зазначений факт визнається і
відповідачем за первісним позовом у письмових поясненнях від 23.05.2006р., від
04.04.2005 р. (а.с. 72).

Відповідно
до ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений
нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Твердження
суду першої інстанції, що фактичним виконавцем робіт, передбачених Договором
№04/10-04 від 04.10.2004р., є залучена для їх виконання третя особа ПП
"Віксен", у якої наявний дозвіл на виконання будівельних робіт
(ліцензія серії АА №265958, видана 15 січня 2003р. за №920 - наявна в
матеріалах справи), а тому підстав для визнання даного Договору недійсним
згідно ст. 227 Цивільного кодексу України немає, не приймаються апеляційним
судом до уваги з наступних підстав.

Укладений   сторонами
договір   є  підставою
для виникнення у його сторін відповідних прав та обов'язків, які
визначені ним. Отже, договір  є  підставою для
виникнення  відповідного  обов'язку саме  у відповідача, а не у третьої особи.

Тому
на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов до неправомірного та
необґрунтованого висновку про відповідність оспорюваного договору №04/10-04 від
04.10.2004 р. вимогам законодавства та наявність у СПД ОСОБА_1 достатнього
обсягу господарської компетенції, цивільної дієздатності при вчиненні даного
правочину.

У
зв'язку з цим, оспорюваний Договір підлягає визнанню недійсним з моменту його
укладення із застосуванням правових наслідків передбачених ст. 216 ЦК України.

Також,
місцевий господарський суд безпідставно прийшов до висновку, що
будівельно-ремонтні роботи на плавучій споруді за договором №04/10-04 від
04.10.2004 р. були виконані СПД ОСОБА_1 та ПП „Віксен”, оскільки належних
доказів їх виконання ними останні не надали.

Крім
того, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №6229 від
14.03.2006 р. та роз'яснень, даних експертом ОСОБА_2 у судовому засіданні
19.07.2006 р., встановити ким та коли виконувались будівельні роботи на
плавучій споруді, яка знаходиться на станції ремонтної бази на острові Водників
Канівського відділення водних шляхів ДП «Укрводшлях», за результатами
експертизи не вбачається можливим.

Також,
позивач в підтвердження особи підрядника, що виконав будівельні роботи на
плавучій споруді, надав суду договір на ремонтно-будівельні роботи №0203/05,
укладений між ПП „Містобудівник” та ТОВ „ОСОБА_3” від 02.03.2005 р., предметом
якого було виконання ремонтно-будівельних робіт на дебаркадері.

Проведення
будівельно-ремонтних робіт на плавучій споруді ТОВ „ОСОБА_3” підтверджується
також Договірною ціною на будівництво дебаркадера від 01.03.2005р., Довідкою
про вартість виконаних робіт за березень 2005 р., Актом приймання виконаних
підрядних робіт за березень 2005 р., що підписані ПП „Містобудівник” та ТОВ
„ОСОБА_3”.

На
відміну від актів та довідок, що складалися СПД ОСОБА_1 із ПП „Віксен”, надані
представником ПП „Містобудівник” Акти приймання-передачі виконаних робіт,
Договірна ціна, Довідка про вартість виконаних робіт, що підписані ПП
“Містобудівник” та ТОВ „ОСОБА_3” відповідають вимогам законодавства та містять
зазначення об'єкту будівництва.

Що
стосується складених сторонами по справі актів прийомки - здавання виконаних
робіт від 09.11.04, 28.11.04, 12.12.04 (що передбачені п. 5.1 договору №
04/10-04), то вони належним чином не оформлені, деякі не підписані позивачем, а
ті що підписані, то підписані з боку позивача не уповноваженою особою, а тому
вони не можуть вважатись належним доказом прийняття ПП „Містобудівник”
будівельних робіт.

Разом
з тим, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за
первісним позовом збитків в розмірі 93 000,00 грн. не підлягають задоволенню,
оскільки вони належним чином не обґрунтовані та не доведені.

Також,
зважаючи на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що зустрічна
позовна заява в частині стягнення з позивача за первісним позовом  57 239,50 грн. не підлягає задоволенню.

Що
стосується вимоги позивача за зустрічним позовом про повернення відповідачем за
зустрічним позовом майна, згідно переліку, зазначеному в зустрічній позовній
заяві, то на думку апеляційного суду вона правомірно відхилена судом першої
інстанції.

Відповідно
до ст. 387 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 48, ст. 50 Закону України “Про
власність” власник або інший титульний володілець має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

Тобто,
позивачем за віндикаційним позовом може бути власник майна, який на момент
подання позову не володіє цим майном, а також підприємство чи організація, яка
не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання,
оперативного управління чи з інших підстав (на підставі адміністративного акта,
договору тощо). Відповідачем у справі виступає особа, що на момент подання
позову фактично володіє майно без підстав, передбачених законом або
адміністративним актом чи договором, які відповідають вимогам закону. Власник
вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у
незаконному володінні.

СПД
ОСОБА_1 не надано жодного доказу того, що на час вирішення спору витребуване
нею майно є її власністю або належить їй на іншій правовій підставі.

Крім
того, позивачем за зустрічним позовом не надано доказів фактичного утримання
відповідачем за зустрічним позовом майна. Так, Акт прийому-передачі на
зберігання будівельного майданчика від 29.10.2004р. підписаний між
представником ДП "Укрводшлях" та представником ПП "Віксен",
Акт прийому-передачі майна від 25.10.2004р. підписаний директором ПП
"Віксен" Воронцовим В.А. та гр. ОСОБА_4

Тому
на думку колегії суддів в зустрічному позові в цій частині також слід
відмовити.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно
до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва
від 27.09.2006р. у справі № 21/126 не відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а тому повинно бути частково скасоване в частині відмови
в задоволенні первісного позову та в частині часткового задоволення зустрічного
позову з ухваленням в цій частині нового рішення, яким первісний позов
задовольнити частково, а в зустрічному позові відмовити повністю.

Судові
витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись
ст. 49, ст.ст. 101-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства
“Містобудівник” задовольнити частково.

Рішення
Господарського суду міста Києва від 27.09.2006 у справі № 21/126 скасувати
частково.

Резолютивну
частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов
Приватного підприємства "Містобудівник"   задовольнити   частково.

Визнати    недійсним
договір   №04/10-04, укладений
04.10.2004 р. між Приватним підприємством "Містобудівник" та
Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 з моменту
укладення та застосувати двосторонню реституцію.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства
"Містобудівник" (м. Київ, Набережне шосе, 23, п/р 1671 в
КРУ Приватбанк, МФО 321842, ) 90 000,00 гривень передплати
по договору, 1350,00 грн. державного мита, 58,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В
решті позову відмовити.

В
задоволенні зустрічного  позову  Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи  ОСОБА_1до Приватного
підприємства "Містобудівник" про стягнення 57239,50 грн. відмовити
повністю.

Стягнути
з Приватного підприємства "Містобудівник" (м. Київ, Набережне

шосе,
23, п/р 1671 в КРУ Приватбанк, МФО 321842, )
на  користь   Суб'єкта
підприємницької  діяльності
фізичної  особи - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код НОМЕР_1) 491,00 грн. витрат на проведення судової
експертизи.

Накази
на виконання даної постанови доручити видати Господарському суду міста Києва.

Матеріали
справи  повернути Господарському суду
міста Києва.

Головуючий суддя
Алданова  С.О.

Судді
Шипко  В.В.

Борисенко  І.В.