ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

20.12.06                                                                                           Справа № 5/971-28/139А

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                            Процика Т.С.

суддів                                                                                Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув          у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) “Троттола” від 31.08.2006 року №303.

на постанову          Господарського суду Львівської області від 04.08.2006 року

у справі                              №5/971-28/139А

за позовом          Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова, м.Львів

до відповідачів          1. ВАТ “Троттола”, м. Львів

2. Приватного підприємства (далі ПП) “Інфосервіс-інвест”, м. Львів

про                              визнання недійсним господарського зобов’язання

за участю представників

від позивача –Чабан О.С. –старший державний податковий інспектор юридичного відділу;

від відповідача 1 –Дудяк Р.А. –юрисконсульт;

від відповідача 2 –не з’явився.

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст. ст. 49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), роз’яснено.

Постановою Господарського суду Львівської області від 04.08.2006 року у справі №5/971-28/139А, суддя Морозюк А.Я., позов задоволено частково, визнано недійсним господарське зобов”язання між ВАТ „Троттола” (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Тобілевича, 8, ідентифікаційний код 20835669) та ПП „Інфосервіс-інвест” (місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул. Зелена, 109, ідентифікаційний код 32893127), яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року на загальну суму 110 604 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, закрито провадження у справі в частині участі відповідача 2 (ПП „Інфосервіс-інвест”).

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ВАТ “Троттола” подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 04.08.2006 року по справі №5/971-28/139А та прийняти нову постанову, якою відмовити ДПІ у задоволенні позовних вимог повністю. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з’ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків, викладених в постанові суду, фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі скаржник зокрема відзначив, що Господарським судом Львівської області при винесені оскаржуваної постанови не доведено твердження про вчинення господарського зобов’язання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Як випливає із даної постанови, суперечність і нтересам держави і суспільства полягає в невідображенні Відповідачем-2 податкового зобов’язання по ПДВ в сумі 18 434 грн. в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2005 року та сплаті відповідної суми податкового зобов’язання до Державного бюджету України. Водночас скаржник вважає, що судом не взято до уваги те, що в останньому абзаці першої сторінки Доповнень до акту тематичної документальної перевірки №23-2/838 від 15.07.2005 року, складених старшим державним податковим ревізором-інспектором О. Постоленко 12.12.2005 року за №23-4/838/1, зазначено, що неможливо провести зустрічні перевірки та встановити факт сплати ПДВ до державного бюджету ПП “Інфосервіс-інвест” у зв’язку із його ліквідацією.

Крім того скаржник зазначає, що господарське зобов’язання між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 05.05. 2005 року. Даний договір укладено сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України. Неподання ж Відповідачем-2 податкової звітності та несплата останнім податків не є підставою для визнання недійсним господарського зобов’язання між Скаржником (Відповідачем-1) та Відповідачам-2. Предметом Договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року є передача Відповідачем-2 у власність Відповідачу-1 тканини і фурнітури для швейного виробництва, яку Скаржник зобов’язується прийняти і оплатити. За придбане майно Скаржник розрахувався з Відповідачем-2 в повному обсязі, про що свідчать платіжні документи. Водночас Скаржник зазначає, що невиконання чи неналежне виконання однією із сторін зобов’язань, що не становлять змісту договру купівлі-продажу від 05.05.2005 року, також не може бути підставою для визнання господарського зобов’язання недійсним, що підтверджується оглядовим листом ВАСУ від 20.04.2001року №01-8/481.

Представник Позивача подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає постанову Господарського суду Львівської області від 04.08.2006 року законною та обгрунтованою, винесеною на підставі правильно встановлених обставин справи з повним додержанням матеріального і процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову по справі –без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позов заявлено Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова до Відкритого акціонерного товариства „Троттола" та до Приватного підприємства „Інфосервіс-інвест" про визнання недійсним господарського зобов'язання між ВАТ „Троттола" та ПП „Інфосервіс-інвест", що виникло на підставі угоди від 05.05.2005 року на загальну суму 110 604 грн. та про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України юридичних наслідків визнання недійсним господарського зобов'язання при наявності умислу в обох сторін у вигляді стягнення з ВАТ "Троттола" та ПП „Інфосервіс-інвест" всього одержаного ними за угодою в дохід держави.

Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова була проведена перевірка ВАТ “Троттола” з питання правильності визначення податкового зобов’язання та податкового кредиту з ПДВ за травень 2005року, про що 12.12.2005р. за №23-4/838/1 складено доповнення до акту документальної перевірки № 23-2/838 від 15.07.2005р., оскільки в акті перевірки від 15.07.2005р. № 23-2/838 зазначалося, що на виконання Наказу ДПА України від 24.04.2003р. № 196/ДСК „Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість юридичним особам” направлено запити на проведення зустрічних перевірок контрагентів ВАТ “Троттола“ з питання правильності обчислення та сплати сум ПДВ до бюджету, в тому числі ПП “Інфосервіс-Інвест” на загальну суму придбання товарів 110604 грн., в тому числі ПДВ 18 434 грн., а остаточні висновки, по заявлених до відшкодування сумах податку на додану вартість за травень 2005року будуть зроблені після отримання матеріалів зустрічних перевірок.

Апеляційний господарський суд при прийнятті ухвали у даній справі погоджується із судом першої інстанції в наступному.

05 травня 2005 року між ВАТ „Троттола" (Відповідач 1, по договору - Покупець) та ПП „Інфосервіс-інвест" (Відповідач 2, по договору - Продавець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець зобов'язувався передати у власність Покупцю тканину і фурнітуру для швейного виробництва, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити за вказане майно договірну грошову суму. Кількість та асортимент товару обумовлюється в товарних накладних, які надаються до кожної переданої партії товару.

На виконання даного договору ПП „Інфосервіс-інвест" поставило ВАТ „Троттола" згідно накладної № 197 від 17.05.2005 року товар на загальну суму 110 604 грн. та виписало податкову накладну № 78 від 17.05.2005 року на загальну суму 110 604 грн., в т.ч. ПДВ 18 434 грн. Поставлений товар оплачено з боку ВАТ „Троттола” 17.05.2005 року в сумі 60 000 грн та 02.06.2005 року в сумі 50 000 грн та 604 грн.

Як вбачається з листа ДПІ у Франківському районі м. Львова від 29.08.2005 року № 14450/23-2, податкове зобов'язання з ПДВ (р.1 кол. Б декларації) ПП „Інфосервіс-«інвест" складає: травень 2005 року - 8 531,00 грн.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками-тосподапеьких- відносин з порушенням хоча 6 одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб"єктності), може на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" розЯснив, що до таких угод належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою тощо. Умисел юридичної особи - сторони у договорі визначається умислом посадової особи, яка підписала (уклала) угоду від імені такої юридичної особи і яка мала такі повноваження на момент її підписання.

Відповідно до ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Господарське зобов'язання по договору від 05.05.2005 року між відповідачами спрямоване на приховування від оподаткування доходів відповідачем 2 (ПП "Інфосервіс-інвест"), а саме: після укладення договору та поставки товару у Приватного підприємства „Інфосервіс-інвест" виникло податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 18 434 грн, яке відповідач 2 (ПП "Інфосервіс-інвест") згідно з ст.3, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із наступними змінами та доповненнями, в діючій на час існування спірних відносин редакції) повинен був у травні 2005 року відобразити у бухгалтерських документах, у декларації по податку на додану вартість, сплатити у встановлений назаваним Законом термін до Державного бюджету України. Однак, як вбачається з листа ДНІ у Франківському районі м. Львова від 29.08.2005 року № 14450/23-2. податкове зобов'язання з ПДВ (р.1 кол. Б декларації) ПП „Інфосервіс-інвест" складає: травень 2005 року - 8 531,00 гри. Наведеним підтверджується факт наявності наміру на ухилення від оподаткування у ПП „Інфосервіс-інвест", тому позовна вимога в частині визнання недійсним господарського зобов'язання, що виникло між ВАТ „Троттола" та ПП „Інфосервіс-інвест" на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року на загальну суму 1 10 604 грн, підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1, п.4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім преконанням, що грунтується наїх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідач-1 не подав належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обгрунтували неправомірність судового рішення.

Враховуючи викладене вище в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 КАС України

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

Залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду –без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т. С.

Судді                                                                                Галушко Н. А.

Юрченко Я. О.