КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.06.2006
№ 3/156

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Алданової  С.О.

Кошіля
В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Тетенко В.В.

від відповідача -Циніка І.Ю.

від
третьої особи -          1.Висоцкий М.В., 2. не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по
м.Києву

на рішення Господарського суду м.Києва від
05.05.2006

у справі № 3/156 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Регіональне
відділення Фонду державного майна України по м.Києву

до                                                   Закрите
акціонерне товариство комплектації "Тельком"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     1.Міністерство транспорту
та зв"язку України

2.Державне підприємство
"Український науково-дослідний інститут зв'язку"

про
визнання права власності

за зустрічним позовом

Закритого
акціонерного товариства комплектації “Тельком”

до                              Регіонального
відділення Фонду державного майна України по

місту
Києву

про                              визнання право
власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
05.05.2006 у задоволеніпервісного позову Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту Києву відмовлено повністю. Зустрічний позов
Закритого акціонерного товариства комплектації “Тельком” задоволено повністю.
Визнано право власності на двоповерхову нежитлову будівлю загальною площею 1
897,10 кв.м., розташовану за адресою м. Київ, вул. Солом'янська, 3-Б за
Закритим акціонерним товариством комплектації “Тельком”. Стягнуто з
Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на
користь Закритого акціонерного товариства комплектації “Тельком” 85,00грн.
державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Не погоджуючись
із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення
яким первісний позов задовольнити повністю, а у задоволеннях зустрічних
позовних вимог відмовити повністю. Також позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та
необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну
кількість суттєвих порушень норм матеріального та процесуального права.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва
від 05.05.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

21.12.1994
року Старокиївською районною радою народних депутатів міста Києва була
зареєстрована Організація орендарів підприємства комплектації “Тельком”.

08.02.1996
року було зареєстроване Закрите акціонерне товариство комплектації “Тельком”
(відповідач за первісним позовом), яке відповідно до п. 1.1. Статуту стало
правонаступником вищевказаної організації орендарів.

Розпорядженням
від 22.01.1996 Міністерство зв'язку України передано Організації орендарів
підприємству комплектації “Тельком” замість вилучених в нього приміщень за
адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 22 приміщень по вул. Солом'янська, 3-А.

Листом
від 30.01.1996 № 480 Міністерства зв'язку України виконання цього розпорядження
покладено на третю особу Український науково-дослідний інститут зв'язку (УНДІЗ)
та Організацію орендарів підприємства комплектації “Тельком”.

12.03.1996
року на виконання розпорядження від 22.01.1996 третя особа УНДІЗ передала
Закритому акціонерному товариству комплектації “Тельком” спірне майно, який є
правонаступником Організації орендарів підприємства комплектації “Тельком”.

Цей
факт передачі спірного майна підтверджується актом від 12.03.1996 року, який
затверджений заступником Міністра зв'язку України.

21.10.2002
року Головним контрольно-ревізійним управлінням України було проведено
перевірку третьої особи УНДІЗ та зустрічну перевірку Закритого акціонерного
товариства комплектації “Тельком”.

При
проведенні вказаної перевірки було встановлено факт передачі спірного майна
Закритому акціонерному товариству комплектації “Тельком” та за результатами
третій особі УНДІЗ було зроблено припис щодо проведення дій направлених на
повернення УНДІЗ спірного майна.

Відповідно
до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права. Строки позовної давності
встановлюють тривалістю у строк три роки.

Перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261
ЦК України).

Як
вбачається з матеріалів справи, Регіональне відділення Фонду державного майна
України по місту Києву знало та зобов'язано було знати про наявність порушення
права власності на спірне майно, але своєчасно, в межах строку позовної
давності, не звернувся до суду за захистом права власності на спірне майно,
обґрунтованого клопотання про відновлення пропущеного строку позовної давності
не надано, тому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо застосування ст. 267 ЦК України.

Відповідно
до п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України № 8-92 від 15.12.1992 “Про
управління майном, що є у загальнодержавній власності” та п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України № 72 від 20.01.1993 “Про заходи щодо організації
виконання Декрету Кабінету Міністрів України “Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності” міністерства та інші органи державної виконавчої
влади здійснюють управління майном підприємств, установ і організацій, що
належать до їх сфери управління. Спірне майно перебувало на балансі третьої особи
УНДІЗ, який був підпорядкований Міністерству зв'язку України.

Отже,
можна зробити висновок, що Міністерство зв'язку України у межах своїх
повноважень, прийняло розпорядження від 22.01.1996 року про передачу спірного
майна Закритому акціонерному товариству комплектації “Тельком”.

Виходячи
з того, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву
не надало доказів про скасування або визнання недійсним розпорядження від
22.01.1996 Міністерства зв'язку України про передачу спірного майна, можна не
брати до уваги посилання на неправомірність передачі спірного майна.

Відповідно
до ст. 49 Закону України “Про власність”, володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Отже
можна зробити висновок, що Закрите акціонерне товариство комплектації “Тельком”
правомірно отримало спірне майно у володіння, що підтверджується розпорядженням
Міністерства зв'язку України від 22.01.1996 року та листом від 30.01.1996 №
480, з якого вбачається, що спірне майно надається Закритому акціонерному
товариству комплектації “Тельком” у зв'язку із виселенням його з нежитлового
приміщення за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 22 та переселення в спірну
будівлю.

Як
вбачається з технічної документації Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна
фактична адреса спірного майна є м. Київ, вул. Солом'янська, 3-Б.

Отже,
Закрите акціонерне товариство комплектації “Тельком” добросовісно отримав
спірне майно у володіння 12.03.1996 року та продовжує володіти спірним майном.

Як
свідчать матеріали справи, впродовж цього строку Закрите акціонерне товариство
комплектації “Тельком” володіло спірним майном. Цей фак підтверджується
зазначенням у статутних документах, свідоцтві про реєстрацію відомостей, що
місцем розташування останнього є приміщення за адресою м. Києві, вул.
Солом'янська, 3 - Б.

Також
матеріалами справи підтверджує, що Закрите акціонерне товариство комплектації
“Тельком” уклало договір щодо водо тепло електропостачання, договір на відшкодування
експлуатаційних витрат, пов'язаних із володінням та користуванням спірним
майном.

Крім
того, позивач за зустрічним позовом в продовж строку володіння спірним майном
здійснив реконструкцію останнього, значно збільшивши його площу, що
підтверджується актом від 12.03.1996 року та технічною документацією Київського
міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 26.08.2005 року.

Відповідно
до ст. 49 Закону України “Про власність”, п. 1 ст. 144 ГК України, які
передбачають, що майнові права та обов'язки у суб'єктів господарювання можуть
виникати з актів органів державної влади. Отже Закрите акціонерного товариства
комплектації “Тельком” отримав спірне майно на підставі розпорядження
Міністерства зв'язку України.

Обов'язок
доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється
між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по
місту Києву, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2006 у справі
№ 3/156 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись
ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення
Фонду державного майна України по місту Києву залишити без задоволення.

Рішення
Господарського суду міста Києва від 05.05.2006 у справі №3/156 без змін.

Матеріали
справи №3/156 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Моторний О.А.

Судді
Алданова  С.О.

Кошіль В.В.