КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2006                                                                                           № 24/120

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Алданової С.О.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача -Хобта Л.Ю., Чуйко Ю.Є.,

від відповідача -Бондар Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.06.2006

у справі № 24/120 (Смілянець В.В.)

за позовом                               Дочірнього підприємства "Завод будівельних конструкцій"

до                                                   ВАТ НАК "Оранта" в особі Залізничного відділення

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 439297 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2006 позов задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” в особі Залізничного відділення на користь Дочірнього підприємства “Завод будівельних конструкцій” основний борг у розмірі 439 297,00 грн., 1 700,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в позові. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення було прийняте з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, але представники позивача у судовому засіданні просять рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

19.05.2005 р. між позивачем - Дочірнім підприємством “Завод будівельних конструкцій” та відповідачем - Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” в особі начальника Залізничного відділення м. Києва Носирєвої Наталії Іванівни було укладено Договір добровільного страхування №595/358, далі – договір.

Згідно з вищезгаданим договором був застрахований автомобіль BMW X5, державний реєстраційний номер АА 9998 ВЕ. Страхування було здійснено відповідачем на підставі Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №100 від 30.12.2004 р. Страхова сума договору згідно п.1.10. складає 439297,00 грн.

Відповідно п.1.12. договору позивач у повному обсязі сплатив страхові платежі відповідачу на загальну суму 29 520, 76 грн. Даний факт підтверджується платіжними дорученнями №510 від 19.05.2005 р. та №677 від 17.06.2005 р., які знаходяться в матеріалах справи.

13.09.2005 р. приблизно о 8 год. 45 хв. невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом BMW X5 (державний реєстраційний номер АА 9998 ВЕ).

Після того як позивач дізнався про зникнення автомобіля відразу ж повідомив про це Подільське РУ ГУ МВС України в місті Києві та Відповідача. Також позивач повідомив Подільське РУ ГУ МВС України та відповідача про те, що транспортний засіб був викрадений разом технічним паспортом на цей автомобіль, це підтверджується листом Управління внутрішніх справ Подільського району м. Києва № 55/07-3358 к.с.

В матеріалах справи знаходиться довідка Відповідача №516 від 09.12.2005 р.,яка свідчить про те, що Позивачем, на письмову вимогу Відповідача, був наданий повний комплект оригінальних ключів, пульти керування протиугінними, охоронними та пошуковими системами, якими був оснащений застрахований транспортний засіб.

30.09.2005 р. відповідач отримав довідку Управління внутрішніх справ Подільського району м. Києва за №55/07-3958 к/с про те, що 22.09.2005 р. була порушена кримінальна справа №07-3958 за ст. 289 ч.3 Кримінального кодексу України по факту незаконного заволодіння транспортним засобом BMW X5 (державний реєстраційний номер АА 9998 ВЕ).

26.10.2005 р. відповідачу була вручена копія постанови від 10.10.2005 р., яка була винесена слідчим СВ Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві, про зупинення досудового слідства.

Відповідно до п.2.13.7.1 договору перша сума страхового відшкодування у розмірі 30% повинна бути виплачена у 15 денний строк з дня порушення кримінальної справи по факту незаконного заволодіння транспортним засобом. Останні 70% загальної суми страхового відшкодування повинні бути виплачені після призупинення досудового слідства згідно п.2.13.7.2. укладеного договору.

Позивачем направлялись на адресу Відповідача заяви про страхові виплати №1 від 20.10.2005 р., №205 від 25.10.2005 р. та № 208 від 02.11.2005 р.

Відповідач у свою чергу письмово повідомив Позивача ( листи № 477 від 15.11.2005р., №03-09/4356 від 20.11.2005., №09-02-11/10453 від 07.12.2005р.) про те, що позивач не надав повну документацію транспортний засіб та комплект оригінальний ключів з пультом керування, протиугінними, охоронними та пошуковими системами на застрахований автомобіль, що належав позивачу.

Листом від 17.01.2006р. № 21 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що позивач не надав технічний паспорт викраденого автомобіля для підтвердження факту настання страхового випадку.

У листі про відмову у виплаті відповідач посилається на п.п.2.11.2, 2.11.6. умов договору, що є безпідставним і не відповідає вимогам статті 26 Закону України “Про страхування”, а також не відповідає ст.2.4.3 укладеного договору.

Відповідно статті 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов’язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику.

Згідно з результатами проведеного страхового розслідування відповідач визнає факт настання страхового випадку, але до сьогодні не склав страхового акту і не сплатив страхового відшкодування, що говорить про неналежне виконання відповідачем умов договору.

Тобто згідно п. 1.2.4. укладеного договору та Закону України “Про страхування” має місце страховий випадок за ознакою - незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи посилання відповідача на те, що позивачем не надано оригінал технічного паспорту апеляційний господарський суд не приймає до уваги, оскільки позивач повідомив відповідача про те, що технічний паспорт знаходився в салоні викраденого транспортного засобу, що підтверджується листом Управління внутрішніх справ Подільського району міста Києва №55/07-3358 к.с від 26.01.2006 р. Таким чином позивач не міг надати свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, оскільки чинним законодавством України передбачено, що у разі втрати або викрадення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, особі, яка уповноважена у встановленому порядку отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію технічного засобу видається тимчасовий реєстраційний талон терміном до 3-х місяців, але за таких обставин обов’язково проводиться огляд транспортного засобу експертами-криміналістами.

Тому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції до того, що страхове відшкодування у розмірі 439 297, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується відповідача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2006 року.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2006 у справі № 24/120 є обґрунтованим і таким, що прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2006 у справі № 24/120 без змін.

Матеріали справи № 24/120 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Алданова С.О.

31.10.06 (відправлено)