КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2006                                                                                           № 22/69

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Розваляєвої Т.С.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Козмірук В.В. (дов. № 4 від 01.03.2006);

Кологойда О.В. (дов. №4 від 01.03.2005);

від відповідача : Залозна Г.Є. (дов. № 38 від 10.01.2006);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство страхова компанія "Сатіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.05.2006

у справі № 22/69 (Гумега О.В.)

за позовом                               ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія"

до                                                   Закрите акціонерне товариство страхова компанія "Сатіс"

про                                                  стягнення 3399,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 22/69 від 11.05.2006 позов задоволено повністю; стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Сатіс” на користь Закритого акціонерного товариства “Українська екологічна страхова компанія” 3060,70 грн. основного боргу 184,64 грн. інфляційних збитків, 48,87 грн. три відсотків річних, 309,50 грн. пені, 102,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивач подав позов про стягнення з відповідача заборгованості за невиконання зобов’язання відповідно до умов договору про співробітництво в галузі факультативного перестрахування та ретроцесії №2С-03/05 від 01.03.2005 та ковер-нот № 06-1/05-35 від 26.05.05.

В процесі розгляду справи в Господарському суді м. Києва позивач 29.03.2006, відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, подав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 3060,70 грн. заборгованості, 309,50 пені за порушення строків виконання грошового зобов’язання, 3% річних за час прострочки в сумі 48,87 грн., індексу інфляції за час прострочення в сумі 184,64 грн. та покласти на відповідача судові витрати, які були судом першої інстанції повністю задоволені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія” Сатіс” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2006 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі та стягнути з Закритого акціонерного товариства “Українська екологічна страхова компанія” витрати, пов’язані з сплатою державного мита у розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Сатіс” вказує на те, що при винесенні Господарським судом м. Києва рішення від 11.05.2006 неповно було з’ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, а саме судом першої інстанції не враховано пояснення представника відповідача, щодо умов які передбачені договором про співробітництво в галузі факультативного перестрахування та ретроцесії №2С-03/05 від 01.03.2005.

У відзиві від 01.06.2006 на апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство “Українська екологічна страхова компанія” повідомляє, що відповідач не виконав законних вимог та недотримав своїх зобов’язань, які передбачені договором про співробітництво в галузі факультативного перестрахування та ретроцесії №2С-03/05 від 01.03.2005, а також умовами Ковер-нот №06-1/05-35 від 26.05.2005.

Представники позивача та відповідача в судове засідання з’явились, підтримали доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, викладені у відзиві.

Представник відповідача, Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Сатіс”, в судовому засіданні апеляційного суду заявив клопотання про призначення судової авто – технічної експертизи, проведення якої доручити КНДІСЕ, та просив на вирішення експерта поставити питання:

Які помилки допущені при складанні заключення спеціаліста №1878 від 04.08.2005 ТОВ “Експертна компанія “Укравтоекспертиза-Стандарт”?

Який був процент фізичного зносу автомобіля АUDІ А8 6.0 Quattго державний номер АА0465МІ, станом на 11.07.2005?

Який дійсний розмір шкоди, спричинений внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, яка сталась 11.07.2005, автомобілю АUDІ А8 6.0 Quattго державний номер АА0465МІ, станом на 11.07.2005?

Чи необхідно було проводити заміну заднього, бокового, вітрового скла та двох фар, зважаючи на ушкодження отримані автомобілем АUDІ А8 6.0 Quattго державний номер АА0465МІ під час ДТП, яке сталось 11.07.2005?

Клопотання про проведення експертизи колегією суддів відхилено.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального Кодексу України апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу в повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Між Закритим акціонерним товариством “Українська екологічна страхова компанія” (далі – ЗАТ “Українська екологічна страхова компанія”) та Закритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Сатіс” (далі – ЗАТ “СК “Сатіс) укладено договір про співробітництво в галузі факультативного перестрахування та ретроцесії № 2С-03/05 від 01.03.2005 (далі – Договір). За умовами даного Договору предметом є основоположні та загальні умови перестрахування та ретроцесії ризиків, що взаємно передаються та приймаються сторонами на факультативній (необов’язковій) основі, а також основні взаємні права і обов’язки сторін, пов’язані з передачею та прийняттям ризиків в перестрахування або ретроцесію.

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що сторони, на підставах та на умовах цього договору, укладають конкретні договори перестрахування. Конкретні договори перестрахування укладаються у формі ковер-нот.

Сторонами було підписано ковер-нот № 06-1/05-35 від 26.05.05 (далі – Ковер-нот) факультативне пропорційне перестрахування транспортних засобів, в якості перестраховика зазначено відповідача. За умовами ковер-нот об’єктом страхування є АUDІ А8 6.0 Quattго, державний номерний знак АА 0465 МІ, рік випуску 2004, об’єм двигуна 5998 куб см., № кузова WАUZZZ4Е34N023852, свідоцтво про реєстрацію ТЗ КІС № 954869. Відповідно страхова сума становила 708246,00 грн.

Даний Ковер-нот було укладено на умовах договору добровільного страхування автотранспортних засобів № КИ-06-1/05-82 від 25.05.2005 (далі – Договір 1), який був підписаний ЗАТ “Українська екологічна страхова компанія” та Закритим акціонерним товариством “Автомобільна група ВІПОС” автотранспортного засобу АUDІ А8 6.0 Quattго, державний номерний знак АА 0465 МІ.

Як передбачено умовами Ковер-нот страхування здійснюється згідно з Правилами страхування наземного транспорту № 06-1 від 14.02.2000 року. Відповідальність перестраховика визначена в розмірі 50 000,00 грн. Перестраховик у межах своєї відповідальності слідує рішенням, що прийняті перестрахувальником у зв’язку з настанням страхового випадку, які витікають з умов договорів страхування за виключенням збільшення частки відповідальності перестраховика у ризику. При настанні страхового випадку відповідач зобов’язувався перерахувати на рахунок позивача або, за його дорученням, страхувальнику відповідну долю страхового відшкодування в межах прийнятої на себе відповідальності протягом 10 календарних дів після отримання від відповідача документів, що підтверджують настання страхового випадку та розрахунку суми збитку.

Стаття 1 Закону України “Про страхування”, встановлює, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 12 Закону України “Про страхування” передбачає, що перестрахування – це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов’язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований, а страховик (цедент, перестрахувальник), який уклав з перестраховиком договір про перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі згідно з договором страхування.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов’язки (зобов’язання), які виникли між сторонами мають виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання, не допускається, що передбачено нормами статті 525 ЦК України.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов’язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

11.07.2005 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП), в результаті якої автомобілю АUDІ А8 6.0 Quattго були завдані пошкодження. Було складено страховий акт № КИ-06-1/05-82/1/51 від 30.08.2005 в якому сума матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля АUDІ А8 6.0 Quattго складає 162230,69грн., а розмір страхового відшкодування дорівнює 146236,51 грн.

При складанні страхових актів від 30.08.2005 та 29.11.2005 було враховано заключення спеціаліста №1878 від 04.08.2005 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, складеного кваліфікованим судовим експертом – авто товарознавцем ТОВ “Експертна компанія “Укравтоекспертиза-Стандарт”. Під час проведення оцінки використовувались, в тому числі “Методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів”, яка затверджена Міністерством юстиції України та ФДМУ наказом №142/5/2092 від 24.11.2003.

Під час проведення цього експертного авто товарознавчого дослідження відповідач не заявляв клопотання про проведення додаткових досліджень, не заявляв про помилки при складанні акту дослідження.

Автомобіль було відремонтовано 04.10.2005, після проведення ремонту неможливо провести повторну експертизу та відповісти на питання, поставлені відповідачем у клопотанні від 04.07.2006 №351, тому клопотання про проведення експертизи відхилено.

До того ж акт експертного авто товарознавчого дослідження не є безумовним при визначенні суми страхового відшкодування – згідно з пунктом 16.5.1.1 договору добровільного страхування автотранспортних засобів № КИ-06-1/05-82 від 25.05.2005 розмір страхового відшкодування може визначатись у розмірі витрат на відновлюваний ремонт за вирахуванням франшизи.

29.11.2005 року складено додатковий страховий акт, в якому сума страхового відшкодування приймається рівною вартості відновлювальних робіт та складає 160061,24 грн. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи складає 156520,01 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України “Про страхування”, страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов’язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі наголошує, що страхова сума та вартість транспортного засобу на момент страхування була занижена, тобто був факт страхування в частині.

Дане твердження відповідача не відповідає дійсності, адже в Договорі та Ковер-нот, які були підписані позивачем та відповідачем, не зазначено, що страхування транспортного засобу здійснюється в частині. Крім того, страхова сума визначалася з урахуванням балансової та ринкової вартості транспортного засобу, що підтверджено матеріалами справи.

Вартість автомобіля в сумі 708246 грн. з ПДВ підтверджується довідкою №108/1 від 20.02.2006, карткою рахунку 10.5 необоротні активи, вантажною митною декларацією №100000008/4/495841 від 20.05.2004 (а.с.125-127), і саме на цю вартість автомобіля було укладено договір добровільного страхування № КИ-06-1/05-82 від 25.05.2005 між позивачем та Закритим акціонерним товариством “Автомобільна група ВІПОС” (а.с.47) та ковер-нот №06-1/05-32 від 26.05.2005 (а.с.58).

За таких обставин посилання відповідача у запереченнях на позовну заяву (а.с. 72) на вартість автомобіля в сумі 838308 грн. не ґрунтується на матеріалах справи, підстав вважати “страхування в частині” нема.

Пунктом 4.8. Договору передбачено, що перестраховик (відповідач) несе повну відповідальність перед позивачем щодо прийнятої в перестрахування частини ризику. Дана умова підтверджена пунктом 19 ковер-ноту, в якому зазначено, що відповідач у межах своєї відповідальності слідує рішенням, що прийняті позивачем у зв’язку з настанням страхового випадку, які витікають з умов договорів страхування за виключенням збільшення частки відповідальності відповідача у ризику.

Позивачем було відшкодовано прямі збитки страхувальнику та здійснено розрахунок частини страхового відшкодування, що підлягає сплаті в межах відповідальності перестраховика 50000 грн. відповідачем, за яким частина страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем, - складає 11049,84 грн., сплачено відповідачем 5130,73 грн. та підлягає сплаті відповідачем 5919,11 грн.

Відповідач виплатив частину страхового відшкодування в розмірі 7989,14 грн. Решту суми, у розмірі 3060,70 грн., страхового відшкодування відповідач відмовився сплатити мотивуючи це тим, що необхідність заміни двох правих покришок, передньої правої фари та стекол не була зафіксована експертом при огляді автомобіля та складанні протоколів огляду, а тому заміна зазначених деталей в процесі ремонту транспортного засобу є безпідставною.

Дане твердження відповідача не відповідає умовам Договору 1, а саме підпункту 11.2.1 пункту 1 в яких зазначено, що виключення із страхових випадків та обмеження страхування, зокрема, зазначено, що страховик не відшкодовує збитки у разі пошкодження шин транспортного засобу, якщо не трапилося інших пошкоджень транспортного засобу.

Заміна стекол застрахованого транспортного засобу (заднього, бокового, вітрового) була передбачена заключенням спеціаліста №1878 від 14.07.2005 року. Заміна скла лівої передньої двері була обумовлена прихованим дефектом.

Підпунктом 3.1.8 Договору передбачено, що позивач зобов'язаний за вимогою відповідача надавати копії всіх документів, що мають відношення до конкретного договору перестрахування. Також за умовами Договору відповідач мав право направляти експертів для участі у визначенні розміру збитку, а також брати участь у заходах, щодо запобігання і ліквідації збитків. Письмове повідомлення про участь представників відповідача у визначенні розміру збитку, розслідуванні та врегулюванні страхового випадку може бути направлено позивачу протягом всього періоду ведення справи по врегулюванню збитку.

Відповідачем не виконані зобов’язання по перерахуванню на рахунок позивача або, за його дорученням, страхувальнику відповідної долі страхового відшкодування, протягом 10 календарних днів після отримання від відповідача документів, що підтверджують настання страхового випадку та розрахунку суми збитку, тобто ЗАТ “СК “Сатіс” було порушено норми статей 11, 14, 526 ЦК України, відповідно до яких права і обов’язки (зобов’язання), які виникли між сторонами мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Тобто, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3060,70 грн. на користь позивача основної заборгованості задоволені судом першої інстанції правомірно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дана норма закону підтверджує правомірність стягнення судом першої інстанції з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 48,87 грн. та 184,64 грн. збитків від інфляції.

Пункт 1 ст. 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Пункт 12.2. розділу 12 Договору передбачає, що у разі, якщо сторонами не були дотримані терміни проведення розрахунків по сплаті страхового відшкодування, та інше не було передбачено умовами договору та конкретним договором перестрахування, то сторона, що допустила порушення термінів розрахунків, сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення цих термінів, за кожний день прострочення.

Тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми пені в розмірі 309,50 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи та підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від 11.05.2006 у справі № 22/69 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Матеріали справи № 22/69 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Розваляєва Т.С.

07.07.06 (відправлено)