КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.12.2006
№ 3/98-42/59

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:
Губенко Н.М.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

Позивача - ОСОБА_1;

Відповідача
- Галкін В.В. ( довір. від 25.11.05)

Мамчій С.М. - директор;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Колективного підприємства "КОМПАС"

на рішення Господарського суду м.Києва від
06.04.2006

у справі № 3/98-42/59 (Сулім В.В.)

за позовом                               Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Колективного
підприємство "КОМПАС"

про
стягнення 98097,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 06.04.06 у справі №3/98-42/59
задоволено  позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності  - фізичної
особи  ОСОБА_1, стягнуто з
Колективного  підприємства „Компас” на
користь СПД ОСОБА_1 83 841,60 грн. неотриманого
прибутку та 956,41 грн. судових витрат (т.3, а.с.102).

Рішення суду першої інстанції   ґрунтується на тому, що КП „Компас” передало
в оренду Суб”єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1          нежитлове приміщення площею 117 кв.м.
на строк з 01.05.01 по 01.05.06, але за договором  від 04.06.02 КП „Компас” частину цього приміщення
(55 кв.м.) передало в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Український
промисловий банк”, чим позбавило СПД ОСОБА_1 можливості отримати прибуток від
здачі приміщення в суборенду.

Не погоджуючись із вказаним  рішенням суду , КП „Компас” звернулося з
апеляційною скаргою, в якій  просить
Київський апеляційний господарський суд
скасувати рішення Господарського суду міста Києва  від 06.04.06 по даній справі, припинити
провадження у справі (т.3, а.с.119).

В апеляційній скарзі відповідач
вказує на те, що суд першої інстанції
справу розглянув у відсутності
представника відповідача, несвоєчасно надіслав на адресу відповідача
рішення суду, справу для ознайомлення представникові відповідача  суд не надав, спір не підлягає вирішенню у
господарському суді, оскільки права і обов”язки за договором оренди №1-Л/01
перейшли до фізичної особи, суд не вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права.

Розгляд апеляційної скарги призначено
на 20.12.06. У зв”язку з наданням у судовому засіданні апеляційної
інстанції  доповнення до апеляційної
скарги та додаткових доказів  в судовому
засіданні оголошено перерву  до 27.12.06.

В судовому засіданні апеляційного
суду 27.12.06 відповідач надав клопотання, які спрямовані на витребування
додаткових документів на підтвердження факту неоплати  позивачем орендної плати за договором оренди
№1-Л/01 від 25.04.01. В судовому засіданні
представник відповідача пояснив, що у зв”язку з неоплатою орендних
платежів за цим договором, орендні відносини
між позивачем і відповідачем
припинилися, а тому Колективне підприємство „Компас” 04.06.02 уклало
договір оренди частини приміщень на Русанівській  набережній, 16 з ТОВ „Український
промисловий  банк”. Клопотання відповідача
залишені судом без задоволення, оскільки діюче на цей час законодавство ,
зокрема ст.269 Цивільного кодексу УРСР, не надавало відповідачеві права  на односторонню відмову від договору оренди,
відповідач не надав доказів звернення до суду з позовом про розірвання  договору оренди  №1-Л/01 від 25.04.01, укладеного з позивачем .

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши пояснення Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 та представника
Колективного підприємства „Компас” колегія суддів встановила наступне:

25.04.01 між Колективним
підприємством „Компас”  та Приватним
підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлового  приміщення площею 117 кв.м., розташованого за
адресою: м. Київ. Русанівська набережна, 16 на строк з 01.05.01 по 01.05.06.

Колективне підприємство „Компас” за
договором від 04.06.02 55 кв.м. (із загальної площі 117 кв.м.) нежитлового
приміщення за адресою Русанівська набережна, 16 передало в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк”.

В свою чергу Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 01.06.02 уклав договір оперативного лізингу , за яким
передав у тимчасове користування Суб'єкту підприємницької діяльності  ОСОБА_2                нежитлове приміщення на
Русанівській набережній ,16 загальною площею 117 кв.м. на строк до 01.06.05, а
за договором оперативного лізингу №2-Л від 22.07.02 СПД ОСОБА_1 передав в
тимчасове користування частину спірного приміщення в розмірі 80 кв.м. Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_3 терміном до липня 2005 року.

2 лютого 2004 року СПД ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Колективного підприємства „Компас”
про стягнення неотриманого
прибутку та понесених витрат, вказавши, що для позивача основним  джерелом отримання прибутку була передача в
оренду вказаних приміщень, але у зв'язку з тим, що  КП „Компас” передало в оренду спірні
приміщення Українському промисловому банку, ОСОБА_1 не доотримав прибуток з
врахуванням  заяви про збільшення позовних
вимог (т.1, а.с.40) на суму 101 025 грн. та поніс витрати на переобладнання
приміщення в сумі 5 322,84 грн. Згодом позивач зменшив позовні вимоги (т.1,
а.с.95, 96). За час розгляду справи в господарському суді позивач неодноразово
змінював розмір позовних вимог  (т.1,
а.с.112, т.2, а.с.104, т.2, а.с.108, т.3, а.с.32).

Згідно з останнім розрахунком до позову (т.3,
а.с.32) позивач просив стягнути з відповідача неотриманий прибуток по
частині  приміщення площею 55 кв.м.
неправомірно переданого ТОВ „Укрпромбанк”
за договором від 01.06.02, укладеним з СПД ОСОБА_2, за період з 06.02 по
07.03 (14 місяців) 57 750 грн. із розрахунку 75 грн. за 1 кв.м., що за 55 кв.м.
і за 14 місяців складає 57 750 грн. Разом з тим, позивачем до матеріалів справи
додано додаток №1 від 10.06.02 до договору оперативного лізингу від 01.06.02
(т.1, а.с.17), згідно з яким СПД ОСОБА_1 з 10.06.02 розірвав договір   оперативного лізингу  з СПД ОСОБА_2, а тому позивач не міг  отримати орендні платежі за договором від
01.06.02, оскільки цей договір розірвано.

Крім того, згідно з п.3.2.9 договору  №1-Л/01 від 25.04.01, укладеного між
позивачем і відповідачем орендар зобов'язаний був не укладати договори,
пов'язані з використанням  приміщення, з
іншими юридичними або фізичними особами без згоди орендодавця. На час укладення
позивачем договору оперативного  лізингу
також існувала стаття 267 Цивільного кодексу УРСР, яка передбачала , що
здавання наймачем найнятого майна в піднайом дозволяється лише за згодою
наймодавця. Матеріали справи  не містять
доказів надання відповідачем згоди на передачу в суборенду  приміщення по вул. Русанівська набережна, 16.

Разом з тим, відповідно до ст.10
Закону „Про лізинг” об'єкт лізингу є власністю лізингодавця. Суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 не
являвся власником приміщення по вул.
Русанівській набережній, 16, а тому не мав права на укладення договору
лізингу.          В п.1.3 договору
№1-Л/01 від 25.04.01 прямо вказується на те, що КП „Компас” є власником
приміщення, яке передано в оренду Приватному підприємцю ОСОБА_1

Тобто, аналіз норм законодавства,
чинного на час укладення СПД ОСОБА_1 договорів опертивного лізингу  від 01.06.02 від 22.07.02 із Суб'єктами
підприємницької діяльності ОСОБА_2, ОСОБА_3, дає суду можливість зробити
висновок , що ці договори укладені всупереч вимог закону і не можуть  бути підставою для отримання прибутку.

Безпідставними є посилання позивача
на те, що згоду на укладення договорів суборенди (договорів оперативного
лізингу) Колективне  підприємство
„Компас” надало договором  №1П/02 від
22.04.02 (т.1, а.с.152), пункт 1 якого передбачає, що Приватний підприємець
ОСОБА_1, як виконавець, зобов'язується
передати в оренду   приміщення
Колективного підприємства „Компас” (замовника) на умовах, передбачених цим
договором, а п.2 цього договору передбачає, що замовник зобов'язується оплатити
послуги виконавця, розглянути протягом 3 днів пропозиції виконавця.

Тобто, за правовою природою договір
№1П/02 від 22.04.02 на день його укладення є договором підряду, а ст. 332
Цивільного кодексу УРСР передбачає, що за договором підряду підрядник
зобов'язується виконати за завданням замовника певну роботу, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Це також підтверджується  актом, складеним між позивачем і відповідачем
(т.1, а.с. 152, на зворотній сторінці), із якого слідує, що ОСОБА_1 виконав
роботу за договором №1П/02 , а
КП „Компас” оплатило суму 3 200 грн..

Договір  №1П/02 не вказує на те, що ОСОБА_1 мав від
свого імені укласти договір оренди приміщення, як і не містить інформації про
яке приміщення  йде мова (розмір
приміщення, його адреса і ін.).

Безпідставним є посилання позивача на
те, що , що судовими рішеннями у справі №6/243 (рішення Господарського суду
міста Києва від 28.05.03 та постанова Київського апеляційного господарського
суду від 24.07.03) фактично підтверджується надання дозволу орендодавця
орендарю здавати майно в піднайом
укладенням між позивачем і відповідачем договору  №1П/02 від 22.04.02, оскільки рішення у
справі №6/243 не встановлює фактів, що мають значення для даної справи, а
містить лише приклад оцінки судом певних
подій, що не зв'язує інший суд доводами по спірних питаннях.

Крім того, рішенням у справі №6/243
не з'ясована правова природа  договору
№1П/02, як цього вимагає постанова Вищого господарського суду України від
24.11.04 у справі №3/98, вказаний договір не містить вказівки, які
приміщення  мав здавати в оренду
Приватний підприємець ОСОБА_1

Згідно з нормами Цивільного  кодексу України, який діє на час пред'явлення
позову  та ст..203 Цивільного кодексу
УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин не одержані кредитором  доходи є складовою частиною збитків, а для
покладення на  боржника обов'язку  по відношенню   збитків необхідною умовою, зокрема, є наявність
вини боржника. Відповідач не може нести відповідальність за неотримані  позивачем доходи за договорами, укладеними
без згоди відповідача та всупереч діючого законодавства , а тому суд першої
інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову , рішення
Господарського суду міста Києва від 06.04.06 по даній справі не відповідає
вимогам чинного законодавства , фактичним обставинам і матеріалам справи, а
тому підлягає скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Колективного підприємства
“Компас” задовольнити . 2. Рішення Господарського суду міста Києва від
06.04.2006.   у справі   № 3/98-42/59 скасувати.

3. В
позові відмовити.

4.З
позивача на користь  відповідача  стягнути судові витрати за подачу апеляційних
і касаційних скарг в розмірі 463,50 грн.

5.Видачу
наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6.
Матеріали справи №3/98-42/59 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Капацин  Н.В.

Судді
Губенко Н.М.

Ропій  Л.М.

29.12.06 (відправлено)