КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2006                                                                                           № 16/13-47/164

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                         Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                              О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача - Бурковська І.А.

від відповідача - Семенюк Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Колективне підприємство "Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації по обслуговуванню іноземних представництв. Дирекція "Інпредкадри" ГДІП

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.09.2006

у справі № 16/13-47/164 (Станік С.Р.)

за позовом                               Колективне підприємство "Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації по обслуговуванню іноземних представництв. Дирекція "Інпредкадри" ГДІП

до                                                   Компанія "Робертсон енд блумс корпорейшн"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 60179,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство “Генеральна дирекція Київської міської ради зобслуговування іноземних представництв”, дирекції “Інпредкадри” ГДІП звернулося з позовними вимогами до господарського суду міста Києва про стягнення 7 897,35 грн. страхових внесків, 2219,26 грн. пені, 3 948,68 грн. штрафу, 46 114,84 грн. основного боргу, заборгованості по розрахункових послугах, згідно договору № 342 (і) від 10.08.1997.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2006 в позові відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного судом в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. Також позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції прийняв оскаржувальне рішення без повного з’ясування обставин, що мають суттєве значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин:

10.08.1997 між Дирекцією “Інпредкадри” Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв (структурним підрозділом позивача) та Представництвом компанії “Тобертсон енд Блумс Корпорейшн” було укладено договір № 342 (і), предметом якого є здійснення співробітництва в галузі підбору та працевлаштування громадян України на роботу в представництво.

Відповідач відповідно до умов цього договору взяв на себе обов’язки: перераховувати щомісячно в Дирекцію не пізніше дня виплати літної плати на рахунок, вказаний нижче, внески в пенсійний фонд та державного соціального страхування за кожного працівника громадянина України в розмірі, передбаченому чинним законодавством, а ж 2% за розрахункові послуги при безготівковому розрахунку та 3% готівковому від нарахованої заробітної плати (п. 2.2.4.); письмово повідомляти Дирекцію про зміни в оплаті праці (перед виплатою заробітної плати) (п. 2.2.7.).

Відповідно до п. 2.2.8. Договору, відповідач взяв на себе відповідальність за достовірність всіх повідомлених даних та своєчасність надання в Дирекцію.

Також відповідно до умов договору позивач взяв на себе обов'язки: на основі повідомлених даних, Дирекція веде нарахування прибуткового податку та інших особистих виплат з доходів громадян країни, працюючих в Представництві. Представництво несе відповідальність за достовірність даних, які надаються ( п. 2.1.11.); перераховує внески на державне соціальне страхування та надає Представництву, при необхідності, відповідну звітність по цих розрахунках (п. 2.1.12.).

Відповідно до п. 4.2. Договору Дирекція несе відповідальність за правильність розрахунків на основі повідомлених даних, своєчасність перерахування одержаних коштів згідно п. 2.2.4. в державні соціальні фонди.

Отже апеляційний господарський суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо перерахування внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування по Представництву компанії “Робертсон енд Блумс Корпорейш” за рахунок власних коштів не відповідають фактичним обставинам справи, умовам Договору № 342 (і) від 10.08.1997.

Так як позивач брав на себе зобов’язання відповідно до п. 2.2.4. договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору Дирекція несе відповідальність за правильність розрахунків на основі повідомлених даних, своєчасність перерахування одержаних коштів згідно п. 2.2.4. в державні соціальні Фонди.

Отже позивач не мав ні зобов’язань перед відповідачем, ні підстав, ні можливості сплачувати страхові внески на загально обов’язкове державне соціальне страхування за рахунок власних коштів за відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не був самостійно (напряму) зареєстрований в Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в зв’язку з чим було укладено з позивачем Договір № 342(і) від 10.08.1997 на сплату внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування через позивача.

Відповідно до умов цього договору відповідач повинен перераховувати до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності через позивача, який був посередником, а не позивач повинен сплачувати дані внески напряму до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Як вбачається з Акту № 187 від 24.02.2005 ревізії було виявлено, що в період з 10.10.2001 по 08.01.2002 відповідач почав самостійно перераховувати страхові внески до КМПО УМРП “Праця” та припинило перераховувати кошти на рахунок Дирекції в порушення умов п. 2.2.4. Договору, а в січні 2002 року знову повертається до виконання обов'язків за Договором з позивачем та встановлено недоплату відповідачем страхових внесків у сумі 7 897,35 грн., нарахована пеня – 2 219, 26 грн. і штраф у розмірі 50% - 3948,68 грн., а всього на загальну суму 14 065,03 грн..

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено відповідач не був самостійно зареєстрований в Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, отже Подільська міжрайонна виконавча дирекція Київського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Рішенням від 03.03.2005 № 187 стягнуто несвоєчасно сплачені страхові внески в сумі 7 897,35 грн., пені – 2 219, 26 грн. і штрафу у розмірі 50% - 3 948,68 грн., а всього на суму 14 065,03 грн. з дирекції “Інпредкадри” ГДІП.

Платіжним дорученням № 1543 від 17.03.2005 позивач перерахував за рахунок власних коштів замість відповідача донараховані страхові внески, пеню та штраф на загальну суму 14 065,03 грн..

Відповідно до п. 2.2.4. Договору відповідач зобов'язувався перераховувати щомісячно в Дирекцію не пізніше дня виплати заробітної плати 2% за розрахункові послуги при безготівковому розрахунку від нарахованої заробітної плати.

За період 2000-2004 років відповідач перерахував лише суму 47 457,92грн. із розрахунку вартості послуг -2% від базової величини фактичних витрат на оплату праці найманих осіб, з яких стягуються страхові збори до соціальних фондів, а не 2% від нарахованої заробітної плати, як передбачено договором, в зв’язку з чим заборгованість відповідача по розрахункових послугах становить суму 46 114,84 грн..

Відповідно до ст. 22 ЦК України, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Отже право позивача на відшкодування збитків (сплачених страхових внесків, пені та штрафу) виникло 17.03.2005 після сплати нарахованої Фондом суми (платіжне доручення від 17.03.2005 № 1543).

Згідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України зазначено, що позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Як було зазначено вище, що в даному випадку перебіг позовної давності починається з 17.03.2005.

Таким чином апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми щодо початку перебігу строку позовної давності з 08.01.2002, оскільки сама заборгованість по внесках була виявлена та встановлена лише 24.02.2005 (акт № 187 від 24.02.2005).

Відповідно з п. 2.2.7. Договору відповідач зобов’язувався письмово повідомляти Дирекцію про зміни в оплаті праці (перед виплатою заробітної плати).

Як було вже встановлено, факт, що відповідачем з 1997 року неодноразово змінювалася заробітна плата працівників, але жодного повідомлення про це в позивачу не надходило, а також те, що позивачем жодного разу так і не виконувався п. 2.1.11. Договору за таких, що відповідачем не повідомлялися дані про розмір заробітної плати своїх працівників для проведення необхідних розрахунків як вбачається з матеріалів справи.

Отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 342(і) від 10.08.1997 року складає 46 114,84грн..

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2006 підлягає скасуванню, а позовні вимоги Комунального підприємства “Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв”, дирекції “Інпредкадри” ГДІП підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв”, дирекції “Інпредкадри” ГДІП задовольнити.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2006 у справі № 16/13-47/164 скасувати. Позов Комунального підприємства “Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв”, дирекції “Інпредкадри” ГДІП задовольнити.

Стягнути з КОМПАНІЇ “РОБЕРТСОН енд БЛУМС КОРПОРЕЙШН” (6060 І.Бері авеню, місто Грінвуд, Віллдж, штат Колорадо, 80111, США), яка має представництво компанії “РОБЕРТСОН енд БЛУМС КОРПОРЕЙШН” (свідоцтво про реєстрацію № ПІ-1762 від 20.06.1997, факт. адреса: 04116, м. Київ, вул. Полуденка, 3, оф. 109) на користь Колективного підприємства “Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв”, дирекція “Інпредкадри” ГДІП (252054, м. Київ, вул. О. Гончара, 84, № 401 в Ярославському відділені ВАТ КБ “Хрещатик” МФО 300830 ЗКПО 04013583) 60 179,87рн. - боргу, 902,69 грн. витрат по державному миту та 118,00 трат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи № 16/13-47/164 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.