КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2006                                                                                           № 12/60-20/98

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової С.О.

суддів:                                         Шипка В.В.

Дзюбка П.О.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Гришина О.О. (дов. № б/н від 28.11.05); Філенко Т.П. (дов. № б/н від 05.01.06)

від відповідача - Хардікова О.В. (дов. № 65-06 від 03.07.06), Козубенко О.Г. (дов. № 52/Д-06 від 17.04.06), Темченко В.М. (дов. № 06/б від 30.01.06)

від третьої особи – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.05.2006

у справі № 12/60-20/98 (Палій В.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т"

до                                                   Спеціалізоване державне підприємство "Укрспец"юст" Міністерства юстиції України

третя особа позивача                     Суб’єкт підприємницької діяльності - фізична особа Чорний Сергій Анатолійович

про                                                  стягнення 227965 грн.

за зустрічним позовом Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец"юст" Міністерства юстиції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т"

про визнання авторського договору № 20/12 від 20.10.03р. та акту про

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т" звернулось з позовом до Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України про стягнення 227965 грн.

Спеціалізоване державне підприємство "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України звернулось із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т" про визнання авторського договору № 20/12 від 20.10.03р. та акту про передачу виключного права на використання комп’ютерної програми "Система електронного обліку документів" від 20.10.03р. недійсними з моменту укладення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.05.06р. в задоволені первісного позову відмовлено повністю, зустрічний позов задоволено частково, визнано недійсним авторський договір № 20/12 від 20.10.03р. з моменту укладення, в іншій частині провадження припинено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т" не погоджуючись з вказаним рішенням подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні первісного позову і в частині задоволення зустрічного позову та просить винести постанову, якою первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Скарга мотивована тим, що рішення прийнято судом при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права. Позивач, зокрема, посилається на те, що судом не був досліджений обсяг переданих ТОВ "Фірма 3-Т" виключних майнових авторський прав на комп’ютерну програму “Система електронного обліку документів” за Договором купівлі-продажу комп’ютерної програми Система електронного обліку документів” № 19 від 17.10.03. Так, судом залишена поза увагою додаткова угода № 1 від 17.10.2003 до договору купівлі-продажу № 19 від 17.10.03, якою врегульовано це питання. Копія зазначеної додаткової угоди була додана скаржником до апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що додана позивачем до апеляційної скарги копія додаткової угоди № 1 від 17.10.2003 не може бути прийнята як додатковий доказ у справі, оскільки вона не надавалась суду першої інстанції і позивач в порушення вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України не обґрунтував неможливість її подання Господарському суду м. Києва з причин, що не залежали від нього. Посилання скаржника з цього приводу на те, що зазначений документ не витребувався судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона сама повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скарги заперечує та просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.06р. у даній справі залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

У судових засіданнях 04.07.06 та 12.09.06 представником відповідача заявлені клопотання про призначення судової технічної експертизи для з’ясування питання чи співпадає дата виготовлення та підписання додаткової угоди № 1 від 17.10.03 до Договору купівлі-продажу комп’ютерної програми Система електронного обліку документів” № 19 від 17.10.03 з тією датою, що вказана в реквізиті додаткової угоди, а саме 17.10.03. Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотань відповідача відсутні, оскільки вказана додаткова угода № 1 від 17.10.03 не прийнята судом як додатковий доказ у справі.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне:

17.10.2003 року між СПД - фізичною особою Чорним С.А. (продавець) та ТОВ «Фірма 3-Т» (покупець) укладено договір купівлі - продажу №19 комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів», відповідно до якого продавець продає, а покупець купляє комп'ютерну програму «Система електронного обліку документів», в подальшому іменується «Комп'ютерна програма». Передача у власність комп'ютерної програми супроводжується передачею покупцю виключних майнових авторських прав на Комп'ютерну програму у відповідності до Закону України «Про авторське право та суміжні права», (п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 договору продавець повинен не пізніше 5 календарних днів з моменту підписання цього договору передати покупцю Комп'ютерну програму та виключні майнові авторські права на неї, що підтверджується підписанням відповідного Акту приймання-передачі.

Розрахунок за цим Договором здійснюється на підставі Акту приймання-передачі, підписаного уповноваженими особами Продавця та з боку покупця, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок продавця протягом 60 банківських днів з дати підписання сторонами відповідного Акту. Загальна сума договору з урахуванням авторської винагороди складає 278 000,00 грн. без ПДВ. (п. п. 4.1, 4.2 договору).

До матеріалів справи залучено копію договору купівлі-продажу №19 та копію Акту приймання-передачі від 17.10.2003р. до договору купівлі-продажу №19, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв Комп'ютерну програму «Система електронного обліку документів», виключні майнові авторські права на Комп'ютерну програму, Робочий проект на Комп'ютерну програму з текстом Комп'ютерної програми.

У матеріалах справи містяться також докази сплати продавцем покупцю за договором купівлі- продажу №19, 278 000,00грн., а саме: 25.12.2003р.-150 000,00грн., 09.03.2004р.-64 000,00грн., 05.04.2004р.-64 000,00грн.

20.10.2003року між ТОВ «Фірма «3-Т» та СДП "Укрспец'юст" укладено авторський договір №20 про передачу невиключного права на використання Комп'ютерної програми "Система електронного обліку документів", відповідно до якого ТОВ "Фірма 3-Т" передало СДП "Укрспец'юст" невиключне право на використання комп'ютерної програми в обумовлених договором обсягах і визначений договором строк на всій території України, а СДП "Укрспец'юст" зобов'язалось виплатити авторську винагороду (п. п. 1.1. п.1 Договору). П.3 Договору визначено порядок передачі невиключного права на використання комп'ютерної програми, зокрема, про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми сторони підписують двосторонній акт. (п. п. 3.2 договору). Одночасно з передачею невиключного права на використання комп'ютерної програми позивач передає відповідачу два примірники комп'ютерної програми на компакт-дисках та Інструкцію користувача на комп'ютерну програму, яка є додатком №1 до договору (п. 3.3 договору).

Позивач, посилаючись на неналежне виконання з боку СДП "Укрспец'юст" зобов'язань по виплаті авторської винагороди, що передбачена за авторським договором № 20, та порушення відповідачем його майнових авторських прав після закінчення строку дії авторського договору №20, звернувся до суду про стягнення відповідача 227965 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі-Закон) первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору.

Ч. 1 ст. 31 Закону передбачено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права будь-якій іншій особі повністю чи частково з оформленням такої передачі авторським договором.

Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:

1) відтворення творів;

2) публічне виконання і публічне сповіщення творів;

3) публічну демонстрацію і публічний показ;

4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення;

5) переклади творів;

6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів;

7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо;

8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору;

9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором;

10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер;

11) імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ст. 32 Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Використання твору будь-якою особою допускається включно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 Закону.

Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору (ч. 2 ст. 32 Закону).

У ч. 8 ст. 33 Закону визначено, що усі майнові права на використання твору, які передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як передані суб'єктом авторського права, вважаються такими, що не передані, і зберігаються за ним.

У договорі купівлі-продажу №19 від 17.10.2003р., який укладений між СПД-фізичною особою Чорним С.А. та ТОВ «Фірма «3-Т» та Акті приймання-передачі від 17.10.2003р. до зазначеного договору визначено, що продавець передає, а покупець приймає Комп'ютерну програму «Система електронного обліку документів», виключні майнові авторські права на Комп'ютерну програму, Робочий проект на Комп'ютерну програму з текстом Комп'ютерної програми.

Отже, Господарський суд міста Києва, дослідивши обсяг переданих ТОВ "Фірма 3-Т" виключних майнових авторський прав на комп’ютерну програму “Система електронного обліку документів” за Договором купівлі-продажу № 19 від 17.10.03, дійшов вірного висновку, що у ньому не визначено, які саме виключні майнові права передаються за зазначеним договором до ТОВ «Фірма «3-Т». А тому, виключне право на використання твору та право надавати іншим особам дозвіл на використання Комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» в силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вважаються такими, що не передані за договором купівлі-продажу №19 та Актом приймання-передачі до ТОВ «Фірма «3-Т». Відповідно ТОВ «Фірма «3-Т» не мала повноважень на укладення з СДП "Укрспец'юст" авторського договору №20 про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми "Система електронного обліку документів".

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення з позовом до господарського суду пов'язується з порушенням або оспорюванням прав і охоронюваних законом інтересів позивача. З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що ТОВ «Фірма «3-Т» не доведено порушення або оспорювання його права з боку СДП "Укрспец'юст" та відповідно, не обґрунтовано право на звернення до суду, а тому у задоволенні позову ТОВ «Фірма «3-Т» слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання Авторського договору №20/12 про передачу виключного права на використання комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» від 20.10.2003р. недійсним з моменту укладення та визнання недійсним правочину на виконання Авторського договору № 20/12 від 20.10.2003р. вчиненого у вигляді Акту про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» від 20.10.2003р. недійсним з моменту укладення, то колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Оскільки судом встановлено, що ТОВ «Фірма «3-Т» за Договором купівлі-продажу № 19 від 17.10.03 не було передано виключне майнове право надавати іншим особам дозвіл на використання твору - комп'ютерної програми будь-яким одним або всіма відомими способами іншим особам, відповідно, ТОВ «Фірма «3-Т» не мала права укладати з СДП "Укрспец'юст" авторський договір № 20 про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» від 20.10.2003р. З огляду на викладене, зазначений авторський договір правомірно був визнаний недійсним місцевим господарським судом з моменту укладення.

Щодо вимоги про визнання недійсним Акту про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» від 20.10.2003р., як такого, що є фіктивним правочином, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір про визнання недійсним Акту про передачу невиключного права на використання комп'ютерної програми «Система електронного обліку документів» від 20.10.2003р. не підлягає вирішенню в господарських судах України та припинив провадження у зазначеній частині позову, оскільки акт приймання-передачі не є правочином у розумінні, визначеному Цивільним кодексом України, а лише засвідчує здійснення факту передачі з боку продавця певного товару та його приймання з боку покупця.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.06р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи. Підстави для його скасування та задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма 3-Т"залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2006 у справі № 12/60-20/98 – без змін.

Матеріали справи повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова С.О.

Судді                                                                                          Шипко В.В.

Дзюбко П.О.