КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2006                                                                                           № 12/104

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин Н.В.

суддів:                                         Данилової Т.Б.

Зеленіна В.О.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Кривенко О.І. (дов. № 5 від 17.02.2006р.)

від відповідача -Лавриненко.Н.І..(дов..№.0522/01.від.22.05.2006р.)

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "М-Трейд"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006

у справі № 12/104 (Лавриненко Л.М.)

за позовом                               Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції АППБ "Аваль"

до                                                   Приватного підприємства "М-Трейд"

про                                                  стягнення 538050,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006р. усправі № 12/104 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства “М – Трейд” на користь Акціонерного поштово – пенсійного банку “Аваль” 400 000 грн. заборгованості по кредиту, 120 529,91 грн. заборгованості по відсотках, 8745,21 грн. пені за прострочку сплати кредиту, 2 084,94 грн. пені за прострочку сплати відсотків за користування кредитом, 5 313,60 грн. держмита та 114,30 грн. витрат на інформаціно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, взяті на себе зобов’язання не виконано, заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, пеню за повернення кредиту, а також пеню за несвоєчасно сплачені відсотки, своєчасно не сплачено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд, скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006р. по справі № 12/104 в частині стягнення пені за прострочку сплати кредиту в сумі 8 745,21 грн. та пені за прострочку сплати відсотків за користування кредитом в сумі 2 084,94 грн. та відстрочити термін погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом до 31.07.2006р. для вирішення питання перекредитації в іншому банку.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство “М – Трейд” посилається на те, що в зв’язку з незалежними від нього обставинами, воно не мало можливості налагодити повноцінне виробництво, як було передбачено бізнес – планом при отриманні кредиту, оскільки незважаючи на переважне право відповідача на земельну ділянку, право установчих документів на користування нею підприємство отримало лише 25.05.2006р.

Позивач АППБ “Аваль” в особі Чернігівської філії у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує, вважає, що підстав для звільнення відповідача ПП “М - Трейд” від сплати пені немає.

Представники позивача та відповідача в судове засідання з’явились.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

25.03.2003р. між Акціонерним поштово – пенсійним банком “Аваль” – “далі - кредитор” та Приватним підприємством “М – Трейд” – “далі - позичальник” було укладено кредитний договір № 011/04/493, відповідно до п. 1 якого, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 200 000 грн. строком до 24.03.2006р. із сплатою 20% річних.

У відповідності до п. 12.2 кредитного договору зміни і доповнення оформлюються угодою сторін, які стають невід’ємною частиною договору.

В матеріалах справи знаходяться належним чином оформлені, підписані представниками позивача та відповідача і скріплені печатками додаткові угоди до кредитного договору № 011/04/493 від 25.03.2003р.

Згідно додаткової угоди № 1 від 26.05.2003р. до кредитного договору № 011/04/493 від 25.03.2003р., пункт 1.1. Договору було викладено в новій редакції, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у сумі 400 000 грн., строком до 24.03.2006р., із сплатою 20% річних.

Додатковою угодою № 2 від 25.02.2005р. до кредитного договору № 011/04/493 від 25.03.2003р. було встановлено відсоткову ставку по кредитному договору на рівні 19% річних, починаючи з 25.02.2005р.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується копіями виписок з позичкового рахунку про надання кредиту, позивачем було виконано взяті на себе зобов’язання та надано відповідачу кредит в сумі 400 000 грн.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичкодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору та вимог чинного законодавства відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання і кредит в повній сумі в строк до 24.03.2006р. не повернув. Заборгованість по кредиту становить 400 000 грн.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов’язання сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно платіжним дорученням на рахунок позивача не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця.

За період користування кредитом з 01.04.2003р. по 26.04.2006р. відповідач зобов’язаний був сплатити відсотки в сумі 233 736,19 грн.

Як видно з матеріалів справи, відповідач, відсотки за користування кредитом за період з 01.04.2003р. по 26.04.2006р. сплатив частково, заборгованість становить 120 529,91 грн.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до ч. 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України – штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 10.2 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п. 1.1, 6.1 цього договору, позичальник сплачує банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час виконання заборгованості, за кожен день прострочення.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання зобов’язання відповідача щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, але враховуючи, що п. 1.1 кредитного договору визначено строк повернення кредиту 24.03.2006р. і зміни щодо строку повернення кредиту згідно графіка сторонами в договір не вносились, а тому пеня за прострочку повернення кредиту підлягає стягненню за період з 25.03.2006р. по 05.05.2006р. в сумі 8 745,21 грн. Пеня за прострочку сплати відсотків за період з 04.11.2005р. по 05.05.2006р. підлягає стягненню в сумі 2 084,94 грн.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, взяті на себе зобов’язання не виконано, заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, пеню за повернення кредиту, а також пеню за несвоєчасно сплачені відсотки, своєчасно не сплачено.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Клопотання відповідача – ПП “М – Трейд”, викладене в апеляційній скарзі про звільнення його від сплати пені за прострочку сплати кредиту в сумі 2084,94 грн. та пені за прострочку сплати відсотків за користування кредитом в сумі 5313,60 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідач ПП “М – Трейд” обґрунтовує своє клопотання тією обставиною, що з незалежних від підприємства причин унеможливили налагодження виробництва, яке було передбачено бізнес – планом при отриманні кредиту, а саме, - Прилуцька міська Рада з вересня 2002р. не вирішувала надання дозволу на користування земельною ділянкою, чим спричинила відповідачу збитки. Відповідач вважає такі дії Прилуцької міської ради форс – мажорними обставинами.

Стаття 617 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України - підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Умовами кредитного договору № 011/04/493 від 25.03.2003р. сторони не передбачили випадки та перелік непереборної сили – форс – мажорних обставин, при настанні яких відповідач – позичальник звільнявся б від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.

Пункт 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає право господарському суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені) яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання. Але колегія апеляційного господарського суду також не вбачає підстав для звільнення відповідача - ПП “М – Трейд” від обов’язку сплатити неустойку за кредитним договором.

Ст. 121 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Апеляційному суду таке право не надано.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача та відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита та за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006р. по справі № 12/104 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства “М – Трейд” на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006р. у справі № 12/104 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2006р. у справі № 12/104 залишити без змін.

3.Матеріали справи № 12/104 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Данилова Т.Б. (переведена)

Зеленін В.О.

12.07.06 (відправлено)